У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 15.10.2020 року.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Вказує, що слідчим суддею при прийняті рішення за його скаргою проігнорований факт недотримання уповноваженими особами ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, вимог ч. 4 ст.214 КПК України під час розгляду його заяви про злочин.

Стверджує, що слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що є необґрунтованим висновок слідчого судді про те , що викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення не містять ознак складу злочину.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

15.10.2020 р. ОСОБА_4 шляхом надсилання повідомлення через електронний портал ДБР звернувся до ДБР з повідомленням про скоєння працівниками Управління СБ України в Миколаївській області злочину, передбаченого ст.366 КК України, яке полягало, на його думку, в наданні неправдивої та неповної інформації до судових органів та до органу місцевого самоврядування, зокрема, у листі до ВК ММР від 12.06.2019 р. №64/93-5797, відзивах на скарги ОСОБА_4 від 27.08.2019 р. №64/93-7835, від 31.01.2020 р. №64/20-953. Листом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР від 19.10.2020 р. за вих. № 5460зкп/10-16-06-14435/20 ОСОБА_4 повідомлено про направлення зазначеної вище заяви до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, за належністю для розгляду в межах чинного законодавства. Проте зазначені вище відомості до ЄРДР внесено не було.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, 27.10.2020 року ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що подана ОСОБА_4 заява не містить об`єктивних відомостей, які свідчать про вчинення працівниками Управління СБ України в Миколаївській області злочину, передбаченого ст.366 КК України. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_4 .

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт ОСОБА_4 , просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, в порядку письмового провадження. Від прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 10.11.22020 року надійшла заява про розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15.10.2020 р. ОСОБА_4 шляхом надсилання повідомлення через електронний портал ДБР звернувся до ДБР з повідомленням про скоєння працівниками Управління СБ України в Миколаївській області злочину, передбаченого ст.366 КК України, яке полягало, на його думку, в наданні неправдивої та неповної інформації до судових органів та до органу місцевого самоврядування, зокрема, у листі до ВК ММР від 12.06.2019 р. №64/93-5797, відзивах на скарги ОСОБА_4 від 27.08.2019 р. №64/93-7835, від 31.01.2020 р. №64/20-953. Листом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР від 19.10.2020 р. за вих. № 5460зкп/10-16-06-14435/20 ОСОБА_4 повідомлено про направлення зазначеної вище заяви до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, за належністю для розгляду в межах чинного законодавства. Проте зазначені вище відомості до ЄРДР внесено не було.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, 27.10.2020 року ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що подана ОСОБА_4 заява не містить об`єктивних відомостей, які свідчать про вчинення працівниками Управління СБ України в Миколаївській області злочину, передбаченого ст.366 КК України, а тому відсутність підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_4 .

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_4 від 15.10.2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення працівниками Управління СБ України в Миколаївській області злочину, передбаченого ст.366 КК України.

Посилання апелянта на те що, викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Доводи апелянта, про те що, слідчий суддя при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення, є такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до висновку, що викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 409, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді