ЄУН193/739/20
Провадження №1-кп/193/26/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
26 січня 2021 року сел. Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000193 від 25.06.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Комі, без громадянства, освіта середня, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 неодруженого, раніше судимого: 16.04.2013 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 115 ч. 1, 185 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, звільнений 19.11.2018 з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області умовно- достроково на 1 рік 9 місяців 28 днів.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи судимим за корисливий злочин і маючи не відбуту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно скоїв корисливий злочин за наступних обставин.

Так, приблизно о 23:00 годині 25.04.2020 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою збагачення, прийшов до не огородженої території за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на вищезазначеній території домоволодіння, де пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, з метою подальшого таємного викрадення майна, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей проник в середину будинку, звідки викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: чавунну поверхню домашньої печі з двома конфорками та кільцями до них, загальна вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2048 від 26.06.2020 року, становить 400 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2048 від 26.06.2020 року ОСОБА_4 своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, просить суворо не карати, розповів про обставини скоєного злочину, які повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, прохав суворо не карати .

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні 15.01.2021 року під час допиту підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд в подальшому розглядати дане кримінальне провадження без його участі та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, суд, на підставі ст. 349 ч. 3 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 ...
Докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на думку суду є допустимими, достатніми, об`єктивними та такими, що не суперечать один одному.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у житло, ніхто із учасників процесу не оспорює вказану кваліфікацію і суд вважає дану кваліфікацію вірною.
Таким чином, з урахуванням показань обвинуваченого під час судового розгляду, та відсутності будь-яких суперечностей по кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 мало місце і це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання суд, відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутні.
ОСОБА_4 на диспансерному обліку в психіатра, нарколога та інших лікарів не перебуває, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не знаходиться, не працевлаштований (а.к.п.31-33).
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, з огляду на особу обвинуваченого, зокрема, що він раніше судимий, не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі. Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає необхідним застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного за даним вироком покарання, невідбутої частини покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

Оскільки запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і відповідні клопотання стороною обвинувачення в судовому засіданні не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого обранню не підлягає.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного за даним вироком покарання, невідбутої частини покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2013 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Речові докази чавуну плиту пічного опалення з конфорками та колісниками до них повернути власнику ОСОБА_6 (а.кр.пр.26).

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Матеріали кримінального провадження № 0000193 від 25 червня 2020 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 193/739/20, провадження №1-кп/193/26/21.

Копію вироку негайно вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1