Справа№748/3000/20
Провадження №1-кд/751/2/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського обласного суду від 29.04.2019 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, до 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В :

До Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання від Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського обласного суду від 29.04.2019 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом.

Заявник просить у клопотанні: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Московського обласного суду від 29.04.2019; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, у поданому клопотанні зазначено прохання про розгляд справи за відсутності представника, оскільки за ч. 1ст. 610 КПК України його явка не є обов`язковою.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

Захисник в судовому засіданні просив привести вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_5 , оскільки це буде відповідати інтересам засудженого.

Заслухавши думку прокурора, думку захисника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Московського обласного суду від 29.04.2019 за ч.3 ст. 30, ч.5 ст.228.1 ОСОБА_5 засуджений:

за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст.228.1 КК РФ- до 9(дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання обраховувати з 29.04.2019 року . В строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано час його тримання під вартою в період з 14.05.2017 по 28.04.2019 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

ОСОБА_5 подав заяву про переведення його для подальшого відбування покарання в Україні.

За інформацією Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 станом на 17.12.2019 року відбута частина покарання становить 2 роки 6 місяців 24 дні, не відбута частина 6 років 11 місяців 5 днів.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно положень статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22 вересня 1995 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;b) якщо рішення є остаточним;c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк;d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи;e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території;f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Пунктом «b» частини 1, частиною 3 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції. Виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.

Пунктами «а», «с», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також зараховується у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, і не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований вимогами ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених ч. 4ст. 610 КПК України.

Враховуючи, що умови передачі, визначені ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, дотримані, ОСОБА_5 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності та є остаточним рішенням, строк покарання, який має відбувати засуджений, становить більше шести місяців, засуджений ОСОБА_5 згодний на передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, діяння, на підставі яких щодо нього було винесено вирок, є кримінальними злочинами згідно із законодавством України та були б кримінальними злочинами у разі вчинення на її території, а також те, що і держава винесення вироку Російська Федерація, і держава виконання вироку Україна, згодні на передачу засудженої особи, суд дійшов висновку про приведення вироку у відповідність із законодавством України.

За викладених у вироку Московського обласного суду від 29.04.2019 року обставин дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою, у великих розмірах, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

Аналізуючи міру покарання, призначену за ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ та санкцію ч.3 ст. 307 КК України, слід зазначити, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В даному випадку, приводячи вирок Московського обласного суду у відповідність із законодавством України та, визначаючи основне покарання з ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.307 КК України не слід призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, так як за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Також, відповідно до частини 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України, а належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, у зв`язку з чим суд не визначає засудженому вид виправно-трудової колонії для відбування покарання.

Визначення міри покарання відповідатиме інтересам засудженого ОСОБА_5 , який подав клопотання про переведення для відбування покарання до України.

Підстав для стягнення процесуальних витрат не має, оскільки в цій частині вирок виконаний.

Керуючись ст.ст.3,9,12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602, 610 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Вирок Московського обласного суду від 29.04.2019 року, відносно ОСОБА_5 привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_5 вважати засудженим:

за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 до 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 29.04.2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1