Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1981/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000226 від 08 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений слідством день та час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах в 2012 році, ОСОБА_6 , в порушення п.п. 8.1 та 8.11 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (дозвільна система поширюється на ... холодну зброю, конструктивно призначену для ураження живої чи іншої цілі ...), маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав в 2011 році, носив та зберігав за місцем свого проживання в с. Червонка Овруцького району однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС» серія НОМЕР_1 калібру 26 мм., в ствол якого був вставлений саморобний вкладний ствол для проведення пострілів бойовими (мисливськими) набоями, поки 08.03.2015 року вказаний пістолет не був вилучений працівниками поліції.

Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 1/350 від 23.04.2015 року однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 є гладкоствольною вогнепальною зброєю - однозарядним пістолетом 401 (36) калібру з саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолета без внесення незворотних змін в конструкцію пістолета та придатний для проведення пострілів мисливськими патронами 410 (36) калібру.

08 березня 2015 року близько 12 години 30 хвилин в лісовому масиві на східній околиці с. Червонка Овруцького району ОСОБА_6 зустрів раніше незнайомих йому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , і між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 та схопив його за хустку, яка була зав`язана на шиї ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 , підійшовши за ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , тримав в руках сокиру, замахуючись та погрожуючи нею. В цій ситуації обвинувачений, виходячи з поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , яких було двоє, налаштовані агресивно, мали сокиру, погрожували фізичною розправою, мав достатні підстави вважати, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, тому з метою припинення протиправних дій, діючи з раптовим умислом, усвідомлюючи, що його дії явно не відповідають небезпечності посягання та обстановці захисту, здійснив постріл із наявного у нього однозарядною сигнального пістолета пристосованого для стрільби бойовими набоями моделі «КОРНЕТ ПРС», серії ПО № 00970, калібру 26 мм, в ділянку розташування життєво важливих органів останнього, а саме грудну клітину та черевну порожнину, в результаті чого заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунка, стінки тонкої кишки, сальника, яка ускладнилась розвитком заочеревинної гематоми зліва, внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 , який посягав на нього, тяжкої шкоди, що виразилася у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, при цьому завдана ним шкода явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, тому що у зазначеній ситуації не була необхідною та достатньою для негайного припинення посягання, тобто перевищивши межі необхідної оборони.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень не визнав та показав, що в 2011 році у м. Києві він придбав ракетницю. Знайомі хлопці йому виточили ствол під 36 калібр.У верхньому будинку за місцем проживання він знайшов набої до рушниці 36 калібру, і вони там зберігались. З вказаного пістолета він стріляв всього разів п`ять.

08.03.2015 року приблизно о 12 годині він дивився телевізор. Пролунав постріл на дворі, зникла електроенергія в будинку. Взявши ракетницю і ствол до неї, вийшов на двір і побачив, що якісь хлопці лопатою знімають дроти з лінії електропередач. Вони були якісь темні. Коли вони його побачили, то почали тікати в ліс. Він повісив дріт, але світла не було. Він побачив, що один з хлопців щось копав біля сусідського будинку, а інший скручував дроти. Він накричав на них, але коли він йшов додому, вони продовжили робити теж саме. Тоді він показав їм пістолет. Коли він підійшов до мотоцикла цих хлопців, то побачив на ньому мішки з якимись залізяками. Коли він взяв мішки, то почув постріли з лісу, але не в нього. Він побіг додому, але його перестріли і він став з ними з`ясовувати стосунки. Почалася сварка. Їх було двоє, вони йому погрожували. Він їм казав, що буде стріляти, проте вони все одно підійшли до нього. Він спочатку на них грубо сварився і один з них схопив його за хустку. Один хватав його за шию, а другий хотів його вдарити сокирою, намагався вдарити два рази. На той момент він боявся за своє здоров`я та життя і точно не пам`ятає, як відбувся постріл. Він вирвався і втік. Коли він переліз через перелаз, то побачив, що у нього немає патронів. Він ніби зробив спочатку постріл з ракетниці коли брав мішки, один чи два рази він не пам`ятає. А коли один із хлопців його тримав, то він не стріляв. Того дня у нього в домогосподарстві сталася пожежа і він гасив її до вечора. А ввечері приїхали працівники міліції. Він відкрив працівникам міліції будинок, вони оглянули його. Він добровільно здав свою зброю дільничному. Це бачив сусід ОСОБА_10 . Він знайшов та видав документи на зброю. Потім вони виносили з його домоволодіння якісь речі. Брали у нього показання, давали щось підписувати, хоча він був без окулярів. Він також видав набої, бо знав що є амністія. Коли його спитали що сталося, він сказав, що приїхали мародери. Працівники міліції сказали, що він підстрелив їхнього працівника і запропонували показати на місці. У нього був стресовий стан. Його стали тягати, в лісі щось фотографували. Він розповів, що на нього напали з сокирою. Під час слідчих експериментів відстань не замірювалась. На місці події був відсутній мотоцикл, сокира та металошукач. Працівники міліції його дуже принижували. Він нічого не приховував. Всі показання він давав без адвоката.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 08 березня 2015 року близько 11 години 30 хвилин в с. Червонка обвинувачений наніс йому вогнепальне поранення. Того дня він зі своїм рідним братом ОСОБА_11 на мотоциклі приїхали в с.Червонка, щоб назбирати лікарського гриба «чага». При собі вони мали металошукача, лопату та сокиру. Вони знаходились на околиці села, ходили по лісу. Біля мотоциклу лежав металошукач і лопата. Сокира була у брата. В якийсь момент до них став підходити ОСОБА_12 , щось говорити до них, кричати: «Чого ходите?» «Ідіть сюди» і коли вони підійшли до нього пролунав постріл і йому влучили в живіт. Брав в цей момент був позаду нього. Після цього брат завіз його в с. Кованку, а потім в лікарню. В момент пострілу відстань між ним і обвинуваченим була близько 5 метрів, ближче він не наближався. Вони не погрожували ОСОБА_12 і його не душив. Пістолет він побачив вже після пострілу. У них з собою був мішок, але вони нічого не встригли назбирати. ОСОБА_13 влучила йому в лівий бік. Після пострілу ОСОБА_12 побіг і до них не підходив. Раніше з обвинуваченим конфліктів не мали. Дротів вони з ліній електропередач не знімали.

Свідок ОСОБА_8 (брат потерпілого) в судовому засіданні показав, що того дня він з братом приїхали в с. Червонка мотоциклом, хотіли накопати металу. З собою мали металошукач, лопату, сокиру. Вони ходили по лісу в пошуках металу. Сокира була в нього в руках. В якийсь момент вони почули декілька пострілів та, озирнувшись, побачили обвинуваченого. Войцедський сказав їм підійти до нього, і коли вони підійшли, той, нічого не говорячи, вистрелив та потрапив брату у живіт. Він знаходився позаду брата метрів за 5-8. Після пострілу ОСОБА_12 побіг до свого будинку, а брат зігнувся. Він підбіг до нього, а потім завіз його додому. Раніше вони не були знайомі. Сокирою він ОСОБА_12 не погрожував і не бігав по його ділянці.

Свідок ОСОБА_14 (батько потерпілого) в судовому засіданні показав, що він не був на місці події. Зранку того дня вони поснідали, і хлопці поїхали в с. Червонка. Вони взяли з собою металошукача, лопату та сокиру. Коли вони повернулись, він побачив у сина кров. Дружина викликала швидку і він повіз ОСОБА_15 назустріч швидкій. Син сказав, що в нього стріляв Войцедський.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що він був на місці пригоди в якості понятого. З Войцедським він майже не спілкується, у нього в хаті раніше не бував. Поліція проводила обшук, шукали зброю, але не знайшли.

Свідок ОСОБА_17 (сільський голова) в судовому засіданні показала, що про події, які відбувалися 08.03.2015 року їй стало відомо від її матері. Через декілька днів працівники поліції запросили її в якості понятої при проведенні обшуку в господарстві Войцедського. Войцедський зареєстрований в селі з 2011 року, але почав проживати раніше. Йому надали в оренду будинок, де він зареєструвався. З жителями села Володимир ОСОБА_15 вжився, але насторожено ставився до всіх, хто не є мешканцями села. Він часто звертався з приводу крадіжок з хат, де ніхто не живе. Вона його просила наглядати за безхозними сусідськими хатами.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він проживає в с. Червонка по сусідству з ОСОБА_12 . З останнім він раніше не сварився і не знав, що в обвинуваченого є зброя. Після події він бачив пістолет, набої. Войцедський сказав, що він добровільно здав зброю. Войцедський показував, з якого місця він стріляв. Про бійку не говорили. На очній ставці ОСОБА_12 брата потерпілого не впізнав.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що він працює фельдшером швидкої допомоги. Того дня надійшов виклик на швидку, і вони поїхали в с. Кованку. Потерпілого везли їм назустріч. Потерпілого перегрузили в швидку і вони поїхали в лікарню. Потерпілого було доставлено до Овруцької лікарні, де йому зробили операцію. Він не питав потерпілого про обставини поранення.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він працює хірургом в Овруцькій ЦРЛ. Ще до операції потерпілому було зроблено рентген і виявлено сторонні предмети, які вилучались під час операції. Їх було дуже багато, частина з них залишилась в порожнині.

ОСОБА_20 (судмедексперт) в судовому засіданні показав, що при огляді Войцедського від нього скарг не було, тілесних ушкоджень у нього не було зафіксовано. На шиї також не було ніяких ушкоджень.

Свідок ОСОБА_21 (дружина обвинуваченого) в судовому засіданні дала показання, що проживала певний час в с. Червонка (6-7 років), але проживати там було дуже тяжко, їх неодноразово обкрадали, підпалювали їхню ділянку, була спроба її зґвалтування, у зв`язку з чим вона переїхала в м. Київ. В той день вони по телефону розмовляли з Войцедським. Коли вони розмовляли, то вона почула по телефону постріли. Це було вранці, точного часу не пам`ятає. Потім пізніше вони зідзвонювалися, і ОСОБА_22 розповів їй, що підпалили їхній курник і зірвані замки в сараї. Якісь люди виносили речі з сараю та грузили на мотоцикл, заганяли ОСОБА_22 з сокирою. Він не стріляв та ніяких заходів для самооборони не застосовував.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що він був запрошений працівниками поліції бути понятим під час слідчого експерименту. З потерпілим він не спілкувався, з прокурором також не спілкувався. Показання брата потерпілого та ОСОБА_6 різнилися. Брат потерпілого розповідав, що вони збирали металобрухт. Войцедський почав стріляти здалеку. Вони сховались. Войцедський підійшов до них і сказав їм, що б вони не боялись, він стріляти не буде, і коли потерпілий вийшов він вистрелив за метрів 10-15 м. ОСОБА_6 пояснював, що потерпілий почав його трясти «за грудки», він дістав пістолет і вистрелив зблизька. Обличчя потерпілого не пам`ятає, це міг бути циган.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що працює дільничним офіцером поліції, обслуговувує село Червона Усівської сільської рани. Він виїзжав на місце події, спілкувався з обвинуваченим, шукав понятих. Войцедський йому пояснював, що по його території ходять різні люди і він захищав свою територію. Віддав йому добровільно пістолет і набої. Пістолет він передав слідчому.Офіційно обвинувачений до нього не звертався, але під час розмови казав, що біля його будинку ходять різні люди, з ним не так спілкуються односельці. В той день ніякої рушниці вони не вилучали і розмови такої не було. Скарг на Войцедського не надходило. Підпал був.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що він працює слідчим Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. В той день він на місце не виїзжав. При допиті обвинувачений говорив, що у нього виник конфлікт з потерпілим, який напав на нього з сокирою. Він захищався і вистрелив. Тиску на Войцедського не було, показання він давав добровільно. Сокиру, лопату та металошукач не вилучали.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що він проводив огляд місця події. Тоді він був черговим. Надійшло повідомлення про вогнепальне поранення. З потерпілм він спілкувався вже наступного дня. Жодних сумнівів щодо об`єктивності понятих не виникало. На Войцедського тиску не було, він поводив себе нормально.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється лісовий масив, що на східній околиці с. Червонка Овруцького району.

