справа № 208/7947/19
№ провадження 1-кп/208/404/20
ВИРОК
Іменем України

25 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0002088 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого професійно-технічну освіту, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 11.02.2014 року Баглійським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 20.12.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 28.03.2018 року Баглійським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

- 09.11.2020 року вироком Дніпровського апеляційного суду за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти чужої власності, на шлях виправлення не встав та знов вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

04.11.2019 року, приблизно о 16.30 годині, ОСОБА_8 , на майдані Героїв у м. Кам`янське зайшовши до автобусу № 23 «А», маршрутом «площа ДМК - вул. М.Лисенко», в процесі руху транспортного засобу побачив як раніше незнайому йому ОСОБА_4 закінчивши розмову по мобільному телефону поклала його у праву зовнішню кишеню своєї куртки.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки мобільного телефону ОСОБА_9 , приблизно о 16.32 годині, ОСОБА_8 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, із корисливих мотивів, в процесу руху транспортного засобу, шляхом вільного доступу, з правої зовнішньої кишені куртки потерпілої, викрав мобільний телефон «Samsung SM-G350» (імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), вартість якого складає 741 гривень 33 копійок, у якому знаходилася сім картка оператора ПрАТ «Київстар», після чого на невстановленій зупинці вийшов з автобусу № 23 «А», місце вчинення злочину залишив, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у зазначеній сумі.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєнні злочину при вищезазначених обставинах визнав повністю та пояснив суду, 04.11.2019 року приблизно о 16 годині, на маршрутному автобусі № 23-А повертався додому на вулицю Матросова у м. Кам`янське. В автобус сів на майдані Героїв. В процесі руху побачив, як раніше не знайома потерпіла закінчивши телефонний дзвінок, поклала мобільний телефон до кишені. Вирішив його викрасти задля матеріальної вигоди. Наблизившись до ОСОБА_9 , непомітно витяг з її кишені мобільний телефон, після чого залишив автобус. В подальшому телефон здав до ломбарду, виручені гроші витратив на власні потреби. Грошові кошти в розмірі 250 гривень, витрачені потерпілою на викуп телефону з ломбарду, повернув потерпілій. Заявлений цивільний позов, визнає частково. Вважає не підтвердженим суму майнової шкоди, завищеною вважає суму моральної шкоди.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, вона також встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим раніше не знайома. 04.11.2019 року, близько 16-17 години поверталася додому, на вулицю Алтайська у м. Кам`янське. На зупинці громадського транспорту на площі Леніна (в теперішній час площа Героїв), зайшла до маршрутного таксі № 23-А. При проїзді зупинки «Бесєдова», їй на телефон надійшов телефонний дзвінок. Відповівши телефон поклала до кишені куртки. Прийшовши додому, виявила пропажу телефону.

До органів поліції одразу не зверталась, так як для себе вирішила пошуки телефону безперспективними. У кредит купила собі новий телефон. Приблизно через 2 дні до неї зателефонували працівники поліції та повідомили, що належний їй телефон знаходиться в ломбарді. Вона написала до поліції заяву про викрадення телефону. За 250 гривень телефон вона викупила з ломбарду самостійно. Сім-карток операторів «Київстар» та «Лайф»» в ньому не було. Вся цінна інформація з телефону була видалена. Під час досудового слідства вона впізнала обвинуваченого як особу яка їхала з нею в маршрутці, штовхала її. Взагалі часто бачить ОСОБА_8 у маршрутці та вважає, що він нишпорить там по карманах у пасажирів. Просила задовольнити її позовні вимоги. Матеріальна шкода визначається нею як придбання нового телефону у кредит. Моральну шкоду оцінює в 1 500 гривень. Складається вона з тих незручностей з якими вона зіткнулась внаслідок крадіжки. Нею втрачені всі контакти телефонів за приблизно 8 років. Відновити можливості їх не має, хоча їй це вкрай необхідно. З телефону зникла деяка її особиста інформація. Вона багато разів була вимушена залишати роботу та їздити до поліції, потім до суду. Зазначені обставини вимусили її вносити зміни у своє життя, докладати додаткових зусиль для його полагодження. Обвинуваченого просить покарати суворо.

- витягом з ЄРДР від 07.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомила що 04.11.2019 року, невстановлена особа, знаходячись на зупинці транспортних засобів «Майдан Героїв» таємно шляхом вільного доступу викрала належне їй майно, чим завдала майнового збитку (т.2 ст.1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с.7);

- протоколом огляду предмету - мобільного телефону «Samsung SM-G350», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , наданого ОСОБА_4 , яким зафіксовані його індивідуальні ознаки (т.2 а.с.25-28);

- речовими доказами по справі вищезазначеним мобільним телефоном (т.2 а.с.29);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2019 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_5 , як невстановленого чоловіка, який 04.11.2019 року приблизно о 16.30 годині, зайшов на задні двері маршрутного таксі № 23А на зупинці «Майдан Героїв», постійно її штовхав (т.2 а.с.34-38);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як невстановленого чоловіка, який 04.11.2019 року приблизно о 16.30 годині, зайшов на задні двері маршрутного таксі №23А на зупинці «Майдан Героїв», постійно штовхався (т.2 а.с.39-43);

- протоколом огляду предмету договору фінансового кредиту №8.26619/0 від 04.11.2019 року укладеного між ПТ «Маленик Т.В., Батура Р.В.» ломбард «Гарант» та ОСОБА_5 , предметом застави якого є мобільний телефон «Samsung SM-G350», імеі: НОМЕР_1 , заставодавець ОСОБА_5 , вилученого у обвинуваченого (т.2 а.с.56);

- речовими доказами по справі вищезазначеним фінансовим договором (т.2 а.с.56);

- протоколом огляду договору фінансового кредиту №8.26619/0 від 04.11.2019 року укладеного між ПТ «Маленик Т.В., Батура Р.В.» ломбард «Гарант» та ОСОБА_5 , предметом застави якого є мобільний телефон «Samsung SM-G350», імеі: НОМЕР_1 , заставодавець ОСОБА_5 , вилученого в ломбарді (т.2 а.с.65);

- речовими доказами по справі вищезазначеним фінансовим договором (т.2 а.с.66);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №19/12.1/248 від 13.11.2019 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung SM-G350», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , придбаного у стані б/в 23.01.2016 року за 2169 гривень, станом на 04.11.2019 року, складала 741,33 гривень (т.2 а.с.60-62)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час судових дебатів стороною захисту висловлена позиція про непідсудність справи саме Заводському райсуду м. Дніпродзержинська, так як в судовому засіданні встановлено, що злочин безпосередньо вчинено на території Південного району міста, що відноситься до підсудності Баглійського райсуду м. Дніпродзержинська.

На думку суду позиція сторони захисту є хибною з огляду на наступне.

Стаття 32 КПК України визначає територіальна підсудність кримінальних справ, згідно якої кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Досудове розслідування закінчено слідчим відділом Кам`янського ВП, який розташований в межах територіальної юрисдикції Заводського райсуду м. Дніпродзержинська.

Пунктом 1 ч.1 ст.34 КПК передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду тоді, якщо до початку судового розгляду виявилося, що провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Відповідно до п.4 ч.3 ст.314 КПК на стадії підготовчого засідання суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності, якщо виявлена непідсудність провадження.

Відповідно до обвинувального акту злочин вчинено ОСОБА_8 на території Заводського району міста. Під час проведенні підготовчого судового засідання, учасники судового провадження вважали справу підсудну саме Заводському райсуду м. Дніпродзержинська та справа призначена до судового розгляду.

Під час судового розгляду, відповідно до пояснень потерпілої, судом встановлено, що під час руху автобусу в районі вулиці Бесєдова мобільний телефон ще знаходився в її користування. Зникнення телефону вона виявила вдома, на вулиці Алтайській. Зазначені вулиці дійсно територіально відносяться до Південного району м. Кам`янського та відносяться до територіальної юрисдикції Баглійського райсуду м. Дніпродзержинська.

Відповідно до положень ст. 34 КПК, виявлення порушення територіально підсудності після початку судового розгляду не є підставою для передачі справи до іншого, територіально компетентного, суду.

Правова позиція з цього приводу також сформульована колегією Касаційного Кримінального Суду від в рішенні від 19.05.2020 (справа № 490/10025/17) де наголошено: помилка у визначенні підсудності, виявлена після початку судового розгляду, не може бути підставою для передання провадження до іншого суду. Розгляд справи з порушенням принципу територіальної підсудності не може свідчить про порушення права засудженого, бо навіть припускаючи помилкове визначення територіальної юрисдикції, суд першої інстанції діяв відповідно до встановлених у КПК правил, тобто продовжив розгляд справи, розпочатий у цьому суді.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає повне визнання вини та щире каяття, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, позитивно характеризується за місцем мешкання, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічних та поведінкових розладів в результаті вживання опіатів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вину визнав повністю, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання.

З урахуванням засудження ОСОБА_8 вироком іншого суду, що набрав законної чинності, до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міра покарання визначається судом з урахуванням наслідків, що настали внаслідок вчинення злочину, віднесеного законодавством до нетяжкого, позиції державного обвинувачення та потерпілої, та вважає за доцільне при її призначенні застосувати ст. 70 ч.4 КК України, поглинувши знов призначене покарання попереднім покаранням як більш суворим.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Розглядаючи заявлений по справі цивільний позов, суд встановив наступне.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної шкоди визначені нею як витрати на придбання нового мобільного телефону, однак як встановлено судом, викрадений мобільний телефон їй повернуто, витрати на його викуп з ломбарду обвинуваченим відшкодовано. Зникненні сім-картки мобільних операторів, самі по собі матеріальної цінності для потерпілої не мають. Вартість придбаного потерпілою ОСОБА_9 нового мобільного телефону матеріальними носіями не підтверджено і в цій частині судом не розглядаються.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_9 щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Моральна шкода як громадсько-етична категорія визначена кримінальним та цивільним законодавством, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оцінюється як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб та полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Наведені потерпілої докази її душевних страждань внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, на думку суду в судовому засіданні підтверджені та доведені, є законними, справедливими, такими, що відповідно до положень ст. ст. 127-129 КПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України підлягають повному задоволенню.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати по проведенню судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за теперішнім вироком, більш суворим покаранням за вироком Дніпровського апеляційного суду від 09.11.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного судом ОСОБА_5 покарання, обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з засудженого ОСОБА_5 в якості відшкодування моральної шкоди 1 500 гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 судові витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 628 гривень 04 копійок.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung SM-G350», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , - залишити у останньої у повному розпорядженні, фінансові договори зберігати при матеріалах справи.

До набрання вироком законної чинності, запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1