УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2020 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.

Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.06.2017 та за даним вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 4 роки 9 місяців позбавлення волі, рахуючи строк відбування покарання з 21.05.2017.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить змінити ухвалу суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На думку апелянта, судом першої інстанції прийнято незаконне рішення, та безпідставно частково зменшено покарання за вироком за ч. 1 ст.185 КК України.

На думку апелянта, оскільки у новій редакції за ч.1 ст. 185 КК України не передбачено покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції мав звільнити його від відбування покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16 вересня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить привести вирок, яким його засуджено за ч.1 ст. 185 КК України, відповідно до вимог Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 року.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2017 ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2017 та за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Приймаючи до уваги те, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність пом`якшення виду покарання, призначеного ОСОБА_5 , і визначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України.

Судом першої інстанції постановлено привести у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VIII вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року відносно ОСОБА_5 та вважати ОСОБА_5 засудженим:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.06.2017 та за даним вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років 9 місяців.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчать його розписки. Заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд установив таке.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою ст. 72 цього Кодексу.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 5 КПК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд першої інстанції встановив таке.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2017 ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2017 та за вироком від 29.01.2018, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно якого були внесені зміни до КК України, у тому числі до ч. 1 ст. 185 КК України, з якої виключили такий вид покарання, як позбавлення волі.

Тобто, зазначеним законом кримінальна караність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не скасована, проте пом`якшено вид покарання за вказане діяння.

З урахуванням змін, внесених до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, якими пом`якшено вид покарання, суд першої інстанції постановив законне та обґрунтоване рішення про зміну виду покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, із позбавлення волі на обмеження волі, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України.

Як передбачено п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Ці вимоги закону дотримані щодо строку покарання, який правильно визначено у зв`язку із приведенням вироку Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2018 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За ч. 1 ст. 185 КК України при приведенні вироку у відповідність у мотивувальній частині ухвали правильно визначено, що слід змінити вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі, але строк покарання слід вважати 1 рік.

Враховуючи вимоги п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України щодо співвідношення, яке застосовується при переведенні більш суворого виду покарання у виді позбавлення волі до обмеження волі, остаточне покарання за строком правильно визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за принципом часткового складання покарань, призначених за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2017 та за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2018.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції мав звільнити його від відбування покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, є безпідставними, оскільки не грунтуються на вимогах закону.

Судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532, 610 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3