Номер провадження: 11-кп/813/523/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000779 від 25.06.2020 року, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шейтлер-Шамкірського р-ну, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
установив
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30.01.2021 року.
Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4, ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також судом встановлені обставини, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу змінити в частині обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доповнивши резолютивну частину вказівкою про визначення обвинуваченому ОСОБА_8 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 20 неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 грн.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що суд прийшов до висновку про доведеність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 та іншим обвинуваченим кримінального правопорушення.
Захисник вказує про те, що незрозуміло на підставі яких матеріалів суд прийшов до висновку про наявність ризику впливу ОСОБА_8 на потерпілу та свідків, адже жодних доказів на обґрунтування таких припущень прокурором надано не було. Також, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування наведених у клопотанні ризиків, прокурор в порушення вимог п.2,4 ч.1 ст. 196 КПК України не зазначив.
Адвокат акцентує увагу на тому, що ОСОБА_8 має міцні соціальні стосунки, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, має позитивну характеристику, раніше не судимий.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.2 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також, приписами ч.5 ст.394 КПК України регламентовано, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до 2 абзацу частини 3 статті 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу".

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що заявлені прокурором ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, існують.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що прокурором стосовно ОСОБА_8 о недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може здійснити спроби переховування від суду, який обумовлений тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а саме: у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та із погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, та який, у відповідності до ст.12 КК України є тяжким.

Крім того, як вбачається з матеріалів судової справи та оскаржуваного рішення, судовий розгляд розпочато, свідки та потерпілі судом не допитані, а тому існує ризик можливого впливу на свідків та потерпілу.

Колегія суддів відхиляє доводи захисника обвинуваченого про те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема, що він раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки та проживає у родичів, оскільки зазначені обставини, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого та існуючих ризиків, у даному конкретному випадку, не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу та були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, що підтверджується її змістом.

Також, апеляційний суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Республіки Азербайджан, перебуває в Україні без реєстрації, не працює, що було враховано місцевим судом та на думку апеляційного суду свідчить про наявність ризиків можливого переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незастосування до обвинуваченого застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів відхиляє позицію сторони захисту у зв`язку із тим, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , скоєний групою осіб та із застосуванням насильства.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 177-181, 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000779 від 25.06.2020 року, якою обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30.01.2021 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3