ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2899/18 Номер провадження 11-кп/814/161/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000840 щодо :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2019
з участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 6079 (шість тисяч сімдесят дев`ять) грн. 60 коп. матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.
Згідно вироку суду, 26.03.2015 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_6 , проходячи неподалік будинку № 74 по вулиці Патріарха Мстислава (раніше - К. Лібкнехта) м. Полтави, умисно, на ґрунті помсти на зауваження не справляти природні потреби біля гаражів, наніс ОСОБА_9 два удари кулаком в область щелепи, чим спричинив йому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани піднижньощелепової ділянки зліва, забою м`яких тканин шиї, вивиху правого скронево-нижньощелепного суглобу, травматичного перелому коронок 16, 28, 46 зубів, ускладненого травматичним пульпітом, двохстороннім гайморитом, від чого він утратив свідомість та впав на землю.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього скасувати, як незаконний. Вказує, що досудовим розслідуванням та місцевим судом не встановлені всі учасники події. Зазначає, що він вину не визнає, оскільки не був присутнім при вказаних у вироку подіях.
Захисник ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч.1 ст. 284, ст. 417 КПК України.
Вважає, що під час досудового розслідування та в ході судового розгляду, не здобуто достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 .
При цьому, захисник посилається на суперечності в показаннях потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вважає, що потерпілий ОСОБА_10 помиляється в особі, яка на нього напала та завдала тілесні ушкодження.
Натомість судом першої інстанції безпідставно зроблено висновки про те, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не доводять алібі ОСОБА_6 на 26.03.2015.
Вказує на безпідставність задоволення судом цивільного позову потерпілого. Зазначає, що матеріали провадження не місять обґрунтованих розмірів матеріальних збитків понесених потерпілим та до матеріалів провадження не надано жодного доказу, який би вказував на наявність причинно наслідкового зв`язку між травмами, отриманими ОСОБА_10 26.03.2015.
В апеляційній скарзі прокурор , не оспорюючи фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо останнього скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 3 років обмеження волі.
Вказує, що судом при призначенні покарання не в достатній мірі врахована тяжкість вчиненого злочину, особа обвинуваченого та його ставлення до вчиненого.
Також судом не надано належну оцінку тому факту, що обвинувачений заподіявши потерпілому, старшому за віком чоловіку, який поступається йому у фізичних можливостях , численних тілесних ушкоджень, залишив місце події, не викликав швидку медичну допомогу, незважаючи на прямі та не спростовані докази не визнав вину у вчиненому, не розкаявся, шкоду потерпілому не відшкодував.
Позиція інших учасників судового провадження
Обвинувачений та захисник підтримали свої апеляційні скарги в частині скасування вироку суду. Одночасно просили звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Мотиви суду
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Саме таким вимогам відповідає вирок суду щодо ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказів і є правильними.

Доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду вироку.

Як вбачається зі змісту вироку, в його основу покладені належні, допустимі, взаємо узгоджені та достатні докази, які викривають ОСОБА_6 , як особу, що спричинила потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 , як під час судового розгляду, так і під час апеляційного перегляду стверджував, що саме ОСОБА_6 ударив його в обличчя та спричинив тілесні ушкодження за обставин описаних у вироку суду. Зазначав, що добре запам`ятав свого кривдника, оскільки має хорошу зорову пам`ять на обличчя. Раніше із обвинуваченим знайомим не був, підстав його обмовляти не має.

Показання потерпілого повністю узгоджуються із сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів, детально наведених у вироку.

Зокрема, в основу вироку покладені взаємо узгоджені показання потерпілого, показання свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які вказали на ОСОБА_6 , як на особу що спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 ; протоколи слідчих дій, а саме впізнання по фотознімках та слідчий експеримент з потерпілим; висновки судово-медичних експертиз № 422 та №817.

Також у вироку логічно та послідовно проаналізовані показання свідків сторони захисту ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та відкинуто їх, як такі що не створюють алібі обвинуваченому.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що підстав не довіряти потерпілому не вбачається, оскільки останній має добру репутацію, раніше із обвинуваченим знайомим не був, підстав оговорювати ОСОБА_6 та перешкод правильно сприймати і відтворювати суттєві обставини справи судом з його боку не встановлено.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наведені у вироку суду докази, поза розумним сумнівом викривають ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення , за викладених у вироку обставин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Під час апеляційного перегляду вироку суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту й закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Водночас, під час апеляційного перегляду від обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченнями строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, яке підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, яке мало місце 26.03.2015 та згідно з ч.3 ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
З дня вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння до набрання вироком щодо нього законної сили минуло 5 років.
За таких обставин, клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню.
Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а обвинувачений ОСОБА_6 - звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки на момент апеляційного розгляду сплинули строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності апеляційні вимоги прокурора щодо скасування вироку суду й ухвалення нового вироку із призначенням більш суворого покарання не підлягають задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,417,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.
Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2019 щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4