н/п 1-кп/490/362/2020

У Х В А Л А

19 січня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

під час судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001759, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який навчається у Чорноморському національному університеті ім. П. Могили, 3 курс, офіційно не працюючого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який навчається в Чорноморському національному університеті ім. П. Могили, 3 курс, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України,

Сторони судового провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 23 січня 2021 р.

Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Прокурор під час вирішення вказаного питання зазначив, що вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до нього застосований вказаний запобіжний захід станом на теперішній час не зникли і не зменшилися. Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити застосований запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Зі змісту ст.199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні.

З метою запобігання вказаним ризикам, ОСОБА_3 доцільно обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставами ввжати, що ОСОБА_3 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, що дає підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому наявні ризики, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

- незаконно впливати на іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні є те, що ОСОБА_3 з 2016 року навчається разом з ОСОБА_4 у Чорноморському національному університеті ім. П.Могили м. Миколаєва, та підтримують приятельські стосунки між собою. ОСОБА_3 відомо його місце проживання та він може впливати таким чином на обвинуваченого ОСОБА_4 з метою перекручування об`єктивної істини у кримінальному провадженні, тому наявні ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

У відповідності до положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_3 застави.

Всі вищевикладені обставини, вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, про наявність яких наведено вище.

Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 офіційного заробітку не має, таким чином не зрозуміло за які кошти він буде прибувати за викликом слідчого, прокурора судді. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти спілкуванню з обвинуваченим ОСОБА_4 , та ризику незаконного впливу на останнього.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходів, окрім протиправної діяльності. Крім того, даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з тим, що захід не зможе запобігти спілкуванню з ОСОБА_4 , та ризику незаконного впливу на останнього.

Застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає йому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на ОСОБА_4 .

Вік та стан здоров`я ОСОБА_3 не перешкоджають застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

За такого, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, задоволенню не підлягає.

Дане клопотання було розглянуто головуючим по справі одноособово - відповідно до п.20-5 Перехідних положень КПК України, згідно якого, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Керуючись ст.ст. 331, 370-372, 376 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 16 березня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1