Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1995/20
Провадження № 1-кп/553/266/2020
В И Р О К
Іменем України

10.12.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.11.1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 4 ст. 81, ч.3 ст. 81, ст. 17, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ч.2 ст. 140, ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 03.06.2002 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч.2 ст. 140, 42 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 27.09.2006 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 05.09.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави іспитовий строк скасовано, направлено для відбуття покарання; звільнено 09.12.2009 року умовно-достроково, невідбутий строк 7 міс. 10 днів;
- 11.02.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст.71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 22.04.2019 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:

02.09.2020 року, близько 10 год. 59 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , правомірно перебував у приміщенні магазину «Екомаркет» ТОВ «Еко», код ЄДРПОУ 32104254, що розташований за адресою: м. Полтава, бул. Б.Хмельницького, 5, корп. 2, де умисно, діючи повторно, з корисливих спонукань, таємно взяв із торгівельної полиці магазину одну пляшку текіли марки «Jose Cuervo Especial Silver», об`ємом 0,7 л., вартістю 473 грн. 74 коп., згідно довідки вартості. Вказану пляшку обвинувачений ОСОБА_5 непомітно для інших відвідувачів заховав у свою чорну сумку та намагався залишити приміщення магазину. Однак свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_5 , не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину «Екомаркет». Розмір попередженої шкоди ТОВ «ЕКО» склав 473 грн. 74 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

30.10.2020 року, близько 10 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викладення чужого майна, з корисливих спонукань, з прямим умислом, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав планшет «Huawei MatePad T, модель KOB2-W09» темно-синього кольору, вартістю 3047,25 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3926 від 25.11.2020 року після чого з місця скоєння злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3047 грн. 25 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтвердивши факт їх скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 щодо призначеного обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду, цивільний позов по справі не заявляла, зазначила, що шкода їй відшкодована повністю, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру вона не має.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України вважає повністю доведеною сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення безпосередньо перевірених судом в ході розгляду даного кримінального провадження.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів передбачених ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів передбачених ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 :

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

-за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочинів і щиро розкаявся у цьому, його характеристику, враховуючи позицію по справі потерпілої, повне відшкодування шкоди завданої злочинами, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.70 ч.1 КК України та ст. ст. 75,76 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
По справі цивільні позови не заявлялись.
Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі пляшку текіли марки «Jose Cuervo Especial Silver», об`ємом 0,7 л., вартістю 473 грн. 74 коп. повернути потерпілому ТОВ «ЕКО».
Речові докази DVD диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, що розташовані у торговому залі магазину «Екомаркет» за адресою: м. Полтава, бул. Б.Хмельницького, буд.5, корп.2 від 02.09.2020 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1