Справа № 161/506/21
Провадження № 1-кс/161/295/21
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна

м. Луцьк 13 січня 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду 24.12.2020,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключів (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛА № 186413 від 24.12.2020; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; деревини породи дуб - довжина штабеля якого 3 м 50 см, ширина штабеля 2 м, висота штабеля 1 м 61 см, об`ємом партії лісопродукції - 7,21 метрів кубічних.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 24.12.2020 до ЄРДР за №0001053 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України.

Під час проведеного огляду місця події 24.12.2020 за адресою: м.Луцьк, вул.Боженка, 34 виявлено та вилучено майно (перелік якого вказаний у клопотанні), яке постановою слідчого від 24.12.2020 визнано речовими доказами, оскільки зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки вказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування, та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку прокурора, який його підтримав, думку власника майна, який щодо арешту майна заперечував, ствердивши про законність походження придбаної деревини, про що подав відповідні документи, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна до задоволення не підлягає.

З матеріалів клопотання вбачається, що вказані у клопотанні речі були вилучені під час проведення огляду місця події 24.12.2020, попереднє клопотання було подано до суду 28.12.2020 (в перший робочий день), що стверджується поштовим конвертом. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04.01.2021 клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна повернуто для доопрацювання, на підставі ч.3 ст.172 КПК України. Повторно вказане клопотання подано до суду 06.01.2021.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Встановлено, що постановою слідчого від 24.12.2020 автомобіль марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; товарно транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛА № 186413 від 24.12.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; деревину породи дуб визнано речовими доказами, однак вказана постанова є формальною, не містить чітких посилань та критеріїв, визначених ст.98 КПК України. У постанові не вказано, що конкретно із виявленої та вилученої деревини є предметом вчинення кримінального правовопорушення.

Так, ні з зазначеної постанови, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що усі вказані речі (окрім трьох колодок, про які вказав прокурор в судовому засіданні, які детально не описані ні у протоколі огляду, ні у постанові слідчого) мають значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вказані речі зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.

Так, згідно договору купівлі-продажу необробленої деревини №1798/1798/л/2020 ДП «Горохівське лісомисливське господарство» реалізувало ПМП «Апогей», за результатами проведеного аукціону, необроблену деревину породи «дуб», вказане стверджується і товарно-транспортною накладною серії ВЛА №186413 від 24.12.2020.

Вказаними документами підтверджено законність походження вилученої деревини.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що ні посадові особи ПМП «Апогей», ні гр. ОСОБА_6 як на момент проведення огляду, так і на момент подання клопотання не набули статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ЗІЛ 131», ключі до нього, товарно-транспортна накладна, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, деревина породи дуб, за вказаних вище обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні, до матеріалів не додано також і самого витягу з ЄРДР, яким було б підтверджено наявність самого провадження.
Ст.171 КПК України передбачено, що до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, зокрема і документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

На виконання вказаної вимоги закону до клопотання не додано жодного документу, який би підтверджував право власності, зокрема на автомобіль, який пропонується арештувати.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4 автомобільмарки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 належить ПМП «Апогей», а накладення на нього арешту призведе до порушення нормальної господарської діяльності підприємства.
Таким чином, на думку суду, накладення арешту на вказані у клопотанні речі буде порушувати права власника на мирне володіння майном, законність походження якого доведена в ході судового розгляду.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
В зв`язку з наведеним, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на дане майно, в зв`язку з чим у клопотанні слідчого слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду 24.12.2020 відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1