Справа № 161/506/21 Провадження №11-сс/802/38/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001053 від 24.12.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду 24.12.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключів (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛА № 186413 від 24.12.2020 року; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; деревини породи дуб - довжина штабеля якого 3 м 50 см, ширина штабеля 2 м, висота штабеля 1 м 61 см, об`ємом партії лісопродукції - 7,21 м2.
Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001053 від 24.12.2020 року, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України. Під час проведеного огляду місця події 24.12.2020 року за адресою: м.Луцьк, вул.Боженка, 34 виявлено та вилучено майно (перелік якого вказаний у клопотанні), яке постановою слідчого від 24.12.2020 року визнано речовими доказами, оскільки зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду 24.12.2020 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні посадові особи ПМП «Апогей», ні громадянин ОСОБА_9 , як на момент проведення огляду, так і на момент подання клопотання не набули статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ЗІЛ 131», ключі до нього, товарно-транспортна накладна, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, деревина породи дуб, за вказаних обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні. До матеріалів не додано також і самого витягу з ЄРДР, яким було б підтверджено наявність самого провадження, а також не додано жодного документу, який би підтверджував право власності, зокрема на автомобіль, який пропонується арештувати. Таким чином, на думку суду, накладення арешту на вказані у клопотанні речі буде порушувати права власника на мирне володіння майном, законність походження якого доведена в ході судового розгляду.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає, що дана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001053 від 24.12.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Слідчим 24.12.2020 року проведено огляд місця події та вилучено: автомобіль марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревину породи «дуб», яке знаходиться на автомобілі марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 ; товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛА № 186413 від 24.12.2020 року; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . В подальшому, дані предмети визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Також в ході проведення огляду 25.12.2020 року було виявлено, що у вказаної партії, яка розміщена на автомобілі із закритими бортами встановлено що, із 7,21 м2 дров`яної деревини для промислового використання, наявні 3 колоди діаметром 37 см, 40 см, 48 см, які відповідають вимогам лісоматеріалів круглих категорій Д, тобто дані три колоди можна примінити для мінімального часткового розпилювання на пилорамі. Вказує на те, що не накладення арешту на частину вилученого під час огляду місця події майна, унеможливлює доведення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Просить накласти арешт, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження на: автомобіль марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; три колоди деревини породи «дуб» діаметром 37 см, 40 см, 48 см.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, володільця майна, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 від 24.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва в цьому кримінальному провадженні здійснюється Луцькою місцевою прокуратурою.
Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугували матеріали правоохоронних органів про те, що 24.12.2020 року близько 17 години у селі Гірка Полонка, вулиця Горохівська, Луцького району, працівниками СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області було зупинено автомобіль марки «ЗІЛ-131» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив деревину породи дуб без належним чином оформлених документів.
Під час проведеного огляду місця події слідчим 24.12.2020 року за адресою: м.Луцьк, вул.Боженка, 34, на кузові автомобіля марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено деревину породи «дуб», довжина штабеля якого 3 м 50 см, ширина штабеля 2 м, висота штабеля 1 м 61 см. При застосуванні перевідного коефіцієнта 0,64, об`єм партії лісопродукції на автомобілі становить 7,21 м2.
Постановою слідчого від 24.12.2020 року виявлене та вилучене майно (автомобіль марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі (2 шт.) до автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревину породи «дуб», яке знаходиться на автомобілі марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 ; товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ВЛА № 186413 від 24.12.2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на автомобіль з наявною в ньому лісопродукцією, слідчий та прокурор вказували про те, що лісопродукція є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а автомобіль використовувався як засіб вчинення цього злочину, і це майно зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим визнане речовим доказом. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просили накласти арешт на цей транспортний засіб із наявною в ньому лісопродукцією.
Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а слідчий та прокурор в ході його розгляду не навели достатніх обґрунтувань та не надали належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно (автомобіль з наявною в ньому лісопродукцією) відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою слідчого.
Вірно також слідчий суддя вказав і про те, що ні посадові особи ПМП «Апогей», ні громадянин ОСОБА_9 , як на момент проведення огляду, так і на момент подання клопотання не набули статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ЗІЛ 131», ключі до нього, товарно-транспортна накладна, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, деревина породи дуб, за вказаних обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні. До матеріалів не додано також і самого витягу з ЄРДР, яким було б підтверджено наявність самого провадження, а також не додано жодного документу, який би підтверджував право власності, зокрема на автомобіль, який пропонується арештувати.
А тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, яке 24.12.2020 року було вилучено в ході проведення огляду, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України в кримінальному провадженні, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.
Таким чином колегія суддів вважає висновок слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно. Не було таких здобуто і в ході апеляційного розгляду провадження.
Усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, не заслуговують на увагу суду, так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка. При цьому, на думку апеляційного суду доводи прокурора фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду 24.12.2020 року -залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: