В И Р О К
Іменем України

06.10.2020 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер:448/910/20
провадження № 1-кп/448/180/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) кримінальне провадження №0000286 від 10.07.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липники, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
учасники процесу:
прокурорка ОСОБА_4
потерпіла ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 19.06.2020 року, близько 12:00 год., знаходячись на території господарства ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_5 із метою спричинення тілесних ушкоджень підійшов до останньої та наніс такій один удар лівою ногою в область правої руки, чим спричинив потерпілій закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці, яке відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості із ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованому йому злочині, визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно зазначеного дня та часу, при наведених в обвинувальному акті обставинах, на подвір`ї господарства ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки із колишньою дружиною, наніс такій ногою удар по руці, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді перелому руки. У вчиненому щиро розкаявся. Просив не застосовувати суворої міри покарання. Зазначив, що попросив вибачення у потерпілої. Не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, що приймається судом, оскільки обставини вчинення злочину не оспорюються учасниками судового розгляду і суд немає сумніву у добровільності та істинності їх позицій.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала обвинувачення. Пояснила, що під час виниклої 19 червня 2020 року сварки колишній чоловік завдав їй удар ногою по руці, від якого вона отримала тілесне ушкоджень у вигляді перелому руки. Просила суд суворо обвинуваченого не карати, оскільки такий вибачився за скоєне.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, в порядку ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення.

Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

Суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною повністю.

Вважає, що дії ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження середньої важкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, де проживає з дружиною та двома дітьми, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілої, котра просила не застосовувати сувору міру покарання для обвинуваченого, з огляду на те, що такий вибачився за вчинене.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Мостиського РС з питань пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає: що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На думку органу пробації виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків, покладених судом відповідно до вимог п.1,2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та проходити заходи передбачені пробаційною програмою: «Формування життєвих навичок».

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурорки ОСОБА_4 , котра просила призначати покарання для обвинуваченого зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, пов`язаний з домашнім насильством, суд вважає за доцільне застосувати до останнього обмежувальні заходи, передбачені ст.91? КК України, - у вигляді заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 м до місця, де потерпіла ОСОБА_5 , яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, лікуванням чи з інших причин, строком на 3 (три) місяці.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов учасниками кримінального провадження не заявлявся.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежувальні заходи, передбачені ст.91? КК України, - у вигляді заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 м до місця, де потерпіла ОСОБА_5 , яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, лікуванням чи з інших причин, строком на 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на Мостиський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Львівській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_3 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілою особою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1