Справа № 211/4101/16-к
Провадження № 1-кп/211/27/20
У Х В А Л А
іменем України
08 жовтня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження № 0001334 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч 3, 263 ч 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з застави на тримання під вартою строком на 60 діб, а грошові кошти в якості застави звернути в дохід держави. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області 29 03 2018 року пред`явлено підозру ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України що свідчить про продовження злочинної діяльності , на знайомлення з матеріалами кримінального провадження до Кропивницького ВП не з`являється , тричі не з`являвся до суду без поважних причин, зловживає правом на залучення захисників у даному кримінальному провадженні
В судовому засіданні обвинувачений та його захисники, кожний окремо, заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість. ОСОБА_4 зазначив, що не з`являвся до суду у 2018 році про неявку його захисник повідомляв суд, після цього до суду з`являється на кожний виклик суду.
Заслухавши учасників судового розгляду суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбаченіст. 177 КПК України.
Суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування зміни запобіжного заходу із застави на тримання обвинуваченого під вартою не дають достатні підстави вважати, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків чи потерпілого, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності. Що стосується повідомлення ОСОБА_4 Кропивницьким ВП про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ст.. 185 ч 3 КК України суд зазначає, що оскільки обвинувального вироку у справі не існує , враховуючи презумпцію невинуватості, саме повідомлення про підозру не є підставою вважати, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. До суду на судові засідання він з`являється . Інформації про тиск на свідків чи потерпілих з боку обвинуваченого у суду не має.
Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку , встановленому законом.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку зміна запобіжного західу у виді тримання під вартою не може бути виправдана, оскільки до ухвалення обвинувального вироку у справі існує презумпція невинуватості, а наявність ризиків щодо можливого перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню, не доведена.
Керуючись ст.ст.177,178,331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В клопотанні прокурора про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з застави на тримання під вартою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1