Справа № 289/1281/20
провадження №1-кс/283/671/2020
У Х В А Л А
02 вересня 2020 року слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному 10.02.2018 року в ЄРДР за №0000076 за ч.3 ст. 191, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України

про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Радомишльского ВП за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив що, директор ТОВ «Прогрес-Горбулів» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи службовою особою Міжгосподарського управління капітального будівництва, під час виконання підрядних робіт та технічного нагляду по капітальному ремонту приміщень Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, який відповідно до договорів №104 від 09.11.2016 року та №115 від 17.10.207 року проводило ТОВ «ПрогресГорбулів», за попередньою змовою між собою, шляхом зловживання службовим становищем та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, заволоділи майном Потіївської сільської ради на користь ТОВ «Прогрес-Горбулів», а саме: грошовими коштами на загальну суму 103176,82 грн. чим спричинили збитки місцевому бюджету Потіївської сільської ради на вказану суму.

За даним фактом 10 лютого 2018 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 191, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.
30 червня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

10 липня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

18 серпня 2020 року Коростишівською місцевою прокуратурою Житомирської області в інтересах держави в особі Потіївської сільської ради Радомишльського району підготовлено позов про стягнення з підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на загальну сум 103176,82 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо підозрюваної ОСОБА_5 , їй на праві приватної власності належить будинок в АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., загальною вартістю 18207 грн.

Слідчий зазначає, що з метою забезпечення цивільного позову Коростишівської місцевої прокуратури виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний будинок.

Перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши пояснення підозрюваної та дослідивши докази по даних матеріалах, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, 10.07.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.191 КК України.

У зв`язку з чим, згідно цивільного позову прокурор просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяну шкоду в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій. При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Разом з тим є неприпустимим покладення солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов`язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних з них засуджено за корисливі злочини, наприклад, за розкрадання, а других - за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об`єктивно сприяли першим у вчиненні злочину.

Таким чином, всупереч вище викладеного, в обґрунтування клопотання слідчим не надано доказів спільності дій та умислу ОСОБА_5 , яка є пособником, та ОСОБА_4 , який є виконавцем, на заподіяння шкоди Потіївській сільській ради Радомишльського району Житомирської області.

На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, ст.1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на майно пособника злочину з метою забезпечення цивільного позову, клопотання є необґрунтованим і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 171, 172,376,532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Радомишльського ВП, подане в рамках кримінального провадження №0000076 від 10.02.2018 року про накладення арешту на майно - відмовити за безпідставністю.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя