Справа № 527/697/19
провадження № 1-кп/527/16/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине кримінальне провадження № 0000078 від 07.02.2019 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине, Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.02.2013 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 355, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців 22 днів обмеження волі; покарання визнано відбутим повністю на час проголошення вироку;

- 03.10.2014 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнено 15.10.2015 року за постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2015 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 5 місяців 26 днів;

- 12.09.2018 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 246 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,-,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
7 лютого 2019 року, ввечері, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у приміщенні кухні домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час розмови, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, наніс ножем, затиснутим у правій руці, 7 ударів по тулубу ( в спину та живіт) ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото ріжучих ран правої плевральної порожнини, правосторонній гемоторакс, геморагічний шок, які утворилися від двохкратної дії колюче-ріжучого предмету, яким може бути ніж, кваліфікуються, відповідно до висновку судово-медичної експертизи Глобинського відділення Полтавського обласного бюро СМЕ УОЗ Полтавської обласної облдержадміністрації №16 від 20.02.2019, лише в своїй сукупності, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя та дві колото-різані рани передньої стінки правої половини грудної клітки, рана ділянки крила лівої здухвинної кістки, дві різані рани тильної поверхні 2-3 пальців лівої кисті, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 визнав частково та пояснив суду, що не мав наміру завдавати ОСОБА_7 умисно тяжкі тілесні ушкодження, оскільки 07.02.2019 року, зранку, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ( кум, ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_6 ОСОБА_9 хрестили разом дитину), поїхали на роботу на автомобілі ОСОБА_8 , Газель 33027, д.н.з. НОМЕР_1 - чистити посадку. В 16.00 приблизно закінчили роботу та поїхали до будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 , по дорозі у нього з ОСОБА_7 виник спір та сварка із за грошей. Коли під`їхали до будинку кума ( ОСОБА_11 ), вигнав ОСОБА_12 з машини на вулицю та просив його піти геть. Потім поїхав в магазин за продуктами харчування, купив продукти харчування, 1 літр «водки» та 1 літрову пляшку кока коли. Після цього повернувся до додому до ОСОБА_11 , де прийшовши на літню кухню побачив ОСОБА_7 , який сидів там за столом. ОСОБА_13 , дружина ОСОБА_14 в цей час, щось готувала. Знову посварився з ОСОБА_7 , щоб він забирався та йшов, але ОСОБА_15 зробила йому зауваження, що то не його хата, і щоб він не командував, нагрубив ОСОБА_15 , вона розплакалась і залишила кухню. В цей час повернувся ОСОБА_14 , який застав знову той спір про гроші, він дав свій телефон, щоб ОСОБА_16 передзвонив його матері, що б та підтвердила його слова стосовно грошей, господар вийшов, сварка тривала, господар через декілька «мінут» повернувся, віддав телефон, і попросив всіх звільнити будинок, бо в нього мала дитини і вони своїми суперечками їм заважають та вийшов до дитини. В цей час, коли вийшов господар, він потягнувся через стіл до ОСОБА_12 , і почав його підштовхувати, що б він виходив, але ОСОБА_12 почав сперечатися, зав`язався спір, штовханина, відчувши, що ОСОБА_12 взяв його за горло і почав валити на стіл, частково втратив свідомість. Далі нічого не пам`ятає. Прийшов у себе коли був на вулиці, кум був поряд, питав, що сталося, ОСОБА_12 був також на вулиці пішов обходити будинок понад забором, вони з кумом пішли обходити будинок з іншого боку, щоб не перетинатися, він зайшов до кухні забрав «водку» та кока колу, ключі від машини та пішов з іншої сторони будинку до машини. Вийшовши з двору, поклав «водку» та колу в автомобіль, побачив ОСОБА_7 , який лежав у відкритій фірточці сусіда ОСОБА_17 , з нього текла кров, почав викликати 103. Викликав 103, як перехожий. Прибігла сусідка ОСОБА_18 (сусідка ОСОБА_11 з лівого боку від входу до їх будинку), сказала, що викликає швидку та поліцію. З тих підстав, що він особа яка постійно притягається до кримінальної відповідальності, і постійно поліція забирала його з дому, він сів в автомобіль і поїхав додому, назустріч йому поїхала швидка. Приїхавши додому поговорив з дружиною розповів їй про сварку, і ситуацію, випив десь 100 150 гр. коньяку, повечеряли, збирались з дружиною лягати спати, чекали коли приїде поліція. Десь о 21.45 приїхали працівники поліції разом з ОМОНОМ, чоловік 8, вломились в будинок, заломали йому руки, ударили прикладом в лоб, надягли кайданки. Потім через 15 хв. приїхала слідчо оперативна група, безоплатний адвокат ОСОБА_19 і почалась зйомка, обшук, дозвіл ніхто не питав, після цього його повезли на освідування до Глобинської ЦРЛ приблизно о 23 годині, жінку забрали в райвідділ на допит і допитували зі слів жінки до 2-ї години ночі. В подальшому його повезли як затриманого до КПЗ в ОСОБА_20 і десь о 04.00 почали оформлювати документи. Цивільний позов заявлений прокурором визнав в повному обсязі.

