Житомирський апеляційний суд
Справа №296/665/12-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

03 грудня 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підсудного: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянув одноособово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження підсудному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у кримінальній справі за апеляціями підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ст.185 ч.5; ст.263 ч.1; ст.187 ч.3 та ч.4, ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.1, 2, 6, 9, 12, ст.115 ч.2 п.п.6, 12, 13 КК України, ОСОБА_8 за ст.187 ч.4; ст.115 ч.2 п.1, 2, 6, 12, ст.ст.15 ч. 2, 115 ч.2 п.1 КК України.

в с т а н о в и в:
В Житомирському апеляційному суді на розгляді перебуває кримінальна справа за апеляціями підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ст.185 ч.5; ст.263 ч.1; ст.187 ч.3 та ч.4, ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.1, 2, 6, 9, 12, ст.115 ч.2 п.п.6, 12, 13 КК України, ОСОБА_8 за ст.187 ч.4; ст.115 ч.2 п.1, 2, 6, 12, ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.1 КК України.

Вказаним вироком суду від 13.07.2020 року у кримінальній справі підсудного ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.185 ч.5, ст.263 ч.1, ст.187 ч.4, ст.115 ч.2 п.п.1, 2, 6, ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.1, 2, 6, 12, 13 КК України та на підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Цим же вироком міру запобіжного заходу відносно підсудного ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередню тримання під вартою.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 07.09.2020 та 15.10.2020 року за клопотаннями прокурора ОСОБА_11 підсудному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 05 листопада 2020 року включно, а в подальшому по 13.12.2020р.

На електронну адресу Житомирського апеляційного суду 02.12. 2020 року від прокурора ОСОБА_11 надійшло клопотання про продовження підсудному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи його тим, що наразі триває апеляційний розгляд апеляцій підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок суду першої інстанції та продовжують існувати ризики ухилення підсудного від суду з метою уникнення від покарання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Житомирського апеляційного суду від 27.08.2020 року головуючим суддею обрано ОСОБА_2 склад колегії - ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . Головуючий суддя ОСОБА_2 з 30.11.2020 року перебуває на лікарняному.
Нормами кримінально процесуального кодексу України в редакції 1960 року питання щодо продовження строку тримання під вартою під час апеляційного розгляду кримінальної справи суддею одноособово не регулюється.

13 квітня 2020 року прийнято Закон України № 558-IX «Про внесення зміни до п.205 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до п.205 перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

За таких обставин, апеляційний суд враховуючи вимоги ст.ст.7,9 КПК України вважає за можливе застосувати п.205 перехідних положень КПК України та здійснити розгляд клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підсудного ОСОБА_7 строком на 60 діб апеляційним судом одноособово.

Перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_7 , заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, підсудного та його захисника, які не заперечили проти задоволення клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165-3 КПК України (1960 року) за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу чи у разі неможливості закінчення розслідування справи в частині доведеного обвинувачення, слідчий за погодженням з відповідним прокурором або прокурор звертається до суду з поданням про продовження строку тримання під вартою. У поданні зазначаються причини, у зв`язку з якими необхідно продовжити строк, обставини та факти, що належить дослідити, докази, які підтверджують, що злочин вчинено особою, яка тримається під вартою, і обґрунтування необхідності збереження цього запобіжного заходу.

Прокурором зазначені вимоги кримінально-процесуального закону було виконано, і апеляційний суд, виходячи з наведених вище правових норм, зобов`язаний розглянути вказане клопотання прокурора в межах дії строку запобіжного заходу визначеного оскаржуваним вироком суду.

Що стосується самого клопотання про продовження підсудному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, то воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.ч.1,2 ст.148 КПК України (1960 року) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно ст.155 КПК України (1960 року) взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, під час досудового слідства ОСОБА_7 , враховуючи характер та тяжкість інкримінованих йому злочинів, було обрано запобіжний захід взяття під варту.

Так, підсудній ОСОБА_7 засуджений вироком суду першої інстанції, який наразі оскаржується, за умисні злочини, з поміж яких злочини за ст.ст.187, 115 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 раніше вже був судимий, зокрема 1999 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.206 КК України, і в подальшому, згідно вказаного оскаржуваного вироку суду вже 2002 року вчинює інші тяжкі злочини, що може свідчити про продовження вчинення ОСОБА_7 протиправної поведінки чи дій. Підсудний не одружений, дітей та родичів у Житомирській області не має, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків. Крім того, враховуючи, що за інкриміновані йому злочини судом першої інстанції призначено покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість його подальшого перебування у місцях позбавлення волі без перспективи звільнитись з них, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

Зазначені ризики на час розгляду апеляційним судом даної кримінальної справи, не зменшилися та не перестали існувати. За віком обвинувачений хоч і є особою похилого віку, але даних про те, що за станом здоров`я не може утримуватися в умовах попереднього ув`язнення, в матеріалах провадження відсутні. Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що тільки такий запобіжних захід, як тримання під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку підсудного ОСОБА_7 та запобігти наведеним вище ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На підставі наведеного клопотання прокурора про продовження терміну даного запобіжного заходу щодо підсудного підлягає задоволенню, оскільки підстави для його застосування не зникли, ризики не зменшилися, продовжують існувати, а апеляційний розгляд справи неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою, визначеного попередньою ухвалою апеляційного суду. Можливості застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід, навіть враховуючи тривалий термін його тримання під вартою, апеляційний суд не вбачає, в тому числі і з огляду на призначення судом першої інстанції покарання підсудному у виді довічного позбавлення волі.

Керуючись ч.2 ст.379, ст.ст.155, 165-3 КПК України 1960 року, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити підсудному ОСОБА_7 (28.09.2020) строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2021 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: