Справа № 991/7851/20
Провадження1-кс/991/8069/20
05 жовтня 2020 року м.Київ
В обґрунтування необхідності скасування арешту заявником зазначається, що арешт було накладено на корпоративні права, власником/володільцем яких є ОСОБА_7 , що належать SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT (Слав Хандель Фертретунг унд Бетайлігунг Акцієнгезельшафт) № у реєстрі торгових компаній 129821 р та ПрАТ «Укрпідшипник» у вищезазначених суб`єктах господарювання, з метою забезпечення конфіскації майна, оскільки власником істотної участі, кінцевим бенефіціарним власником, тобто власником майнових та корпоративних прав, є ОСОБА_7 .
В той же час, відповідно до рішення Господарського суду м. Відень від 10.03.2016 розпочату процедуру банкрутства відносно SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT та рішенням Господарського суду м. Відень від 27.07.2017 припинено процедуру банкрутства після кінцевого розподілу конкурсної маси поміж кредиторів. Отже, з 27.07.2017 у ОСОБА_7 відсутні корпоративні права акції компанії SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT та, відповідно, відсутні будь-які відносини власності щодо корпоративних прав у ПрАТ «Укрпідшипник», ПАТ «Машзавод» м. Новогродівка, ПРАТ «АМЗ «Вістек», ПАТ «АЗОКМ» та ПрАТ «Актив-Страхування». З огляду на не перебування у власності ОСОБА_7 істотної частки товариств та не перебування ОСОБА_7 кінцевим бенефіціарним власником товариств, заявник стверджує, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Крім того ОСОБА_4 зазначається, що відповідно до постанови Господарського суду Донецької області від 03.07.2018, ПрАТ «Укрпідшипник» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.10.2019, його, як арбітражного керуючого, призначено ліквідатором товариства.
Посилаючись на ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, заявник стверджує, що арешт майна підлягає скасуванню, оскільки його скасування забезпечить задоволення вимог кредиторів, якими у випадку з ПрАТ «Укрпідшипник» є держава в особі ГУ ДФС України у м. Києві, ГУ ДФС України у Донецькій області, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».
З огляду на зазначене, оскільки ПрАТ «Украпідшипник» не є юридичною особою у відношенні якої здійснюється досудове розслідування та ОСОБА_7 не має ніякого відношення до діяльності товариства, ОСОБА_4 просить клопотання задовольнити та скасувати арешт з корпоративних прав вищевказаного ним товариства.
Представник власника майна ПрАТ «Украпідшипник» ліквідатор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник Національного антикорупційного бюро України детектив ОСОБА_5 у судовому засіданні подав письмові заперечення та додатково пояснив, що арешт на корпоративні права накладено у зв`язку зі встановленням належності таких прав ОСОБА_7 , якому у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, у томі числі і тих, які передбачають конфіскацію майна. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи співвласником австрійської компанії SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT, набув прав власності на корпоративні права суб`єктів господарювання, зазначених заявником у своєму клопотанні, а тому, з метою забезпечення можливості виконання покарання в частині конфіскації майна і було накладено арешт на зазначене майно. Також детектив пояснив, що відповідно до бази даних «SMIDA», австрійська компанія залишається власником 94,1844% акцій ПрАТ «Укрпідшипник», яке в свою чергу, на кінець 2019 року, також залишається власником істотної частки в інших зазначених товариствах. Розподіл володіння відсотками акції ПАТ «Машзавод» м. Новогродівка, ПРАТ «АМЗ «Вістек», ПАТ «АЗОКМ» (на теперішній час ПрАТ «Завод по орбробці кольорових металів») та ПрАТ «Актив-Страхування», що належать ПрАТ «Укрпідшипник», у 2019 році в порівнянні з 2016 роком не змінився. Крім того, відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства України щодо надання міжнародно-правової допомоги, відомості від компетентних органів Австрійської республіки з приводу припинення діяльності компанії SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT, не надходило. З огляду на зазначене просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки захід забезпечення кримінального провадження залишається актуальним.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання і додатково пояснив, що досудове розслідування по кримінальному провадженню не закінчено, підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у розшук та стороною обвинувачення виконуються заходи, з метою встановлення місцезнаходження останнього для подальшої можливості закінчення досудового розслідування шляхом скерування обвинувального акта до суду. З метою забезпечення виконання покарання в частині конфіскації майна, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, правовою підставою для накладення арешту на корпоративні права було забезпечення збереження майна з метою конфіскації майна як виду покарання.
Потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 володіють компанією SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT № у реєстрі торгових компаній 129821 р, через яку він був бенефіціарним власником дочірнього підприємства SLAV BETEILIGUNG GmbN, яке, в свою чергу, являлось засновником та власником товариства ACTIV SOLAR GmbH.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також бази даних «SMIDA», що містить інформацію щодо власників цінних паперів юридичних осіб суб`єктів господарювання, брати ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), є власниками істотної участі, кінцевими бенефіціарними власниками, тобто власниками майнових та корпоративних прав наступних суб`єктів господарювання, а саме:
На підставі викладеного, приходжу до висновку, що слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва арешт на корпоративні права вищезазначених суб`єктів господарювання було накладено обґрунтовано, оскільки ОСОБА_7 є кінцевим бенефіціарним власником корпоративних прав (майна) відповідних товариств, а санкції статей передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України, за якими йому повідомлено про підозру, передбачають призначення покарання з конфіскацією майна.
Із пояснень заявника вбачається, що однією із підстав для скасування арешту є необхідність задоволення вимог кредиторів у зв`язку з визнанням ПрАТ «Укрпідшипник» банкрутом, тобто відповідні корпоративні права (майно) товариства буде відчужено для задоволення вимог кредиторів, що поряд із встановленим, під час судового засідання, фактом не завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню через переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та перебування його у розшуку, дає обґрунтовані підстави слідчому судді стверджувати про втрату такого майна у майбутньому, до якого може бути застосована конфіскація майна як виду покарання, у разі скасування заходу забезпечення кримінального провадження. Таким чином, на переконання суду, скасування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до негативних наслідків, в тому числі і неможливості виконання судового рішення в частині конфіскації майна (у випадку його ухвалення).
Водночас посилання представника власника майна на ліквідацію 27.07.2017 австрійської компанії SLAV HANDEL VERTRETUNG UND BETEILIGUNG AKTIENGESELLSCHAFT, співвласником якої був ОСОБА_7 та яка володіла 94,1844% акціями ПрАТ «Укрпідшипник», що в свою чергу призвело до втрати прав власності на корпоративні права у відповідному товаристві і у ОСОБА_7 , критично сприймається слідчим суддею, через існування відомостей у базі даних Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (SMIDA), відповідно до яких юридична особа-нерезидент Слав Хандель Фертретунг унд Бетайлігунг Акцієнгезельшафт, на третій квартал 2019 року володіє тими ж 94,1844% акцій, що і володіла на час накладення арешту у 2016 році. Окрім цього, заявником не надано до суду відомостей щодо розподілу маси ліквідованого товариства та даних про його кредиторів, між якими і була здійснена відповідна процедура розподілу.
Поряд з цим, слідчим суддею також не приймається до уваги аргумент заявника, щодо необхідності скасування арешту майна, через визнання ПрАТ «Укрпідшипник» банкрутом, з огляду на наступне
Дійсно, ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства зазначає, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешти, накладені на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
Однак при цьому, необхідно розмежовувати правову природу арешту у господарському (цивільному) та кримінальному провадженнях.
Так, метою арешту майна під час розгляду цивільних або господарських проваджень є забезпечення виконання майбутнього судового рішення у вказаних справах, в той час, як у кримінальному процесі, арешт майна має інше завдання це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, який реалізується шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З наведеного вбачається, що правова природа даних арештів відрізняється своєю метою, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що скасування арешту майна, який було накладено у кримінальному провадженні, не може здійснюватися внаслідок лише визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарським судом, оскільки арешт у кримінальному провадженні накладений з метою реалізації та дієвості саме кримінального провадження.
У сукупності вищевикладеного слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника власника майна ПрАТ «Укрпідшипник» - ліквідатора ОСОБА_4 , що є підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1