Справа № 748/509/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/263/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0001538 від 29.12.2016 року, за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2019 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карши, Узбекистан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення),

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_12 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2019 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення), та виправданий на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Позови прокурора в інтересах КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» та ОСОБА_7 до ОСОБА_9 залишені без розгляду.

Судові витрати на проведення експертиз в сумі 15 356 грн 76 коп ухвалено віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується що він 29.12.2016 о 18 годині 10 хвилин керував автомобілем марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич» від м. Чернігів до м. Славутич Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку в межах перехрестя вул. Чернігівській та вул. Урожайній с. Пакуль, Чернігівського району Чернігівської області, якого водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, у результаті чого поблизу господарства № 16 по вул. Урожайній, с. Пакуль, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 16.02.2017, тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно-рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево-щічної ділянки обличчя, поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.2.3 б, 12.2, 12.3,12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ч.1 ст.286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення).

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказав, що за результатами судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що ОСОБА_9 за викладених в обвинувальному акті обставин вчинив злочин, у якому він обвинувачується.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення) та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_9 витрати на залучення експерта та вирішити питання про речові докази.

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що наведені у вироку висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності.

Дана не правильна оцінка показанням свідків та висновкам експертизи № 41 від 23.01.2019 року, показанням експертів та слідчого.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 просила вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення) та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки та задовольнити цивільний позов.

В обґрунтування апеляційних вимог вказала, що вирок є незаконним та необґрунтованим, суд в порушення вимог ст.96 КПК України, не врахував обставини, що впливають на їх достовірність, зокрема показань свідків, які є родичами обвинуваченого і які спростовуються висновками експертиз та показаннями інших незаінтересованих свідків.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, в яких він просив відмовити у задоволенні вказаних апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без змін.

Прокурор, потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали подані апеляційні скарги та просили задовольнити з викладених в них підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Заслухавши доповідь судді, прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та просили їх задовольнити, обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів, -

У С Т А Н О В И Л А :

29 грудня 2016 року, близько 18 год. 10 хв., ОСОБА_9 керував автомобілем марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Чернігів- Пакуль-КПП Славутич» від м. Чернігів до м. Славутич Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку в межах перехрестя вул. Чернігівській та вул. Урожайній с. Пакуль, Чернігівського району Чернігівської області, якого водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, у результаті чого поблизу господарства № 16 по вул. Урожайній, с. Пакуль, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 16.02.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно-рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево-щічної ділянки обличчя, поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення ватажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.2 ( у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), п.12.3 ( у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої та апеляційної інстанцій вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що 29.12.2016 року у вечірній час він разом зі своєю сестрою ОСОБА_14 та її чоловіком ОСОБА_15 їхали на автомобілі «FORD» з м. Чернігів в напрямку м. Славутич. На виїзді з Чернігова на зупинці вони підібрали незнайомого хлопця, котрий попрохав підвезти його до м.Славутич. Було вже темно. Проїжджаючи с.Пакуль, він рухався з увімкненим ближнім світлом фар близько 60 км/год. та побачив автомобіль, який стояв на зустрічній смузі з включеними фарами ближнього світла. Зненацька він побачив на середині смуги руху, по якій він їхав, чоловіка в темному одязі, було видно тільки його силует та обличчя. Він зменшив швидкість та прийняв вліво на зустрічну смугу, але зіткнення уникнути не вдалося. При цьому обвинувачений не оспорював часу та місця пригоди, характеру та локалізації пошкоджень транспортного засобу, тяжкості та механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

На думку колегії суддів апеляційного суду такі показання обвинуваченого надані з метою уникнення кримінальної відповідальності і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зокрема, в ході судового розгляду встановлено та ніким не оспорюється, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , який, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що 29.12.2016 року у вечірній він вжив 250 г горілки та йшов із с.Пакуль по автодорозі до автомобіля, який його чекав. Він був одягнений у темний одяг. По правому краю дороги була нанесена біла розмітка, після неї був асфальт і вже за ним лежав сніг. Він рухався по асфальту. Дорога була суха, без снігу. Він почув позаду шум, схожий, як їде автомобіль по снігу, та відчув удар, від якого впав. Удар прийшовся у праву ногу ззаду. Внаслідок пригоди він отримав удар по голові та відкритий перелом ноги. На даний час переніс 10 оперативних втручань та пересувається на милицях, бо одна нога стала коротшою ніж інша на 5 сантиметрів. Як наслідок він має ІІ групу інвалідності.

Свідчення потерпілого колегія суддів визнає достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні. Незначні неточності в них пояснюються індивідуальним сприйняттям подій, що відбувались та значним проміжком часу, що пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Крім показань потерпілого вина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами, які безпосередньо дослідила колегія суддів апеляційного суду.

Зокрема, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.12.2016 року за участю автомобіля «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич» підтверджується протоколом огляду місця події та схемою ДТП, у якому, окрім іншого, зазначено, що на час ДТП дорожнє покриття було асфальтоване, сухе, чисте. Дорожнє покриття загальною шириною 6,4 м., має по одній смузі в кожному напрямку, ділянка дороги, що оглядається, не освітлена. На асфальтованому покритті слідів шин не виявлено (том 1 а.п. 80-94). Схема ДТП підтверджує розміщення транспортних засобів безпосередньо після зіткнення. Дана схема була підписана, окрім іншого, і обвинуваченим ОСОБА_9 , який відповідно погодився з даними, зазначеними у ній, про недостовірність відомостей, які в ній містяться, не вказував.

Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 7 від 06.03.2017 року встановлено, що на період проведення експертного огляду автомобіля марки «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , система рульового управління та робоча гальмівна система знаходились у технічно-працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, що впливають на її основні вихідні параметри. Система головного світла фар автомобіля знаходиться у відмовному стані, через несправності у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла та порушення регулювання лівої фари. Несправність у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла, виникла в наслідок впливу аварійних навантажень, прикладених до правої передньої частини автомобіля. Враховуючи розташування даної несправності в зоні аварійної деформації передньої частини автомобіля, слід дійти висновку, що дана несправність виникла під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправність у вигляді порушення регулювання лівої фари виникла до дорожньо-транспортної пригоди. Несправність у вигляді порушення регулювання лівої фари водій міг виявити до виникнення дорожньо-транспортної пригоди під час своєчасного технічного обслуговування системи головного світла фар (том 1 а.п. 109-116).

Висновком транспортно-трасологічної експертизи № 90 від 13.03.2017 року встановлено, що місце первинного контакту автомобіля марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом у напрямку КПП «Славутич» поздовжньо знаходиться не далі ніж 12,2 м до огорожі господарства № 16 та поперечно в межах смуги для руху у напрямку КПП «Славутич» (том 1 а.п. 123-125).

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 3611/18-24 від 27.09.2018 року встановлено більш точне місце первинного контакту автомобіля «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом ОСОБА_7 , яке знаходиться перед приляганням вул. Урожайної с. Пакуль Чернігівського району по¬перечно на проїзній частині автодороги «Чернігів-Пакуль-КПП м.Славутич» біля правого її краю відносно на¬прямку в сторону м. Славутич та поздовжньо на деякій відстані перед початком осипу пластмасових фрагментів цього автомобіля (том 1 а.п. 209-212).

Висновками судово-медичної експертизи №147 від 15.02.2017 року встановлено локалізацію, характер, тяжкість і властивості тілесних ушкоджень, порядок їх утворення у потерпілого. Зокрема, у потерпілого ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно-рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево-щічної ділянки обличчя; поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів. Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожєньо-транспортної пригоди, оцінка ступеню тяжкості їх проводиться в сукупності, отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень в сукупності відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_7 , по давності утворення може відповідати даті 29.12.2016 року та умовам, зазначеним в описовій частині постанови. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , в момент первинного контакту з транспортним засобом він міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутим до травмуючого чинника правою задньо-боковою поверхнею тіла. При лабораторному дослідженні крові та сечі на алкоголь, взятих 29.12.2016 року у ОСОБА_7 при надходженні його до Чернігівської обласної лікарні, виявлено алкоголь в концентрації: в крові - 2.04 г/л, в сечі - 1.39 г/л, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (том 1 а.п. 129-132).

З висновку експертів № 39 від 03.04.2017 року за наслідком проведеної за матеріалами справи комплексної медико-автотехнічної експертизи вбачається, що відповідно до результатів автотехнічної експертизи на автомобілі марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено наступне: руйнація правої частини переднього бампера; просторове зміщення правої фари головного світла за напрямком зверху вниз; деформація та зминання правого переднього крила за напрямком спереду назад та зверху вниз; руйнація кріплення правого дзеркала заднього виду; вм`ятина на правій стійці вітрового скла. Під час проведення первинної судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно - мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно - рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево - щічної ділянки обличчя; поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки. На думку членів комплексної судової медико-автотехнічної експертної комісії в момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутим до травмуючого чинника правою задньо-боковою поверхнею тіла. Первинний контакт відбувся між правою частиною переднього бамперу та задньо-бічною поверхнею правої гомілки, коли і утворилась руйнація відповідної частини бамперу та скальпована рана гомілки та підколінної ямки. В подальшому тіло продовжило свій рух у напрямку, протилежному до руху автомобіля. В цей час відбулось контактування задньої поверхні правого стегна з утворенням перелому стегнової кістки та виникли пошкодження автомобіля у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла за напрямком зверху вниз, деформація та зминання правого переднього крила за напрямком спереду назад та зверху вниз.

В подальшому відбувся контакт тулуба та голови пішохода з автомобілем, коли, відповідно, утворилась описана вище черепно-мозкова травма та виникли руйнація кріплення правого дзеркала заднього виду і вм`ятина на правій стійці вітрового скла автомобіля. В подальшому тіло було відкинуте на дорожнє покриття з наступним ударом об нього, внаслідок чого могла утворитись забійно-рвана рана лівої тім`яної ділянки голови зліва. В момент первинного контакту сила, що травмувала, була направлена ззаду наперед відносно пішохода ОСОБА_7 . За наявними суто медичними та авто-технічними даними однозначно вирішити питання щодо того, чи знаходився пішохід ОСОБА_7 в момент ДТП в динаміці, йшов, біг чи стояв не можливо (том 1 а.п. 135-142).

Свідок ОСОБА_14 , яка є сестрою обвинуваченого, апеляційному суду показала, що вони разом з чоловіком та братом їхали з м. Чернігів до м. Славутич. Останній був за кермом. По дорозі підібрали незнайомого їм чоловіка. Рухались близько 60 км/год. Була темна пора доби. Проїжджаючи по автодорозі в с.Пакуль вона побачила, як на зустрічній смузі стоїть автомобіль з увімкненим світлом фар. Коли проїжджали повз даний автомобіль вона побачила попереду чоловіка, який стояв на їх смузі в темному одязі. Брат намагався уникнути наїзду, зменшив швидкість та вивернув ліворуч, але зіткнення відбулося.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 29.12.2016 року, у вечірній час він знаходився біля заправки на дорозі «Чернігів-Славутич» та попросив обвинуваченого, якого бачив вперше, підвезти його. Він сів на заднє пасажирське сидіння позаду водія. Обвинувачений був за кермом. Коли вони рухалися по дорозі в с.Пакуль зі швидкістю близько 60 км/год, він звертав увагу на спидометр, то побачив, як на зустрічній смузі руху стояв автомобіль з увімкненими фарами ближнього світла. Денисенко зменшив швидкість і в той час, як вони зрівнялися з тим автомобілем, перед їх автомобілем з`явився чоловік по середині смуги, по якій вони рухалися. Чоловік був у темному одязі. Він бачив його обличчя. Обвинувачений різко взяв вліво та зупинився. Автомобіль, що стояв на зустрічній смузі одразу поїхав. Вони підбігли до потерпілого, викликали швидку допомогу та поліцію. Під час події дорога була асфальтована без снігу, сніг лежав на узбіччі.

Свідок ОСОБА_17 суду 1 інстанції показав, що він є чоловіком сестри обвинуваченого та 29 грудня 2016 року під час події перебував в автомобілі під керуванням ОСОБА_9 . Коли вони проїжджали с.Пакуль він бачив на зустрічній смузі автомобіль з увімкненими фарами, але саму подію не бачив, бо повернувся до своєї дружини, яка сиділа на задньому пасажирському сидінні позаду нього.

Тобто, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та сторона захисту стверджували, що під час події на зустрічній смузі руху стояв автомобіль з увімкненим світлом фар та потерпілий знаходився на середині смуги обличчям до автомобіля, яким керував ОСОБА_9 .

Проте, такі свідчення спростовуються висновком комплексної медико-автотехнічної експертизи № 39 від 03.04.2017 року, якою встановлено, що первинний контакт відбувся між правою частиною переднього бамперу та задньо-бічною поверхнею правої гомілки потерпілого, коли і утворилась руйнація відповідної частини бамперу та скальпована рана гомілки та підколінної ямки, та висновком судової автотехнічної експертизи № 4600/4601/18-24 від 29.11.2018 року, згідно якої, показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в частині знаходження нерухомого пішохода ОСОБА_7 в момент наїзду на нього автомобіля під керуванням ОСОБА_9 на проїзній частині автодороги на відстані 1,2-1,3м від лінії розмітки є технічно неспроможними (том 1 а.п.225-235). Крім того, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_14 є родичами обвинуваченого.

Допитаний судом 1 інстанції в якості свідка слідчий ОСОБА_18 стверджував, що з даних, які були отримані в ході досудового розслідування кримінального провадження, наявність на зустрічній смузі руху автомобіля виключається.

В даному випадку, зважаючи на показання свідка ОСОБА_18 , висновки комплексної медико-автотехнічної експертизи № 39 від 03.04.2017 року та судової автотехнічної експертизи № 4600/4601/18-24 від 29.11.2018 року, посилання суду 1 інстанції, на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 як на докази, що виправдовують обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставними. Крім того, такі показання не підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 41 від 23.01.2019 року встановлено, що за умов, якщо поздовжньо ділянка проїзної частини в місці даної дорожньо-транспортної пригоди або горизонтальна, або має підйом (в постанові горизонтальна ділянка в плані, без зазначення поздовжнього профілю дороги), то відповідно в умовах місця події, викладених в постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля Форд, мав технічну можливість, з моменту виникнення перешкоди для руху вказаного в постанові, уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , з початкової гранично допустимої швидкості в межах населеного пункту 60 км/год, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.4, п. 12.3 ПДР. В умовах місця події, викладених в постанові, водій автомобіля Форд з технічної точки зору повинен був діяти з урахуванням дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» у відповідності до технічних вимог п. 12.4, п. 12.2, 12.3 (з урахуванням визначення терміну «перешкода для руху» п. 1.10) ПДР. За умов якщо поздовжньо ділянка проїзної частини в місці даної дорожньо-транспортної пригоди або горизонтальна, або має підйом (в постанові горизонтальна ділянка в плані, без зазначення поздовжнього профілю дороги), вбачається наявність причинного зв`язку між діями водія автомобіля Форд в умовах місця події, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДР, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригод (том 2 а.п. 3-6).

Такий висновок зроблений на підставі вихідних даних, які здобуті за результатами проведеного слідчого експерименту від 17.01.2019 року за участю статиста ОСОБА_19 та понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Під час слідчого експерименту був задіяний автомобіль «Ford» моделі «Fusion» з відрегульованим світлом фар. Слідча дія відбувалась в с.Пакуль на відрізку дороги, де відбулася ДТП. Погодні умови, дорожнє покриття, освітлення ділянки дороги та розташування учасників ДТП було максимально наближене до умов, які мали місце під час дорожньо-транспортної події, яка мала місце 29.12.2016 року. Були зроблені заміри відстані між пішоходом, дорожньою розміткою та автомобілем з різних його точок, в різних положеннях та на різній відстані, які детально описані в протоколі даної слідчої дії. При цьому статист-пішохід був одягнутий в одяг, аналогічний одягу ОСОБА_7 під час ДТП (том 1 а.п. 237-242).

Згідно довідки з Гідромецентру, погодні умови під час даної дорожньо-транспортної пригоди відповідали погодним умовам на час проведення слідчого експерименту від 17.01.2019 року.

Колегія суддів вважає, що протокол даного слідчого експерименту є належним доказом, оскільки він прямо підтверджує подію кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_9 у його вчиненні. Також цей доказ є допустимим, через те що він отриманий у порядок, встановлений ст. 240 КПК України.

Відповідно колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо недопустимості в якості доказу висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 41 від 23.01.2019 року, оскільки даний висновок отриманий в порядку, визначеному КПК України.

Допитаний судом апеляційної інстанції експерт ОСОБА_22 підтвердив правильність і дійсність своїх експертних висновків та показав, що при проведенні ним експертизи № 41 бралися до уваги дані слідчого експерименту від 17.01.2019 року. Момент виникнення небезпеки був визначений слідчим у протоколі за наслідками експерименту. Наявність на зустрічній смузі руху автомобіля з увімкненим світлом фар зменшує видимість, з якої водій міг бачити перешкоду для руху.

Експерт ОСОБА_23 апеляційному суду показав, що при проведенні експертизи були перевірені версія як обвинуваченого, так і потерпілого, вихідні дані брались зі слів учасників події та матеріалів справи. Також під час проведення експертизи було враховано і знаходження автомобіля на проїжджій частині, як про це вказував обвинувачений. В даному випадку, враховуючи стоячий автомобіль, у водія відсутня можливість об`їзду пішохода зліва. Несправність лівої фари впливає на видимість попереду руху автомобіля, що в свою чергу впливає на безпечну швидкість автомобіля. Враховуючи травмуючи дію, яка припала на праву кінцівку ззаду, потерпілий міг стояти в такому положенні, як вказує обвинувачений, проте в момент зіткнення, з метою його уникнення, він почав рухатись. Щодо показань потерпілого, то вони є неспроможніми враховуючи місце кінцевого розташування тіла та плям бурого кольору на ньому. Експертиза проводиться на підставі вихідних даних, і експерт самостійно обставини не встановлює. На етапі побудови моделі в даній ситуації, враховуючи суперечливі технічні дані, дійшов висновку про неспроможність показань. За наявності інших вихідних даних, були б інші висновки експертиз. В даному випадку, мали місце неякісні вихідні дані.

Надані висновки експертиз проведені кваліфікованими експертами, які мають достатній експертний досвід роботи. В ході дослідження дані відповіді на всі поставлені на вирішення експертиз питання. Жодних суперечностей між висновками і показаннями експертів встановлено не було, а тому у колегії суддів сумнівів у правильності та об`єктивності таких висновків не виникає.

Саме вказані висновки експертиз апеляційний суд бере до уваги, оскільки такі зроблені на підставі тих вихідних даних, які в повній мірі відображають параметри деформацій транспортних засобів, аналогічні погодні умови та стан дорожнього покриття, з урахуванням протоколу огляду місця події та протоколу проведення слідчого експерименту від 17.01.2019 року.

Показання ж обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що відсутня його вина у скоєнні ДТП, колегія суддів до уваги не приймає та розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

При цьому, дії самого потерпілого колегія суддів не вважає такими, що могли стати причиною зіткнення з транспортним засобом, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що він умисно чи з необережністю став на шлях автомобіля. Водночас саме водій зобов`язаний вибрати безпечну швидкість руху для можливості здійснення контролю за рухом транспортного засобу аж до зупинки при виникненні перешкоди.

Що стосується проведених у кримінальному провадженні інших судових експертиз, зокрема, інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП №87 від 14.03.2017 року та №88 від 21.03.2017 року, які проведені за результатами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , та на яку частково послався суд 1 інстанції як на доказ невинуватості ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні, то колегія суддів їх до уваги не приймає, оскільки їх висновки суперечать іншим матеріалам кримінального провадження та зроблені на підставі вихідних даних, які не відповідають об`єктивно встановленим вихідним даним, зокрема, щодо стану дорожнього покриття та погодних умов, які вказані в протоколі огляду місця події.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України визначено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Об`єктивною стороною такого злочину є встановлення діяння, наслідків та причинного зв`язку між ними, для визначення якого важливе значення має характер порушення, на який впливають певні фактори, у тому числі і погодні умови, тому для визначення причинного зв`язку між діянням та наслідками вирішальним є проведення експертизи.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 допустив порушення вимоги п.п. 2.3 б, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення), як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості з необережною форму вини, особу обвинуваченого, який до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення), у виді обмеження волі в межах строку, встановленого санкцією інкримінованої статті, з позбавленням права керувати транспортним засобами. Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинене обвинуваченим 29 грудня 2016 року, тобто строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності на час розгляду справи в апеляційній інстанції сплинув.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинувачений ухилявся від слідства або суду, або вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_9 підлягає звільненню від призначеного вироком суду апеляційної інстанції покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Враховуючи викладене підлягає задоволенню позов прокурора в інтересах Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_9 про стягнення з нього до обласного бюджету ГУК у Чернігівській області 18160 грн. 98 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 .

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтями 23, 1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Матеріалами справи встановлено, що 29.12.2016 року, близько 18-10 год. ОСОБА_9 керував транспортним засобом та здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_7 . Причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та заподіянням матеріальної і моральної шкоди позивачу підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, обов`язок по відшкодуванню майнової та моральної шкоди у кримінальному провадженні підлягає покладенню на обвинуваченого ОСОБА_9 .

Визначаючи розмір матеріальної шкоди колегія суддів враховує документально підтверджені витрати потерпілого ОСОБА_7 на лікування, придбання медикаментів, проведення операції, що склали, згідно товарних чеків, 44 627 грн. 01 коп., яку слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Внаслідок наїзду потерпілому завдано середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він тривалий час проходив лікування та реабілітацію. Внаслідок триманих тілесних ушкоджень потерпілому встановлена друга група інвалідності. Ці обставини суттєво та тривало вплинули на звичайний перебіг його життя, завдали душевних страждань, що зумовило спричинення йому моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що потерпілому завдано моральну шкоду в розмірі 70 тис. грн., яка підлягає стягненню на його користь з обвинуваченого, що буде відповідати принципам законності та справедливості.

Процесуальні витрати в сумі 15 356 грн. 76 коп., пов`язані із проведенням судових експертиз, у відповідності до вимог ст. ст. 122, 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні - автомобіля марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , колегія суддів вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

З наведених вище підстав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 - скасувати.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення) та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_9 задовольнити та стягнути з ОСОБА_9 до обласного бюджету ГУК у Чернігівській області (код 37972475, р/р 5001, МФО 899998, ККД:24060300) 18 160 грн. 98 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Сягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 44 627 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 70 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 15 356 грн. 76 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Речовий доказ - автомобіль марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у користуванні власника.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4