СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4301/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування та бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулась до суду із скаргою, в якій, вказує, що обидві оскаржувані постанови від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 27.06.2020, за ч. 4 ст. 190 КК України у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваних: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місять вищевказані відомості, які не відповідають дійсності, є неправдивими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, але таки були погоджені прокурором ОСОБА_8 .
Просить постанови від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 27.06.2020, за ч. 4 ст. 190 КК України - визнати такими, що постановлені з порушенням права на захист з істотним порушенням прав та свобод людини і М.Кіраковського і ОСОБА_9 , містять відомості, які не відповідають положенням ч.ч.7,8 ст. 135, ч.1 ст.42, ч,1 ст.278, ч. 1 ст. 566 та Розділу IX КПК України та скасувати оскаржувані постанови.
Під час розгляду скарги встановлено, що 05.08.2020, адвокатом ОСОБА_3 , як захисником ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були отримані складені слідчим СВ СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 дві постанови від 07 липня 2020 (рекомендований лист за № 762) та від 23 липня 2020 року (рекомендований лист за № 354) про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000754 від 27.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального Кодексу України (далі ч.4 ст. 190 КК), які були погоджені прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 .
Складені слідчим тексти обох постанов, крім дати їх складання, за своїм змістом є аналогічними і повністю ідентичними.
Оскаржувані постанови від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 року були постановлені слідчим та погоджені прокурором із внесенням до них завідомо неправдивої інформації, що може мати ознаки службового підроблення офіційних документів, а також були постановлені внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в порушення ч. 1 ст. 280 Кримінального Процесуального Кодексу України, на підставі інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі і через порушення права на захист ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а тому є незаконними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Складаючи і підписуючи обидва, оскаржуваних офіційних документа від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 року, слідчим ОСОБА_10 за погодженням із прокурором ОСОБА_12 були внесені відомості з завідомо неправдивою інформацією для штучного створення підстав для зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000754 від 27.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів про неодноразові виклики слідчим ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які б були здійснені слідчим за процедурою у спосіб та порядок визначений КПК України, відтак, внесення таких відомостей з такою інформацією для створення штучних підстав для зупинення розслідування, може містити лише ознаки вчинення службового підроблення офіційних документів.

Як вбачається із тексту складених постанов від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 року, слідчий з прокурором, встановивши і зазначаючи про це і в оскаржуваних постановах, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебувають за межами України.

Проте, зазначеними в постановах відповідями з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, факти викликів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до слідчого, чи їх неявка без поважних причин - непідтверджується.

Відповіді Державної прикордонної служби України про виїзд особи за межи України не можуть вважатися допустимими доказами чи викликів до слідчого, чи неявки осіб на виклики з поважних чи неповажних причин, оскільки, положеннями КПК України і зокрема ст. 136 КПК визначено, що доказами, якими підтверджується виклик особи - є розпис особи про отримання особою повідомлення про її виклик.

Водночас, відповіддю з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вих № 0.184-30973/0/15-19-Вих від 23.08.2019 підтверджується інший факт, що починаючи з 23.08.2019, органу досудового розслідування і зокрема слідчому О.Терпилу та прокурору ОСОБА_13 , достеменно було відомо, що з 23.08.2019 ОСОБА_14 та з 06.10.2018 ОСОБА_15 - є особами, які виїхали за межі України та з зазначеного часу, весь час перебували за межами України.

Відтак, починаючи з 23.08.2019, з дати встановлення органом досудового розслідування факту перебування вказаних осіб за межами України було достеменно відомо, що вчинення стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , як осіб, які перебувають за межами України, будь-яких процесуальних/слідчих дій, у тому числі і пов`язаних із необхідністю вручення останнім повідомлень про підозру, їх виклику чи їх допиту - повинно було відбуватися відповідно до положень вимог частин 7,8 ст. 135 КПК України та положень, визначених Розділом IX (міжнародне співробітництво під час кримінального провадження) і зокрема, главою 42 і зокрема, ч.1 ст. 566 глави 43 КПК України, якою визначена процедура, спосіб та порядок міжнародної правової допомоги при проведенні процесуальних дій стосовно осіб, які перебувають за межами України, а саме, шляхом наявності доказів, зокрема про виконання Міністерством Юстиції Королівства Іспанії запиту Офісу Генерального прокурора з дорученням вручити повістки про виклик та доказів, якими би підтверджувалося, що Міністерство Юстиції Королівства Іспанії вручало повістки про виклик та складала протоколи про такі вручення.

Крім того, і до виїзду 23.08.2019 ОСОБА_5 та до виїзду 06.10.2018 ОСОБА_9 за межі України - слідчий жодного з них, жодного разу навіть не викликав.

Знаходячись вже з 23.08.2019 за межами України, ОСОБА_5 і після 23.08.2019, у спосіб та порядок визначений КПК, теж слідчим жодного разу не викликався, повідомлень про необхідність з`явитися до слідчого ОСОБА_14 не отримував, як і не отримував і повідомлення про підозру, а виїжджаючи 23.08.2019 за межі України - ОСОБА_5 навіть не міг і передбачити, що майже через місяць після його виїзду за межі України, слідчий вирішить, що 19.09.2019 він буде складати текст повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Більш того, оскільки ОСОБА_16 повістки про його виклик до слідчого, до сьогоднішнього дня включно, за процедурою у спосіб та порядок, визначений КПК теж жодного разу не вручалися і доказів з підтвердженням вручення повістки про виклик та про отримання повістки ОСОБА_14 з його підписом про це на документах - ні в природі, ні в матеріалах справи, не існує - тому і фактів «ухилення» ОСОБА_11 від явки до слідчого, чи «ігнорування викликів» - також не мало місця взагалі.

Відтак, і постанови від 29.10.2019 та від 30.10.2019 про оголошення ОСОБА_5 у розшуки, слідчий склав та видав з порушенням прав і свобод ОСОБА_17 , не маючи на це жодних правових підстав, з порушенням положень статті 281 КПК, зазначивши стосовно ОСОБА_11 у постанові ще і відомості, які не відповідали дійсності, є неправдивими та у такий спосіб, склав і видав офіційні документи, які мають всі ознаки підробленого документу.

Саме на підставі складених слідчим документів з ознаками їх підробки, Офіс Генерального Прокурора і звернувся в подальшому 06.05.2020 на адресу Міністерства юстиції Королівства Іспанії вже із запитом про видачу та екстрадицію ОСОБА_18 з повідомленням неправдивої інформації ще і Міністерство юстиції та судові органи вже і Королівства Іспанії.

Крім цього, Офіс Генерального Прокурора в подальшому 03.07.2020 ще і стосовно ОСОБА_9 також стверджує і повідомляє компетентні органи Королівства Іспанії, у тому числі і Міністерство Юстиції Королівства Іспанії, про те: що складене 07.10.2019 органом досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_19 у вчиненні вищезгаданого злочину теж вручено у спосіб, визначений КПК України, що з метою ухилення від відповідальності ОСОБА_15 виїхав за межі України, у зв`язку з чим 29.10.2019 його оголошено у державний та 30.10.2019 в міжнародний розшуки.

Враховуючи, що оскаржувані постанови від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 про зупинення досудового розслідування, відправлені рекомендованими листами за № 762 та за № 354) були отримані 05.08.2020, і відповідно до ч.5 та ч. 7 ст. 115 КПК України, той день, від якого починається строк до уваги не береться і закінчення 10-ти денного строку на оскарження, який обчислюється днями, припав на 15.08.2020 субботу, тобто на неробочий день - відтак, останнім днем строку вважається наступний за ним робочий день, тобто 17.08.2020.
Оскільки і прокурор в порушення ч .2 ст. 36 КПК, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, явно незаконні постанови слідчого не скасовує, а погоджує і підписує, у сторони захисту є всі обґрунтовані підстави вважати, що в діях прокурора є не тільки проста бездіяльність, а вищезазначені обставини та матеріали кримінального провадження можуть підтверджувати спільність умисних дій із слідчим з ознаками і зловживання службовим становищем і службового підроблення офіційних документів, що у сукупності призводить до істотного порушення прав та свобод людини і М.Кіраковського і ОСОБА_9 , позбавляючи останніх і принципу правової визначеності і права на захист і сподівання на справедливий суд стосовно них.
Відповідно до положень частин 1 та 8 ст. 42, ч.1 ст. 278, а також положень глави 42,43 Розділу IX КПК України, наявність факту повідомлення підозр ОСОБА_5 , який ще за місяць до дати, коли слідчий буде складати текст повідомлення про підозру, вже перебував за межами України і ОСОБА_4 , який ще за рік до дати, коли слідчий буде складати текст повідомлення про підозру також вже знаходився за межами України, майже рік проживаючи в Королівстві Іспанія - повинна бути підтверджена не перерахованими в постановах доказами, а складеними Міністерством Юстиції Королівства Іспанії протоколами з підписами ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та їх захисників-адвокатів, із зазначенням в протоколах часу та дати виконання Міністерством Юстиції Королівства Іспанії запиту Офісу Генерального прокурора про доручення вручити тексти повідомлення про підозри та пам`ятки з правами та обов`язками ОСОБА_16 та ОСОБА_19 .

Однак, матеріали кримінального провадження не містять доказів, якими би підтверджувався факт виконання Міністерством Юстиції Королівства Іспанії такого запиту доручення та доказів, що за процедурою, у спосіб та порядок, визначений КПК України, ОСОБА_16 та ОСОБА_19 було вручено тексти повідомлення про підозру, з зазначенням часу, дати та підписів осіб, які здійснювали таке вручення, підпису осіб, в присутності яких таке вручення відбулося та підписів ОСОБА_20 та ОСОБА_9 про те, що останні отримали повідомлення про підозри та пам`ятку з правами та обов`язками.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

Згідно частин 1 та 8 ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч.1 ст.42 КПК). Підозрюваному вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення (ч.8 ст.42 КПК).

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Що стосується вимог про визнання дій з погодження оскаржуваних постанов прокурором ОСОБА_6 такими, що порушують принцип правової визначеності, а бездіяльність прокурора по не скасуванню зазначених постанов, є протиправною, то в цій частині слід відмовити, оскільки таке рішення повинно прийматись за наявності достатніх для цього доказів та є передчасним.
Враховуючи викладене, вважаю, що доводи скарги про наявність факту визнання такими, що постановлені з порушенням права на захист з істотним порушенням прав та свобод людини і М. Кіраковського і ОСОБА_9 , містять відомості, які не відповідають положенням ч.ч.7,8 ст. 135, ч.1 ст.42, ч,1 ст.278, ч. 1 ст. 566 та Розділу IX КПК України та скасувати оскаржувані постанови, доведені під час розгляду скарги, узгоджуються із наданими слідчому судді доказами.
Керуючись ст.ст. 303-307, 114 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити частково.
Постанови від 07 липня 2020 та від 23 липня 2020 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 27.06.2020, за ч. 4 ст. 190 КК України - визнати такими, що постановлені з порушенням права на захист з істотним порушенням прав та свобод людини М. Кіраковського і ОСОБА_9 , містять відомості, які не відповідають положенням ч.ч.7,8 ст. 135, ч.1 ст.42, ч,1 ст.278, ч. 1 ст. 566 та Розділу IX КПК України та скасувати оскаржувані постанови.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1