Не зважаючи на такі показання обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 07.02.2019 року були разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_11 на роботі, після роботи коли поверталися з додому, ОСОБА_21 почав сваритися з ОСОБА_11 . Він та ОСОБА_11 вирішили посидіти в ОСОБА_11 вдома після роботи, ОСОБА_11 купив оковитої, тут повернувся ОСОБА_21 , і сварка продовжилась з приводу коштів, поштовхалися, потім Чорний взяв ножа, перший удар був у бедро, потім в живіт і 3 удари в бік, він ОСОБА_22 потягнув на себе після цього пішов. Всього було 7 ножових ударів.

В подальшому потерпілий ОСОБА_7 направив через канцелярію суду заяву, з проханням укласти угоду між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в зв`язку з примиренням сторін, не має до нього претензій матеріального та морального характеру, тому просить закрити кримінальне провадження.

Враховуючи, що відповідно до вимог Глави 36 ст.477 479 КПК України, кримінальне провадження порушене за ч. 1 ст. 121 не відноситься до поняття кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, та не може закритися на підставі угоди про примирення між сторонами, розгляд справи проводився в загальному порядку.

Також, потерпілий ОСОБА_7 через канцелярію суду надав заяву про проведення всіх подальших судових засідань без йому участі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

- показаннями свідка ОСОБА_6 , про те, що 07.02. Чорний та ОСОБА_12 сиділи в його хаті та посварилися. Він вийшов до дитини, зайшов, їх обох не було, потім загавкали собаки, вийшов, а там ОСОБА_12 лежить. В цей день хотіли напиляти дров, але не напиляли. Перші сварки відбулись ще в автомобілі з фінансових питань. Вдома була дружина, яка також вийшла. Коли повернувся ОСОБА_21 був у дворі, ОСОБА_12 не бачив. Щось було у кармані ОСОБА_22 , ніж був у хаті. ОСОБА_12 лежав навпроти мого дому у дворі сусідів. ОСОБА_12 дзвонив своєму братові і втрачав свідомість. Чорний визвав швидку;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що 07.02.2019 року приблизно о 16 початок 17 приїхала з роботи із дитиною приїхали ОСОБА_23 , її чоловік та ОСОБА_12 , сварилися між собою. ОСОБА_24 і ОСОБА_12 пішли балакать, а ОСОБА_25 поїхав. Хлопці попросили нагріти їсти, вона їх попросила порубати дрова. Через 20 хв. приїхав ОСОБА_21 , коли зайшов у кухню вони почали сваритися, вона їм зробила зауваження, вони не відреагували, нагрубили, вона розплакалася та побігла до дитини. Схватила дитину і пішла до сусідки. Повернулась до будинку вночі;

- показами свідка ОСОБА_26 , співмешканки обвинуваченого, яка пояснила суду, що 07.02.2019 року не була присутня при подіях, оскільки була на роботі, коли прийшла додому, до вдома був сполоханий чоловік, який їй розповів, що на нього напав ОСОБА_12 , душив його, у нього були плями. В подальшому після 21 години на початку 22 години прийшли працівники міліції затримувати чоловіка, затримали і її разом з ним та відвезли до відділку. Вважає, що ОСОБА_25 від ОСОБА_12 відбивався, оскільки посварилися на підставі, хто саме сплачував штраф. Бійка відбувалась в будинку ОСОБА_11 . ОСОБА_25 їй постійно повторював, що ОСОБА_12 ледь його не вдавив. Під час затримання забрали одежу і їх всі ножі, підтверджуючих документів не надали;

- показами свідка ОСОБА_27 , працівника швидкої допомоги, який пояснив суду, що поступив виклик, вони приїхали у дворі лежав постраждалий, ногами у двір, головою на вулицю у руці мобільний телефон, на тілі чоловіка були поранення приблизно 5 поранень в різних ділянках тіла на вигляд різані рани. Від потерпілого був запах алкоголю. Поряд був ОСОБА_28 , більше нікого він не знає;

- показами свідка ОСОБА_29 , працівника швидкої допомоги, яка пояснила суду, що поступив виклик, ненормативною лексікою, пояснили про тілесні ушкодження нанесені арматурою по вул. Армійській десь 20. Коли приїхали було дуже багато людей, які не знали, що сталося. ОСОБА_30 лежала на животі із зогнутою ногою, був одягнений, було 6 чи 7 поранень, всі по торсу одна рана на долоні. Через деякий час прибув брат потерпілого, потім з`явилась поліція. Вони поїхали у лікарню де вже чекав хірург. Особа була з явними ознаками сп`яніння. Весь час перебував у свідомості. У особи були рівні, колото різані рани без гематом. Були проникаючі поранення, але хірург їх не підтвердив. Була велика крововтрата.

- показами свідка ОСОБА_31 , який пояснив суду, що зимою 2019 року йому подзвонив ОСОБА_12 та повідомив, що його підрізали, коли приїхав то була швидка, його грузили і він поїхав з ним у лікарню. На місці бачив ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , працівників швидкої. Коли приїхав ОСОБА_12 лежав у дворі;

- показами свідка ОСОБА_34 , який є сусідом ОСОБА_11 , через дорогу навпроти, який пояснив суду, що непам`ятає в яку пору року, було холодно, але снігу не було, від 15 до 17 год «позапрошлого» року, він здійснював заміну димоходу, і побачив, що хтось, незнайома йому раніше людина здійснює спробу зайти в двір та не може цього здійснити через хвіртку. Він цій особі відкрив хвіртку, і особа одразу впала. В цей момент вдома, окрім нього, в хаті була його бабуся та дружина, які відразу вибігли на двір, для того щоб дізнатися, що сталося, під впавшу особу підстелили «ряднинку», та помітили, що від цієї невідомої особи на «ряднинці» з`явилась кров. Чорний цей час був біля двору. Невідома особа впала головною у двір, ноги були на вулиці. Коли побачили кров на «ряднинці», Чорний почав викликати швидку, та казав по телефону, що підрізали людину, дзвонив декілька раз. На момент приїзду швидкої ОСОБА_22 вже не було;

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2019 року, відповідно до якого ст. слідчий Глобинського ВП ОСОБА_35 прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 07.02.2020 року в будинку за адресою АДРЕСА_3 ;

- протоколом обшуку від 07.02.2019 року за місцем проживання ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 , доданою фототаблицею та диском з відеозаписом цієї слідчої дії;

- Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 11.02.2019 року по справі № 527/300/19, відповідно до якої було задоволено клопотання слідчого СВ Глобиського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_36 про надання дозволу старшому слідчому СВ Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_37 на проведення обшуку на території домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_38 ;

- Протоколом обшуку від 07.02.2019 року за місцем проживання ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , з доданим диском з відеозаписом цієї слідчої дії;

- Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 11.02.2019 року по справі № 527/300/19, відповідно до якої було задоволено клопотання слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_36 , про надання дозволу на проведення обшуку домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_8 , власниками якого є ОСОБА_39 та ОСОБА_40 1/2;

- висновком, щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів відносно ОСОБА_5 від 08.02.2019 р., відповідно до якого ОСОБА_5 був тверезий (0,13);

- протоколом огляду від 11.02.2019 року одягу потерпілого ОСОБА_7 , з доданою фототаблицею цієї слідчої дії;

- Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 13.02.2019 року по справі № 527/300/19, відповідно до якої було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_41 , про накладення арешту на майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме вилучений одяг;

- висновком експерта № 15 від 19.02.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 наявні садна правого колінного суглоба та лівої вушної раковини, утворилися від дії тупих обмежених предметів, можливо в строк та при вказаних обставинах, відносяться до легких тілесних ушкоджень, виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при одноразовому падінні з висоти росту людини, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження знаходяться в межах досягнення рук потерпілого, тілесних ушкоджень при судово медичній експертизі для захисту руками від ударів не виявлено;

- висновком експерта № 16 від 20.02.2019 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження описані в медичній документації та виявлені при огляді умовно поділені на групи, а саме: перша група дві проникаючі колото різані рани правої плевральної порожнини правосторонній гемоторакс, геморагічний шок, які утворилися від двократної дії колюче ріжучого предмета, яким може бути ніж, можливо в строк та при вказаних обставинах і за степенем тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення; друга група дві колото різані рани передньої стінки правої половини грудної клітки, рана ділянки крила лівої здухвинної кістки, дві різані рани тильної поверхні 2-3 пальців лівої кисті, утворились від дії колюче - ріжучого предмету, можливо в строк та при вказаних обставинах відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновком експерта № 229 від 25.02.2019 року, відповідно до якого визначені групи крові потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 213 від 15.03.2019 року, відповідно до якого, на речовому доказі скляній чарці з написом : «за боевых...», вилученій при обшуку домогосподарства по АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 232 від 14.03.2019 року, відповідно до якого на речовому доказі полімерній пляшці із напою «Пепсі», знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 230 від 15.03.2019 року, відповідно до якого на фрагменті вирізу із цупкого паперу, знайдена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_7 . Походження цієї крові лише від одного підозрюваного ОСОБА_5 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішку його крові;

- висновком експерта № 233 від 15.03.2019 року, відповідно до якого на двох змивах з поверхні снігу, змивах з підлоги та столу знайдена кров людини, що може походити від ОСОБА_7 . Походження цієї крові від одного ОСОБА_5 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішку його крові;

- висновком експерта № 238 від 15.03.2019 року, відповідно до якого на куртці жовтого кольору ОСОБА_5 , знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 . Походження цієї крові від одного ОСОБА_5 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішку його крові;

- висновком експерта № 241 від 01.03.2019 року, відповідно до якого на зимовій куртці ОСОБА_7 знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 . Походження цієї крові від одного ОСОБА_5 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішку його крові;

- висновком експерта № 240 від 05.03.2019 року; 15.03.2019 року, відповідно до якого на куртці (вітрівці) сірого кольору ОСОБА_7 знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 . Походження цієї крові від одного ОСОБА_5 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішку його крові;

- висновком експерта № 57 від 05.03.2019 року, відповідно до якого на кухонному ножі (об.1) виявлена кров людини, статеву належність якої установити не вдалось у зв`язку з малою кількістю клітин крові придатних для цитологічного дослідження, знайдені поодинокі епітеальні клітини не придатні для цитологічного дослідження, при дослідження руків`я ножа (об.2) слідів поту та крові не виявлено. При встановлені групової належності не виключається можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 . У випадку змішування не виключається походження антигену А за рахунок домішку крові підозрюваного ОСОБА_5 ( при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі),

- актом судово психіатричного експерта № 103 від 06.03.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння будь яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, і іншим хворобливим станом психіки не страждав, як і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності і міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час будь якими хронічними психічними захворюваннями, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством і іншим хворобливим станом психіки не страждає, і може усвідомлювати свої дії на керувати ними. ОСОБА_5 під дію ч.2,ч.3 ст. 12 та під дію ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, може предстати перед судом. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_5 не перебував у стані фізіологічного афекту чи іншому особливому емоційному стані. Виявляє достатній рівень функціонування когнітивних процесів, в особистісній сфері середній рівень тривожності та фрустрованості, низький рівень ригідності та агресивності, екстравертованість, завищений рівень самооцінки, змішаний тип реагування, емоційна лабільність та демонстративність, схильність до «само накручування» в конфліктних ситуаціях, піддатливий лише тому в чому суб`єктивно переконаний, наполегливий в подоланні протидії оточуючих; в ситуації стресу можлива підвищена імпульсивність та емоційна нестійкість. Яскраво виражений індивідуально психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення інкримінованих йому протиправних дій ОСОБА_5 не виявляє;

- Протоколом слідчого експерименту від 19.03.2019 року з відеозаписом, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 вказав де саме та при яких обставинах йому були спричинені тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 22 від 26.03.2019 року, відповідно до якого покази потерпілого ОСОБА_7 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту від 19.03.2019 року співпадають з даними судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 ;

- поясненнями експерта ОСОБА_42 , який пояснив суду, що експертиза потерпілого проходила в кабінеті в Глобинській ЦРЛ, в присутності медичного персоналу (були присутні експерт, потерпілий, санітарка) під час експертизи проводився огляд шляхом розпитування потерпілого, дослідженням медичних документів, відповідно до Наказів МОЗ. Загальна кількість різаних ран 7 шт;

- поясненнями експерта ОСОБА_43 , яка є експертом психологом, та пояснила суду, що підтримує свій висновок щодо індивідуальних психологічних особливостей ОСОБА_5 , при опитуванні якого, було встановлено, що він має змішаний тип реагування. Фазності для стану афекту не було. Оскільки для встановлення стану афекту потрібна 3-х фазність, у пана ОСОБА_22 вона не спостерігалась. Чорний контролював себе до, в період та після відбування події;

- поясненнями експерта ОСОБА_44 , яка пояснила суду, що на час експертних досліджень не було виявлено будь яких захворювань та іншими хворобливими станами психіки не страждав. Те, що потрапив у ДТП в 90-х роках не впливало на нього, оскільки після цього вже був неодноразово засудженим;

- поясненнями експерта ОСОБА_45 , який пояснив суду, що підтримує висновок;

- висновком експерта № 46-МК від 28.03.2019 року, відповідно до якого проведена експертиза одягу потерпілого ОСОБА_7 та ножа, згідно якої одяг ОСОБА_7 містить сліди колото різаних пошкоджень на куртках, які могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу, на куртках наданих на експертизу виявлені групи слідів, помарок речовини подібної до крові, розмиті краї, характер яких не дозволяє чітко визначитися про вид і механізм їхнього утворення. Деякі ділянки зі слідами вирізані, що не дозволяє в цілому вирішити питання про конфігурацію слідів і механізм їхнього утворення.

Інші висновки експерта, які були долучені та досліджені безпосередньо в судовому засідання не приймається судом до уваги, оскільки не містять підтверджуючих даних стосовно вчиненого кримінального правопорушення, не містять слідів злочину, а отже ніяким чином не підтверджують, а ні спростовують винність обвинуваченого, та не впливають на визначення його вини.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, відповідно до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку,встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження позиція сторони захисту, що провадження по справі необхідно закрити з підстав не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Крім того сам обвинувачений не заперечує обставини конфліктів, суперечки, бійку, перебування вдвох із потерпілим.

Така версія сторони захисту повністю спростовується показаннями потерпілого, який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, вказав на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. Його показання є послідовними, логічними та узгоджуються з показаннями свідків та іншими доказами.

Підстав для критичної оцінки показань потерпілого судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація особи не дискредитована, довіра до її показань не підірвана.

За встановленими обставинами, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України та його винуватість доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не за наявності будь-якої «тіні» сумніву, а за наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів має ґрунтуватись на конкретних обставинах, або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Практика Європейського суду з прав людини щодо мотивування судових рішень (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод)

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos v. Spain», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

У кримінальному провадженні вимоги «змагального» процесу відповідно до ст. 6 Конвенції зазвичай частково збігаються з правом на захист, гарантованого п. 3 ст. 6 Конвенції. Більш специфічні вимоги «змагального» кримінального процесу вимагають відкриття стороні захисту доказів за чи проти обвинуваченого, однак право відкриття не є абсолютним і може бути обмежене з метою захисту секретних методів слідства чи ідентичності агентів чи свідків (рішення у справі «Едвардс проти Сполученого Королівства» (Edwards v. The United Kingdom), пп. 33-39).

Суд, вважає безпідставними посилання сторони захисту на недопустимість висновків експерта № 15 та № 16 від 19.02.2019 року з підстав, що відсутні відомості звідки у експерта з`явилась медична документація на підставі якої експерт дійшов до висновку про тяжкість тілесних ушкоджень, а також, що у висновках зазначені не ті статті КПК України відносно прав та обов`язків експерта з наступних підстав.

В судовому засіданні був досліджений і долучений Висновок експерта № 15 від 19.02.2019 року, та Висновок експерта № 16 від 20.02.2019 року дані висновки були зроблені на виконання Ухвал Глобинського районного суду Полтавської області від 13.03.2019 року по справі № 527/300/19, якою Глобинському відділенню Полтавського обласного бюро судово медичної експертизи було доручено проведення судово медичної експертизи тяжкості та характеру тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , крім того ці ухвали містять попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384 і 385 КК України за дачу завідома неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на експерта обов`язків. Також вище вказані висновки експерта містять підпис експерта ОСОБА_42 про те, що йому відомо про відповідальність за ст. 384,385, 387 КК України.

Також в матеріалах справи наявна Ухвала Глобинського районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року по справі № 527/300/19 якою старшому слідчому СВ Глобинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області майору поліції ОСОБА_37 надано тимчасовий доступ до документів, а саме медичної карти № 666 стаціонарного хворого ОСОБА_7 , яка перебувала в архіві КНМП «Глобинська ЦРЛ» з можливістю її подальшого вилучення. Та зобов`язано директора КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» надати медичну картку № 666 стаціонарного хворого ОСОБА_7 , старшому слідчому СВ Глобинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області майору поліції ОСОБА_46 .

Відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або під час здійснення судового провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами. Разом із цим, безспірно встановлена свідома добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст. 290 КПК України доступу до документів, які досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновку цього експерта. Більш того, таке право може бути реалізовано під час судового чи апеляційного розгляду кримінального провадження, що не суперечить меті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дана позиція повністю узгоджується з позицією викладеною в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.01.2020 року по справі № 754/14281/17.

Окремі процесуальні огріхи, на які обґрунтовано звертав захист увагу, невірно вказана стаття 66 КПК України, не впливає на зміст самого доказу на правильність висновку і не спростовує його.

Висновок експерта № 15 від 19.02.2019 року, та Висновок експерта № 16 від 20.02.2019 року, які відповідають вимогам ст. 102 КПК України, недопустимим доказам, судом не встановлено, а тому доводи захисника в цій частині суд не бере до уваги.

Суд, вважає безпідставними посилання обвинуваченого на недопустимість висновку експерта № 232 з підстав, що він є брехливим оскільки у обвинуваченого були відсутні будь які ушкодження. У висновку експерта визначені група крові ОСОБА_7 та група крові ОСОБА_5 , та зазначено, що на полімерній пляшці із напою «Пепсі», яка представлена на дослідження, знайдена кров людини де виявлено антиген А. Ця кров може походити від гр. ОСОБА_5 . Більш детально дослідження окрім визначення групи крові не проводилось. Відповідно до вимог чинного КПК України, сторона захисту не позбавлена можливості самостійно збирати та подавати докази ч.1 ст. 20 КПК України.

Суд, вважає безпідставними посилання сторони захисту на недопустимість та неналежність в якості доказу протоколу обшуку проведеного в приміщенні ОСОБА_11 від 07.02.2019 року разом із відеозаписом до нього з підстав порушення норм КПК України, а саме не зазначення слідчим Куценком підстав проведення обшуку, що конкретно, відносно чого конкретно проводився обшук, окрім того на відеозапису обшуку власник будинку ОСОБА_6 надає пояснення, оскільки необгрунтованість обшуку не впливає на кваліфікацію вчинених дій обвинуваченим, крім того дана слідча дія вчинялась безпосередньо після вчинення злочину в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, відповідно Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 11.02.2019 року старшому слідчому СВ Глобинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області майору поліції ОСОБА_37 був наданий дозвіл на проведення обшуку та території домогосподарства, власником якого є ОСОБА_6 , де було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 з метою виявлення і вилучення речових доказів по справі.

Відносно заявлених клопотань захисту стосовно визнати неналежними і недопустимими доказами Протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 19.03.2019 року разом із долученим відеозаписом та Протокол слідчої дії разом із свідком ОСОБА_9 від 19.03.2019 року разом із долученим відео, з підстав того, що ці експерименти проводились за участю потерпілого, оскільки під час перегляду відео слідчої дії з потерпілим були присутні ці ж свідки, в якості власників будинку, в присутності цих же двох свідків, на кожному відео окремо, понятих, які є бувшими працівниками міліції, а зараз ці поняті є штатними співробітниками поліцейської служби охорони на думку захисту це видно по їхній формі, одні й ті ж особи є понятими на всіх цих слідчих діях тому вважає, що на свідків працівниками поліції здійснювався психологічний тиск, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

У суду відсутні належні та допустимі дані відносно належності понятих, зазначених в слідчих діях, до органів поліції або до поліцейської служби охорони, сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про виклик цих понятих в якості свідків та опитати їх з цього приводу, однак не скористалась своїм правом. Потерпілий не заперечував проти присутності саме цих понятих. Тому заявлене клопотання в цій частині не підлягає до задоволення і визнається судом необґрунтованим.

Однак, судом встановлено в судовому засіданні під час безпосереднього перегляду та дослідження відео проведених слідчих дій, а саме відео проведеного слідчого експерименту від 19.03.2019 року з потерпілим ОСОБА_7 на якому під час проведення слідчого експерименту в якості власника будинку був ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_9 , та відео до проведеного слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_9 від 19.03.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише на підставі добровільної згоди особи, яка цим житлом володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

В матеріалах справи долучена і досліджена Добровільна згода власника будинку ОСОБА_6 на проникнення до його домогосподарства за адресою : АДРЕСА_3 власником якого він є з метою проведення слідчого експерименту.

Однак в КПК України відсутній такий процесуальний статус особи під час проведення слідчого експеримента як «власник будинку» або «дружина власника будинку».

При вирішенні цієї справи суд керується закріпленим у статті 8 Конституції України принципом Верховенства права, положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенції) про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Яременко проти України» від 12 червня 2008 року (п. 74) Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що складовою справедливого судового розгляду є врахування якості доказів і, зокрема, того чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується і, навпаки, збільшується, коли характер доказів не є вагомим, вони не є достовірними та точними.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що вина особи має доводитись в законному порядку, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом або на припущеннях.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься принцип законності.

Визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину за умови доведеності у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку його вини надійно захищає його від необґрунтованого, свавільного притягнення до кримінальної відповідальності.

Виходячи з вимог ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вище викладене Протокол проведення слідчого експерименту разом із свідком ОСОБА_9 від 19.03.2019 року із долученим відео, та Протокол проведення слідчого експерименту разом із свідком ОСОБА_6 від 19.03.2019 року разом із долученим відео не можуть вважатися судом належними та допустимими доказами, оскільки ці особи по справі були залучені в якості свідків, однак особисто були присутні під час проведення слідчої експерименту з потерпілим ОСОБА_7 в якості власника будинку, та його дружини, відповідно до дослідженого безпосередньо в судовому засіданні відео, яке долучалось до Протоколу слідчого експерименту від 19.03.2019 року з потерпілим ОСОБА_7 .

Також в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був проведений додатковий допит свідка ОСОБА_6 , який додатково повідомив суду, що після того як потерпілого ОСОБА_7 забрала швидка, до його будинку приїхала машина з працівниками поліції, які надягли на нього кайданки, штурхали його, в подальшому приїхав поліцейський ОСОБА_47 ( ОСОБА_48 ), який здійснював на нього психологічний тиск, і казав, що якщо той не розповість, як все відбувалось у нього, ОСОБА_10 , знайдуть наркотичні препарати, в подальшому всього поліцейських було 5 чоловік. Все, що потім відбувалось на камеру, кайданки з нього зняли почали проводи обшук, опитували в цей час він був нетверезий на підпитку, оскільки вживав спиртні напої з 16.30 до 17.00, ніхто його не освідував, саме 07.02.2019 року. Коли знімалось відео з ОСОБА_12 , з ним та його жінкою, вони всі були присутні під час кожного слідчого експерименту.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, свідок мав можливість самостійно звернутися із скаргою на дії працівників поліції, але не скористався цим.

Стосовно доводів обвинуваченого про наявність тілесних ушкоджень і неправомірність поведінки працівниками поліції під час його затримання, суд вважає пояснити наступне.

Відповідно до вимог ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадку якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Тому заявлені доводи не приймає до уваги, оскільки заборонені методи не застосовувались, а наявність легких тілесних ушкоджень під час затримання не свідчать про наявність незаконних дій під час затримання.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності притягувався; вчинив злочин під час іспитового строку, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проживання міська рада компроментуючих матеріалів не має, має хронічне захворювання : остеохондроз грудного відділу хребта, сколіоз верхнього грудного відділу хребта 1 ст. грижі Шморля, взятий під динамічний нагляд, призначалось амбулаторне лікування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом рецидив злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає відсутність у потерпілого ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру, стан здоров`я обвинуваченого, похилий вік матері обвинуваченого ОСОБА_49 , яка потребує допомоги, а також її перебування на пенсії відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 24.11.2004 року.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання щодо заявленого прокурором цивільного позову про стягнення витрат на лікування потерпілого, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Як встановлено судом, із листа та розрахунку КНМП «Глобинська ЦРЛ» у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий перебував на лікуванні в ВАІТ та хірургічному відділені КНМП «Глобинська ЦРЛ» з 07.02.2019 р по 18.02.2019 р. де на його лікування витрачено 7761,56 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Підсумовуючи вище викладене, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягають задоволенню в повному обсязі

Вказані позовні вимоги обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю.

Оскільки ОСОБА_5 фактично був під наглядом працівників поліції з 21.45 07.02.2019 року з моменту затримання вдома, то рахувати строк відбування покарання потрібно з 07.02.2019 року.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначити остаточну міру покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року і вважати його засудженим до 5 (п`яти) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання з 07 лютого 2019 року та зарахувати перебування особи під вартою до моменту зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до 12 грудня 2019 року.

Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Глобинського УК відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в загальній сумі 7761,56 гривень.

Речові докази: сапоги чорного кольору, шапку зимову, светр білого кольору, футболку сірого кольору, спортивні штани, два ножі з дерев`яними ручками мобільний телефон «Бравіс», (постанова про визнання речовими доказами від 08.02.2019 року) та сім кухонних ножів (постанова про визнання речовими доказами від 08.02.2019 року), які відповідно до квитанції 40/19 від 18.03.2019 року перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Глобинського ВП в Полтавській області повернути власникам.

Всі інші речові докази по справі знищити.

Арешт накладений ухвалою суду від 13 лютого 2019 року (справа № 527/300/19, провадження № 1-кс/527/244/19) скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1