Справа № 293/1259/20
Провадження № 1-в/293/62/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2020 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів подання начальника Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду для вирішення питання приведення вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 27.04.2020 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищезазначене подання. В обґрунтування подання, зазначено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 27.04.2020 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили 28.05.2020 року та з 05.06.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Черняхівському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

01.07.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ (далі Закон № 2617-VІІІ 22.11.2018), яким внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із чим орган пробації звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на відсутність підстав для зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 . Зазначив, що покарання засуджений не відбував, а звільнений на підставі ст. 75 КК України від його відбування.

Засуджений в судовому засіданні при розгляді подання покладався на розсуд суду.

Ініціатор подання в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, з`ясувавши думку прокурора та засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 27.04.2020 року в кримінальному провадженні №0000270 затверджено угоду про визнання винуватості від 20.02.2020 року, укладену між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи. Вирок суду набрав чинності 28.05.2020 року.

З 05.06.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Черняхівському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

Як слідує з подання органу пробації його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_4 призначене покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
За приписами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) з 01 липня 2020 року в абзаці другому частини першої ст. 309 КК України внесено зміни згідно яких слова "від п`ятдесяти до ста" замінити словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "трьох років, або позбавленням волі на той самий строк" замінити словами "п`яти років"
Таким чином, згідно Закону № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з 01.07.2020 встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_4 а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Засуджений ОСОБА_4 покарання не відбував, так як на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ОСОБА_4 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.

З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 309 КК України пом`якшується вид покарання, однак з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.

Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згідно Закону № 2617-VIII перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду від 27.04.2020 у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженого.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч.1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України). У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки фактично звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання органу пробації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 26,535, 537, 539, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду для вирішення питання приведення вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 27.04.2020 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий- суддя: ОСОБА_1