Справа № 442/6116/20
Провадження № 1-кп/442/403/2020
УХВАЛА
Іменем України

23 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001052 від 30.06.2020 відносно:

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001052 від 30.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому строк тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Обвинувачений заперечив проти продовження строку тримання під вартою, просить обрати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, та взяти до уваги те, що ОСОБА_4 до затримання офіційно працював, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, де зможе відбувати цілодобовий домашній арешт. У його підзахисного є родичі, які зможуть йому допомагати, а також у нього є престарілий батько, який потребує стороннього догляду. Звертає увагу суду на те, що клопотання прокурора є необґрунтованим і жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, станом на сьогодні немає, а отже і не має підстав тримати ОСОБА_4 під вартою.

Вислухавши думку учасників розгляду кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку :

Згідно ст.331 КПК України, суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право вирішення питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу.

Вимогами ч.3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як вбачається з положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що строк тримання під вартою може бути продовжено за клопотанням прокурора. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що у відповідності до положень ст.177 КПК України, з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинувачем покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» викладено правову позицію згідно якої «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, щодо можливості його звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Підставою для обрання та первинного продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Розглядаючи чергове клопотання про продовження строку тримання під вартою, судом береться до уваги те, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, заявлені ризики не зменшилися. Разом з тим, враховуючи те, що нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не з`явилися, обвинувачений протягом тривалого часу перебуває під вартою, ним в розпорядження суду представлено докази про те, що у нього наявне місце постійного проживання, де він зможе відбувати домашній арешт. Крім цього, суд враховує і позитивну характеристику ОСОБА_4 з місця роботи, а також наявність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що ОСОБА_4 має батька похилого віку, який потребує стороннього догляду. А тому приходить до висновку про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 домашнього арешту. Водночас, з метою недопущення впливу підозрюваного на потерпілого та свідків домашній арешт слід обрати ціловобовий.
Суд вважає, що саме такий запобіжний захід у повній мірі буде відповідати обставинам та обґрунтуванням поданого клопотання та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Разом з тим, частиною 6 ст.181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 314-316 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
3) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;
4) у разі спілкування з потерпілим у даному кримінальному провадженні, таке повинно стосуватися виключно умов, способу та розміру відшкодування заподіяної шкоди;
5) здати на зберігання слідчому СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
У решті вимог клопотання відмовити.
Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 рахувати з 16.10 год. 23.12.2020 по 16.10 год. 22.02.2021 включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Виконання ухвали доручити Дрогобицькому ВП ГУНП у Львівській області.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це прокурору і суду.
Зобов`язати Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області доставити ОСОБА_4 до місця проживання за адресою:АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1