ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3499/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1367/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, працюючого монтажником ТОВ «Запоріжгранітбуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 6 липня 2020 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

18.12.2020 приблизно о 14-00 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою з невстановленої під час досудового розслідування особою, знаходячись у літній кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , здійснили напад, з метою заволодіння чужим майном з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_10 , яке виразилось у нанесенні ударів по голові та тулубу потерпілого. Після чого, не отримавши бажаного результату від вказаного нападу, невстановлена під час досудового розслідування особа під загрозою застосування фізичного насильства, наказав ОСОБА_10 сидіти та мовчати.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, проникли до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де останній побачив на дивані потерпілого ОСОБА_11 , до якого застосував насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось у придушенні потерпілого невстановленим предметом та нанесені ударів кулаками рук по обличчю та тулубу. Вказані дії супроводжувались спонуканнями ОСОБА_7 до нанесення тілесних ушкоджень невстановленою особою потерпілому.

Не зупиняючись на досягнутому, невстановлена під час досудового розслідування особа, дав вказівку ОСОБА_12 слідкувати за ОСОБА_11 та направився до підвіконника у вказаному приміщенні, не скриваючи свій злочинний намір заволодів грошовими коштами у кількості 6000 гривень, мобільний телефоном невстановленої моделі, вартістю 200 гривень та паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_11 . Побачивши вказані дії, ОСОБА_11 попрохав зупинитись вчиняти злочинні дії на що ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів ногами.

Далі ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та розуміючи, що потерпілий чинити опору не зможе, зникли з місця вчиненого ними злочину.

Тим самим ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він разом з невстановленою під час досудового розслідування особою, своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 6200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в розбою, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

18 грудня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001529 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (а.с. 19).

19 грудня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (а.с. 53-55).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, не має стійких соціальних зв`язків та на доведення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.

В обґрунтування вказує, що підозрюваний вину у вчиненні злочину визнає частково, дає покази про його вчинення, співпрацює зі слідством, а тому не має підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.

Крім того, захисник вказує, що підозрюваний тривалий час був у дружніх відносинах з потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які запросили його з товаришем до себе в гості.

Вважає підозра є необґрунтованою, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України є передчасною, а зазначені ризики є непереконливими.

Апелянт вказує, що в ухвалі суду першої інстанції не було прийнято до уваги, що підозрюваний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, місце постійного проживання.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постанови нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.

Отже доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, яка була повідомлена ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу, оскільки на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії особливо тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, раніше судимого за вчинення корисливих злочинів, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що досудове розслідування на теперішній час триває, оскільки додаткові відомості щодо обставин вчинення злочину ще встановлюються, а для його завершення органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а також винайти докази, існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, та маючи не зняту та не погашену судимість, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, що вказує про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 вину визнає частково, дає свідчення про його вчинення, співпрацює зі слідством, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та місце постійного проживання не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з тим, як випливає із ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного з моменту затримання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0001529, підозрюваного ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 18 грудня 2020 року (а.с. 19), а тому останній день строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу перепадає на 15 лютого 2021 року.

Проте, слідчий суддя в своєму рішенні встановив строк дії ухвали про тримання ОСОБА_7 під вартою до 16 лютого 2021 року, що перевищує строк, встановлений ст. 197 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нового рішення апеляційним судом.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001529 від 18.12.2020 р. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 лютого 2021 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 15 лютого 2021 року.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 332/3499/20