Дата документу 18.09.2020
Справа № 334/5211/20
Провадження № 1-кс/334/1857/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002601 від 16 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середньо спеціальну освіту, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року слідча СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002601 від 16 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 вересня 2020 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 та раніше знайомими йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходилися біля магазину «Міхалич», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. №108, де сумісно вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 , та раніше невідомим йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час також знаходився біля вказаного магазину, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , під час сварки з останнім, використовуючи ніж, який мав при собі та утримуючи його в правій руці наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини зліва, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колото різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що спричинило гостру крововтрату та смерть ОСОБА_10 на місці події.

16 вересня 2020 року о 21:10 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

16 вересня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 16 вересня 2020 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 ;

лікарським свідоцтвом про смерть №3961 від 16 вересня 2020 року.

Таким чином ОСОБА_5 зазіхнув на невід`ємне право будь-якої людини - право на життя та здоров`я, закріплене у ст.ст.3, 27 Конституції України, скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення, - вбивство ОСОБА_10 , за яке Кримінальним кодексом України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи вищевикладене, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

- наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років;

- вік та стан здоров`я ОСОБА_5 : підозрюваний є молодою працездатною особою, має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та /або суду орган досудового розслідування оцінює, виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваного, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання підозрюваного та наявні у нього засоби до існування. З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 не має місця реєстрації та офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, а отже відповідно в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Щодо особливостей характеру та моральних принципів підозрюваного, слід врахувати той факт, що рідна мати підозрюваного не підтримує будь-яких стосунків, через аморальний спосіб життя останнього.

Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальне правопорушення, у якому він обґрунтовано підозрюється за ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. І така тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. При оцінці ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, слід врахувати той факт, що останній покинув місце вчиненого кримінального правопорушення та був затриманий працівниками поліції майже через добу після його вчинення.

Існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 зник з місця вчинення кримінального правопорушення з ножем, яким саме було спричинено смертельне поранення ОСОБА_10 та наразі місце знаходження знаряддя вчиненого кримінального правопорушення не відоме.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується поведінкою підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідками кримінального правопорушення зокрема є друзі підозрюваного ОСОБА_5 та його цивільна дружина, тому перебування підозрюваного поза межами місця позбавлення волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан потерпілого, а також свідків, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- особиста порука на адресу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької місцевої прокуратури №3 не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

- домашній арешт підозрюваний ОСОБА_5 не має офіційного місця реєстрації та проживає разом із цивільною дружиною, які є свідком вчиненого кримінального правопорушення останнім.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Слідча підтримала своє клопотання просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Просив обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у справі, намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення клопотання, вказавши, що свою вину визнає.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просив обрати інший запобіжний захід у відношенні його підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002601 від 16 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 16 вересня 2020 року з 19 години 32 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 14 листопада 2020 року о 19 годині 32 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1