ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/2745/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/2114/20 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10.03.2020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000891 від 06.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та використання: нежитлові будівлі, колгоспний ринок, складається з двоповерхової адміністративної будівлі та складу, загальною площею 105,6 кв.м. літ. «А2а», будівля ринку літ. «А-1», нежитловою площею 405,8 кв.м. загальною площею 414,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки за адресою: Харківська область, м.Дергачі, площа Привокзальна, земельна ділянка 1, кадастровий номер :00:003:1929 площею 0,112 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220; нежитлових приміщень за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул.Петровського, буд. 161-Д, які складаються з торгового центру літ. «Г», площею 427,1 кв.м. та торгового центру літ. «В», площею 415,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:003:1810 площею 0,9753 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 10.03.2020 слідчий СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням в межах матеріалів кримінального провадження№0000891 від 06.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження за №0000891 від 06.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арешт майна необхідно накласти з метою припинення вчинення подальших незаконних дій.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, лише 20.11.2020 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10.03.2020.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт посилається на те, що клопотання про арешт майна розглядалося без її участі, оскаржувану ухвалу вона не отримувала.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції учасники до суду апеляційної інстанції не прибули.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч.2 ст.422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без учасників, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

Дослідивши доводи ОСОБА_6 про наявність поважних підстав для поновлення процесуального строку оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного:

Згідно п.3 ч.1 ст.395 КПК України апеляційної скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала датована 10.03.2020.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п.53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
ЄСПЛ відстоює концепцію не абсолютності права на апеляційне оскарження і можливості обмеження цього права, але із обов`язковим дотриманням вимог так званого «трискладового тесту»: передбаченість право обмежень законом; їх спрямованість на дотримання легітимної мети; пропорційність між обмеженнями і метою, що переслідується.
Таким чином доводи наведені у клопотанні не є поважною причиною пропуску строку встановленого законом на апеляційне оскарження.

Нехтування апелянтом протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги, об`єктивними причинами не обумовлено, і в його клопотанні про наявність таких причин належні дані відсутні.

Крім того, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначає, що скористалась правами, передбаченими ст.174 КПК України і подала 17.11.2020 до Дергачівського районного суду Харківської області клопотання про скасування арешту майна.
Враховуючи, що апелянт не надав апеляційному суду переконливих доказів щодо поважності причин пропуску встановленого строку, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з причин поважності його пропуску судова колегія не вбачає.
Згідно з вимогами п.4 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі що її подала.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні клопотання щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суді Дергачівського районного суду Харківської області від 10.03.2020 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000891.
Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно повернути особі, що подала апеляційну скаргу.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді