Провадження № 1-в/127/711/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -
ВСТАНОВИВ :
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Згідно клопотання засуджений, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції станом на 24.12.2015 року) просить зарахувати йому в строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк протягом якого від перебував в СІЗО м. Києва для участі в судовому розгляді його заяви про роз`яснення судового рішення з 16 червня 2020 року по 07.10.2020 року.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задоволити з викладених ньому підстав.
Захисник засудженого вважала клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, вважав, що зазначений строк не входить до строку попереднього ув`язнення.
Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додані до нього докази, особову справу засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Так, з особової справи засудженого ОСОБА_4 судом встановлено, що він засуджений та відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2009 року. Вказаним вироком ОСОБА_4 визнаний винним за п.6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 129 КК України із призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 у вказаній справі був затриманий 09.01.2008 року. З вказаного часу та протягом судового розгляду до нього було застосовано запобіжний захід утримання під вартою. Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2009 року набрав законної сили 02.07.2009 року, що підтверджено ухвалою Верховного Суду України та розпорядженням про набрання вироком законної сили.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (редакція станом на 24.12.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно із Законом України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України. ( стаття 1 вказаного Закону)
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Вказані вимоги КПК України (в редакції станом на 24.12.2015 року) та Закону України «Про переднє ув`язнення» свідчать, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у кримінальному провадженні у якому він є засудженим обраховується з часу затримання ОСОБА_4 , тобто з 09.01.2008 року до часу набрання вироком щодо нього у вказаному провадженні законної сили, тобто до 02.07.2009 року (ухвала Верховного Суду України). Саме вказаний строк має обраховуватись ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається із особової справи засудженого, 13.06.2016 року Апеляційним судом Вінницької області із означеного питання постановлено ухвалу, якою у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ( в чинній на той час редакції) зараховано засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09.01.2008 року по 02.07.2009 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_4 судовим рішенням здійснено зарахування попереднього ув`язнення в повному обсязі.
На даний час, ОСОБА_4 вважає, що попереднім ув`язненням щодо нього є і строк протягом якого він перебував в установі попереднього ув`язнення ( СІЗО м. Києва) для розгляду його заяви про роз`яснення ухвали Верховного суду України від 02.07.2009 року. Вказаний розгляд відбувався з 16.06.2020 року за ініціативою та заявою засудженого з його безпосередньою участю. Так, із ухвали Верховного Суду від 16.06.2020 року вбачається, що судом на підставі заяви ОСОБА_4 прийнято рішення про етапування засудженого.
З особової справи судом встановлено, що ОСОБА_4 вибув з УПВ № 1 22.07.2020 року та прибув 06.10.2020 року. У вказаний час перебував у СІЗО м. Києва з наведених вище підстав.
Частиною 5 ст. 72 КК України (редакція 24.12.2015 року) чітко визначено, що включається у строк попереднього ув`язнення, а саме: а) строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б)затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як зазначено вище строк, що охоплює строк з моменту затримання, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, вже повністю врахований засудженому ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Перебування ОСОБА_4 в установі попереднього ув`язнення для розгляду його заяви про роз`яснення рішення суду не є попереднім ув`язненням, оскільки у вказаний час запобіжний захід до засудженого не застосовується.
Суд вважає, що перебування ОСОБА_4 в СІЗО м. Києва з 22.07.2020 року по 06.10.2020 року не відноситься до попереднього ув`язнення, визначеного Законом спеціальним випадком та передбаченим п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України (перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження).
Вказаний випадок регулює перебування особи, яка вже відбуває покарання (за вироком в іншому провадженні) в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді іншого кримінального провадження.
Згідно із вимогами КПК України судове провадження розпочинається з підготовчого судового засідання та завершується постановленням вироку суду.
Так, згідно ст. 371 КПК України безпосередньо після закінчення судового розгляду суд ухвалює вирок іменем України.
Таким чином, Законом чітко визначено, що судовий розгляд кримінального провадження закінчується ухваленням вироку.
Згідно ч. 2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Етапування саме засудженого ОСОБА_4 до СІЗО м. Києва в даному випадку не було пов`язано із судовим розглядом кримінального провадження відносно нього, оскільки такий вже не здійснювався. Судовий розгляд щодо ОСОБА_4 завершений 03.02.2009 року постановленням вироком Апеляційного суду Вінницької області.
Верховний суд в червні 2020 року розглядав питання пов`язане із виконанням вироку за заявою засудженого, що не є судовим розглядом кримінального провадження.
Так, ст. 380 КПК України, що регулює роз`яснення судового рішення, визначено, що роз`яснення рішення здійснюється за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця.
Склад вказаних осіб підтверджує факт того, що зазначене питання є питанням виконання вироку та до судового розгляду кримінального провадження, який завершується ухвалення вироку не належить.
Враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи особою, що вже відбуває покарання за вироком суду, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді іншого кримінального провадження не приймав, зазначений у його заяві строк не підлягає йому до зарахування в строк покарання як строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Крім того, суд зазначає, що у такому випадку строк попереднього ув`язнення зараховується особі у строк покарання, призначеного за новим вироком у новому кримінальному провадженні, якого в даному випадку не існує.
Сукупність вказаних даних є підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: