Провадження № 1-кс/643/5240/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП в Харківський області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005133 від 12.12.2020 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 року в провадження слідчого судді Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділу Московського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0005133 від 12.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. До чергової частини Московського ВП ГУ НП в Харківській області 11.12.2020 надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 . Допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомила, що 09.12.2020 звернулася до паспортного столу Московського району м. Харкова для вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річногго віку та дізналася, що вона не має реєстрації місця мешкання. Після чого, встановила, що с 2018 року не є власником вищевказаної квартири, однак жодних документів, пов`язаних з відчуженням не підписувала, договорів не укладала. Встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1998, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду №5А-98-113223 є ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в рівних частинах по 1/3. Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належну останній 1/3 частку квартири в спадщину прийняв її онук ОСОБА_8 та правнучка ОСОБА_6 , які були зареєстровані та фактично мешкали з неї за однією адресою у день смерті. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.02.2018 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_9 внесено відомості про заборону на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 25465211), а саме на квартиру АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40354975 від 28.03.2018) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпра №201/2096/18 від 12.03.2018. В подальшому, державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_10 , було внесено відомості та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпра №201/2096/18 від 17.07.2018. З вказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_11 є онукою ОСОБА_6 , яка начебто померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДТП, що підтверджується свідоцтвами про смерть, виданими Дзержинським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області. Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є живими. Крім того, допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_11 вона не знає, серед її родичів такої немає. В подальшому, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 посвідчено договір купівлі продажу квартири №3604 від 29.10.2018, на підставі якого власником зазначеної квартири є ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). Зазначене свідчить про надання невстановленою особою підроблених документів до Жовтневого районного суду м. Дніпра для заволодіння вищевказаною квартирою.
Слідчий зазначає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею, тому що таке майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законним володільцям.
Слідчий також зазначив, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни перереєстрації або знищення нерухомого майна, на яке необхідно накласти арешт та з метою забезпечення арешту майна, розгляд даного клопотання необхідно проводити без виклику осіб, у володінні та користуванні яких знаходиться таке майно, на підставі ч.2 ст.172 КПК України.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення виконання арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за №0005133 від 12.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом того, що 11.12.2020 до Московського ВП надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що 17.07.2018 невстановлена особа шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинила матеріальні збитки.
Згідно протоколу допиту від потерпілої ОСОБА_6 остання повідомила, що 09.12.2020 звернулася до паспортного столу Московського району м. Харкова для вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річногго віку та дізналася, що вона не має реєстрації місця мешкання. Після чого, встановила, що с 2018 року не є власником вищевказаної квартири, однак жодних документів, пов`язаних з відчуженням не підписувала, договорів не укладала.
Власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1998, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду №5А-98-113223 є ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в рівних частинах по 1/3.
Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належну останній 1/3 частку квартири в спадщину прийняв її онук ОСОБА_8 та правнучка ОСОБА_6 .
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.02.2018 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_9 внесено відомості про заборону на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 25465211), а саме на квартиру АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40354975 від 28.03.2018) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпра №201/2096/18 від 12.03.2018. В подальшому, державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області ОСОБА_10 , було внесено відомості та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпра №201/2096/18 від 17.07.2018. З вказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_11 є онукою ОСОБА_6 , яка начебто померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДТП, що підтверджується свідоцтвами про смерть, виданими Дзержинським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області. Допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_11 вона не знає, серед її родичів такої немає.
Приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 посвідчено договір купівлі продажу квартири №3604 від 29.10.2018, на підставі якого власником зазначеної квартири є ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Аналіз викладеного законодавства і обставин справи свідчить, що є передбачені законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою запобігання можливості відчуження майна, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею.
Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, як виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцем, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вищевказаного арештованого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1