В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2362/19

Провадження № 1-кп/126/155/2020

"27" листопада 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка, Піщанського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, на підставі ст.89 КК України не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26.09.2019 близько 19 год в АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Під час вищевказаного конфлікту ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_5 та взявши його обома руками за верхній одяг, повалив ОСОБА_5 на землю. Після чого ОСОБА_4 почав умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наносити численні удари кулаками та ліктями обох рук в область обличчя та тулуба ОСОБА_5 , який лежав спиною на землі. В подальшому, коли ОСОБА_5 перестав захищатись та втратив свідомість, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, почав наносити удари ногами в область обличчя, голови та тулуба потерпілого. Після чого під`їхали працівники Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та затримали ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта №142 від 11.10.2019, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці ока, що за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, забійної рани спинки носа, перелому кісток носа, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, що за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, перелому верхньої щелепи та перелому п`ятого ребра, що за ступенем важкості відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, за критерієм розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся та підтвердив обставини і події, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 26.09.2019 близько 18 години в АДРЕСА_2 , його мати прийшла до дому та повідомила, що сусід ОСОБА_9 в п`яному вигляді їдучи на своєму автомобілі налякав її, а саме хотів наїхати та словесно погрожував. Почувши про дану подію він вийшов на вулицю та побачив на дорозі автомобіль Ваз 2104 білого кольору, та свого сусіда ОСОБА_10 . ОСОБА_5 зробив йому словесне зауваження, на що той почав провокувати конфлікт. Тому потерпілий викликав працівників поліції. ОСОБА_4 підійшов до нього, почав шарпати за одяг, в результаті ОСОБА_5 впав на землю. ОСОБА_4 опинився згори та почав наносити удари кулаками та ліктями в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_5 . В подальшому він втратив свідомість та прийшов до тями лише коли приїхали працівники поліції. Після вказаних подій ОСОБА_5 було доставлено до Бершадської ОЛІЛ та госпіталізовано.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_4 є її сусідом, а потерпілий ОСОБА_5 - її сином. 26.09.2020 ввечері вона йшла додому від сусідів. По дорозі проїхав на автомобілі ОСОБА_4 , з яким у них склалися неприязні відносини. ОСОБА_4 , як їй здалося, намагався на неї наїхати та перебував у нетверезому стані. Вийшовши з машини, він почав їй погрожувати. ОСОБА_11 попросила іншого сусіда, щоб провів її додому оскільки перелякалася. Коли прийшла у своє домогосподарство, поскаржилася на ОСОБА_4 своєму сину - ОСОБА_5 . Син сказав, що викличе працівників поліції і вона пішла у хату. В подальшому, між сином та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, який перейшов у бійку. Самої бійки вона не бачила. Коли вийшла на вулицю знову, помітила працівників поліції та сина ОСОБА_5 обличчя та одяг якого були в крові.В подальшому, сина забрала швидка та він перебував на лікування близько двох тижнів. ОСОБА_12 забрали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною потерпілого. 26.09.2019 близько 19 год в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області коли вона перебувала в магазині «Фаворит» до неї зателефонував її чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що він викликав наряд поліції у зв`язку з тим, що сусід провокує конфлікт, а саме намагався наїхати на матір своїм автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час приїхав сусід ОСОБА_14 та повідомив, що біля її будинку працівники поліції та що ОСОБА_5 побив ОСОБА_4 . Вона поїхала додому та побачила, що її чоловік побитий, обличчя та верхній одяг в крові. Після чого чоловіка забрала швидка допомога а сусіда - працівники поліції.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що є братом потерпілого ОСОБА_5 26.09.2019 близько 19 години в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області коли він перебував за місцем проживання до нього зателефонував брат ОСОБА_5 та попросив його приїхати. Коли він приїхав до місця проживання свого брага то на вулиці біля домоволодіння ОСОБА_5 стояла патрульна машина поліції. Брат сидів на землі вмивався водою оскільки його обличчя та верхній одяг були в крові. На запитання що сталось поліцейські повідомили, що коли вони їхали на виклик виявили ОСОБА_5 в лежачому положенні при цьому його сусід ОСОБА_9 заподіював йому удари ногами в область тулуба та голови. Через деякий час приїхав автомобіль швидкої допомоги та ОСОБА_5 забрали до лікарні. Коли він перебував у відділенні швидкої з братом, працівники поліції привели ОСОБА_4 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння відмовився від освідування.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області. 26.09.2019 близько 19 години в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області він спільно з інспектором Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_8 здійснював виїзд до ОСОБА_5 . Коли вони виїхали на вулицю Незалежності в с. Війтівка він зателефонував до ОСОБА_5 на мобільний номер з метою уточнення адреси проживання, під час розмови потерпілий повідомив, що стоїть на вулиці біля свого домоволодіння. Проїхавши деяку відстань вони побачили на узбіччі дороги бійку, під час якої ОСОБА_4 наносив удари в область голови та тулуба ОСОБА_5 , який перебував в лежачому положенні. ОСОБА_4 перебував у п`яному вигляді, на зауваження він не реагував та продовжував наносити удари ногами. Після чого до нього було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб кайданки. ОСОБА_7 викликав потерпілому медичну допомогу. Пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 відмовився.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що що працює інспектором Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та надав пояснення, які є аналогічними поясненням інспектора Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 .

Судом також було досліджено в судовому засіданні докази, які підтвердили вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині:

- висновок експерта №142 від 11.10.2019 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2019 з долученим до нього ілюстративними таблицями до протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 22.10.2019;

- медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_5 ;

Аналіз вищевказаних доказів у сукупності з показами потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , допитаних в судовому засіданні свідків вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

З урахуванням викладеного суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 який раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є його каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.1ст. 122 КК України. із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2855 грн. та про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 заявлений позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити з наведених в його змісті підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково, а саме: в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в повному обсязі - 2855 грн., в частині стягнення моральної шкоди визнав в обсязі 1000 грн.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При вирішенні питання про стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Потерпілим заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2855 грн. та у даному обсязі обвинуваченим ОСОБА_4 позов визнано в повній мірі, тому суд вважає, за необхідне в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити позов повністю та стягнути з обвинуваченого 2855 грн. на користь потерпілого, оскільки така сума стягнення не оспорюється обвинуваченим.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки в ході проведення судового розгляду потерпілим не було наведено суду належного обґрунтування та доказового підтвердження, що йому було завдано моральну шкоду на суму 50000 грн. Однак, в той же час судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок скоєного кримінального правопорушення потерпілому було завдано моральні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті, а саме: негативні переживання, спогади, насторогу, тривогу, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування морального збитку в розмірі 5000 грн. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

Також, потерпілим та його представником ставиться питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу входять до складу процесуальних витрат.

Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат потерпілою стороною надано витяг з договору про надання правничої допомоги, в якому зазначено, що адвокат ОСОБА_6 01.10.2019 отримав від потерпілого ОСОБА_5 3000 грн. (аванс) та 05.12.2019 року 2000 грн. Будь-яких інших доказів стороною не надано.

При визначенні необхідного розміру витрат на правничу допомогу, суд ураховує відповідні правові позиції Верховного Суду, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суду не надано угоди про надання правничої допомоги, укладеної між адвокатом ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 , у якій би сторонами було однозначно погоджено порядок визначення та розмір гонорару адвоката.

Також, суду не надано детального опису робіт (наданих послуг) з зазначенням часу та тарифів, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів справи не долучено квитанції, або будь-яких інших доказів на підтвердження факту реальності проведення розрахунків між потерпілим та його представником.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 23.11.2020 № 638/7748/18 (61-13573св19) інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд, виходячи з принципу справедливості, об`єктивності та змагальності сторін, а також обов`язку доведення сторонами кожної обставини, на яку вони посилаються як на доказ правдивості своєї позиції, дійшов висновку, що вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки представником потерпілого не надано доказів, завдяки яким можна однозначно визначити обсяг проведеної ним роботи та встановити об`єм наданої правничої допомоги та потерпілим не надано суду будь-яких доказів на підтвердження реальності понесення ним матеріальних витрат на таку допомогу.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Цивільний позов задовільнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 2855 ( дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1