Справа № 561/1001/20
ВИРОК
іменем України

09 лютого 2021 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників справи:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Зарічне обвинувальний акт та угоду про примирення сторін між потерпілим та обвинуваченою у кримінальному провадженні № 0000043 від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, незаміжньої, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , фактично проживаючої на АДРЕСА_2 , раніше не судимої, незаміжньої, непрацюючої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2020 року приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп"яніння, рухаючись по вул. Крижова в смт Зарічне Рівненської області, слідом за ОСОБА_5 , помітила як у нього з кишені на землю випав мобільний телефон. Тоді ж у ОСОБА_4 , виник умисел на викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, з власного незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , таємно викрала мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J2 Prime" чорного кольору, вартістю 1 500,00 грн., з наявною в ньому сім-картою оператора мобільного зв"язку "ВФ Україна" вартістю 100,00 грн., який належить ОСОБА_5 , чим заподіяла потерпілому матеріальні збитки на суму 1 600,00 грн.
Дії ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України так як остання вчинила таємне викрадення чужого майна.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою від 11 грудня 2020 року, за якою підозрювана ОСОБА_4 , визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, примирилась з потерпілим, відшкодувала завдану шкоду та сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченої у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю. Ствердила, що розуміє права визначені, п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклала добровільно.
Потерпілий подав суду заяву вх. № 144/21 від 20 січня 2021 року в якій просив справу розглядати за його відсутності та затвердити угоду. З урахуванням думки учасників судового провадження, у відповідності до ст. 325 КПК України, наявні підстави для проведення судового засідання за відсутності потерпілого.

Прокурор ОСОБА_3 просить суд затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченою.
Обвинувачена в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, яку підписала добровільно, розуміючи усі наслідки її укладення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
За умовами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.
Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, передбачена санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, на яку обвинувачена погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для примирення сторін. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченої та встановлено, що вона зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та ст. 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечила проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст.474 КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні проводилась судова товарознавча експертиза № 3.2-1375/20 від 24 листопада 2020 року (а. к. п. 18-29), витрати на проведення якої складають 653,80 гривень. Зазначені процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченої в силу ч. 2 ст. 124 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 11 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000043 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй погоджене сторонами угоди покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J2 Prime" чорного кольору, з наявною в ньому сім-картою оператора мобільного зв`язку "ВФ Україна"- залишити власнику ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні:
- вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 3.2-1375/20 від 24 листопада 2020 року у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1