Справа № 610/1114/20
№ 1-кп/610/198/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0001192 відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачен их ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений і захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на відсутність підстав для продовження строку домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України, суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Згідно з п.36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2020 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Під час досудового розслідування, 23.04.2020р. обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підстави для застосування вказаного запобіжного заходу були аналогічні цьому клопотанню прокурора.
Надалі він був продовжений по 14.08.2020р. включно.
Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України обвинувачений може здійснити спроби переховуватися від суду, вчинити інші злочини, і ці ризики не зменшилися.
Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості злочину і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-190, 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанні прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 08 жовтня 2020 року включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий -