справа № 399/771/20
провадження № 1-кп/399/8/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка Кіровоградської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 01.02.2021 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 20.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, освiта базова загальна середня, розлучений, непрацюючий, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2019 року за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік, на розгляді в Онуфріївському районному суді Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000071 від 03.03.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у невстановленi пiд час досудового розслідування час та мiсцi, за невстановлених обставин, без передбаченого законом дозволу, дiючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дiй, в порушення вимог п.п. 1, 2 Перелiку видiв майна, що не може перебувати у власностi громадян, громадських об`єднань мiжнародних організацій та юридичних осіб iнших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ вiд 17.06.1992 р. «Про право власностi на окремi види майна», з подальшими змiнами та доповненнями, згiдно з якими зброя, боєприпаси, вибуховi речовини й засоби вибуху вiднесенi до майна, яке не, може перебувати у власностi громадян, Положення про дозвiльну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 вiд 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення i використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матерiалiв», затвердженої наказом МВС України № 622 вiд 21.08.1998 року, придбав два корпуси бойових ручних осколкових гранат наступальної дiї типу РГД-5, якi спорядженi вибуховою речовиною - 2,4,6-тринiтротолуол (ТНТ, тротил), придатною до вибухового перетворення, якi в подальшому зберiгав за мiсцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .

В подальшому, 05.08.2020 року в перiод часу з 06:12 год. по 11:10 год., в ходi проведення обшуку, на пiдставi ухвали слiдчого суддi Ленiнського районного суду м. Кiровограда ОСОБА_6 вiд 20.07.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 - за мiсцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в диванi, який знаходиться в кімнаті ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: предмети, ззовнi схожi на гранати з маркуванням на корпусi «трикутник -Т та трикутник -К», якi згiдно висновку експерта № 75/1025 вiд 05.08.2020 року були корпусами ручних осколкових гранат наступальної дiї типу РГД-5 разом iз засобами ініціювання вибуху, а саме - унiфiкованими пiдривниками ручних гранат дистанційної дiї типу УЗРГМ. Корпуси ручних осколкових гранат наступальної дiї типу РГД-5 конструктивно поєднувалися по рiзьбовому з`єднанню з унiфiкованими пiдривниками ручних гранат дистанцiйної дiї .типу УЗРГМ. Конструктивно поєднані мiж собою по рiзьбовому з`єднанню корпуси ручних осколкових гранат наступальної дiї типу РГД-5 з унiфiкованими пiдривниками ручних гранат дистаншйної дiї типу УЗРГМ були придатними для здiйснення вибуху при видаленні запобіжної чеки та вивільнені важелю та були вибуховими пристроями - бойовими ручними осколковими гранатами наступальної дiї типу РГД-5, якi належали до категорії боєприпасів. Корпуси ручних осколкових гранат наступальної дiї типу РГД-5 були споряджені вибуховою речовиною 2,4,6-тринiтротолуол (ТНТ, тротил), придатною до вибухового перетворення.

Таким чином, своїми умисними протиправними дiями ОСОБА_4 вчинив зберігання, придбання бойових припасiв, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час судового засідання із судового розгляду обвинувального акта прокурором надано суду угоду про визнання винуватості від 01.02.2021 року, укладену між прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , угода укладена в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 .

З угоди про визнання винуватості від 01.02.2021 року вбачається, що остання укладена між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000282 від 20.08.2020 року з однієї сторони, та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, на підставі ст. ст. 52, 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту укладеної угоди обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. Внаслідок вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення майнова та /або моральна шкода не завдана. Враховуючи беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні та наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , укладеного угоду про визнання винуватості.

Згідно з обов`язками обвинуваченого обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України при цьому зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому засіданні.

Сторонами погоджено покарання та при вирішенні питання про узгодження міри покарання, враховано наявність пом`якшуючих обставин щире каяття та визнання вини в обсязі пред`явленого обвинувачення.

З огляду на викладене, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. У відповідності до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згоден.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання та затвердження угоди передбачені ст. 473, 474 КПК України. Також за змістом угоди, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди. Обвинувачений ознайомлений з тим, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Також в угоді зазначено, що підписуючись в угоді, сторони підтверджують, що зазначену угоду вони уклали виключно на підставі добровільного волевиявлення, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, повністю прочитали весь документ, який вони розуміють та погоджуються з усіма його положеннями.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України визнав повністю та беззастережно визнав обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення. Обвинувачений повідомив суду, що цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та пунктах 2-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид та міру передбаченого угодою покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Також зазначив, що угоду про визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просив суд затвердити укладену угоду.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1-4 пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що угода укладена добровільно, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, угода про визнання винуватості, укладена з ОСОБА_4 , відповідає вимогам закону, тому підтримала укладену угоду в повному обсязі та просила її затвердити.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що угода укладена в його присутності, жодного тиску на обвинуваченого не було, обвинувачений уклав угоду добровільно, розуміє всі її наслідки, просив затвердити укладену угоду.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 (п.1), ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін.

В судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та встановлено, що обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання передбачена санкцією ч.1 ст. 263 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання.

Суд перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника необхідно затвердити, ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України так як вина його доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження є покладені обов`язки, цивільний позов не заявлявся.
Витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 1307,6 гривень.
Керуючись ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 01.02.2021 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000282 від 20.08.2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого, адвоката, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 20.08.2020 року за ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1307 грн. 60 коп.

Строк обов`язків покладених ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2020 року на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжений ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2021 року, залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення/

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1