Справа №212/8658/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001901 від 09.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з повною загальною освітою, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, раніше неодноразово судимий:

1) 13.06.1978 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 206 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 25 КК України з обов`язковим залученням до праці; 2) 12.03.1980 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 206 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 13.06.1978 року та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, звільнений 10.01.1985 року по відбуттю строку покарання; 3) 24.05.1988 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 206 ч.3., 141 ч.1, 42 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 01.02.1994 року по відбуттю строку покарання; 4) 26.05.1998 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 206 ч.1, 141 ч.2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі; визнаний ОНР по ухвалі Краснодонського місцевого суду від 08.11.2001 року виключено з вироку ОНР та засуджено за ст. 296 ч.3, 186 ч. 2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнено 21.08.2002 року в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 21 день; 5) 05.11.2004 року Криворіжським районним судом Дніпропетровськой області за ст. 310 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців, на підставі ст. 75 УК України звільнено від відбуття з іспитовим строком 1 рік 6 місяців ;6) 17.03.2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі, 25.09.2015 звільнений з Софіївської ВК умовно-достроково, не відбутий строк 2 роки 2 місяці 4 дні, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, перебуваючи на волі, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 , 09 листопада 2020 року близько 11.00 годині, разом з раніше знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли до домоволодіння раніше знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знаходячись з дозволу власника ОСОБА_5 на подвір`ї території домоволодіння АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , з метою уникнення продовження конфлікту, залишив територію власного домоволодіння.

В цей час, продовжуючи знаходитись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне проникнення до вказаної будинку з метою викрадення чужого майна і обернення його на свою користь.

Того ж дня, близько 11.05 години, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю господаря домоволодіння, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер для власника ОСОБА_5 , діючи із корисливою метою, через не зачинені на замок двері, проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав, належне потерпілому ОСОБА_5 , майно, а саме: масляний обігрівач марки «Saturn» модель «ST-OH0445» серійний номер 6, вартістю 786,25 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1970 від 16.11.2020 року; мобільний телефон «Samsung» модель «GT-E1202i» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 425,00 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1970 від 16.11.2020 року; чохол шкіряний від мобільного телефону, який для потерпілого майнової цінності не представляє.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 1211,25 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що в листопаді 2020 року проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав, належне ОСОБА_5 , майно, а саме: масляний обігрівач та мобільний телефон «Samsung» з чохлом.

Просив суворо не карати. Так, вони примирились з потерпілим, обвинувачений щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, але без позбавлення волі. Зазначив, що вони примирились і він не має жодних претензій до ОСОБА_4 .

Враховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого, відсутність у прокурора та потерпілого заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотивів кожного епізоду кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, якому декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувався з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.
Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - тяжкий, особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України судом визнається щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги обставини справи, позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, те що майно повернуто та вартість цього майна, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Цивільні позови в кримінальному провадженні не пред`явлені.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

а також додатково покласти на засудженого обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Речові докази:

- масляний обігрівач марки «Saturn» модель «ST-OH0445» серійний номер 6; мобільний телефон «Samsung» модель «GT-E1202i» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; чохол шкіряний від мобільного телефону, що перебувають на зберіганні під розпискою у потерпілого ОСОБА_5 , залишити власнику дозволивши використовувати на власний розсуд;

- оптичний ДВД-Р диск з відеозаписами з боді-камер ППП в місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП за 09.11.2020 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1