(а.с. 17 т.1, а.с.3-5 т.3)

- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство, належне ОСОБА_6 , яке знаходиться в с. Червонка Овруцького району, під час якого вилучено предмет схожий на пістолет з маркуванням «Корнет ПРС», калібр 26 мм, НОМЕР_1 , 5 набоїв схожих на патрон до сигнального пістолета та 23 предмета схожих на патрони, виготовлені заводським способом, які ОСОБА_6 добровільно видав.

(а.с. 18-19 т.1, а.с.7-13 т.3)

- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство, де проживає ОСОБА_8 , яке знаходиться в с. Кованка Овруцького району, в ході проведення якого вилучено одяг потерпілого, в який він був одягнутий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, в тому числі куртку, сорочку та майку з пошкодженнями та зі слідами, схожими на кров.

(а.с. 20 т.1, а.с.14-18 т.3)

- протоколом огляду місця події від 09.03.2015 року, згідно якого місцем огляду являється приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , а саме хірургичне відділення, ординаторська, де було вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходились 16 металевих дробин (кульок), пошкоджений пластмасовий контейнер та паперовий пиж зі слідами схожими на кров.

(а.с. 21 т.1. а.с.22 т.3)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_6 розповів та на місці показав, за яких обставин було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_4

(а.с. 22-23т.1, а.с. 25-29 т.3)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицею до нього , в ході проведення якого свідок ОСОБА_8 розповів та на місці показав, за яких обставин його брату було нанесено тілесні ушкодження

(а.с. 24-25 т.1, а.с. 30-33 т.3)

- висновком експерта № 1/359 від 23.04.2015 року, з якого вбачається, що вилучений у Войцедського пістолет є сигнальною зброєю - однозарядним сигнальним пістолетом моделі «КОРНЕТ ПРС» серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм, що виготовлений промисловим способом і не відноситься до вогнепальної зброї. Об`єкт, який знаходиться в каналі ствола вказаного пістолета є гладкоствольним вкладним стволом НОМЕР_2 (36) калібру, що виготовлений саморобним способом та придатний для проведення пострілів мисливськими патронами 410 (36) калібру. При використанні його спільно з сигнальною зброєю калібру 26 мм при споряджанні його в канал ствола зброї. Представлений для дослідження однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з наданим саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолету без внесення незворотних змін в конструкцію пістолета є гладкоствольною вогнепальною зброєю - однозарядним пістолетом 410 (36) калібру.

Представлені для дослідження двадцять три об`єкти, які були вилучені 08.03.2015 року в ході проведення огляду місця події, є боєприпасами до стрілецької зброї рушничними мисливськими патронами НОМЕР_2 (36) калібру, які призначені до стрільби з мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї НОМЕР_2 (36) калібру. Зброя може бути як не автоматична, так і напівавтоматична. Двадцять три патрони виготовлені саморобним способом з використанням промислово виготовлених гільз, капсулів, пижів, снаряду та пороху та придатні до проведення пострілів, в тому числі і з наданого однозарядного сигнального пістолета моделі «Корет ПРС», серії По № НОМЕР_3 , калібру 26 мм з саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолета. Представлені для дослідження шість об`єктів, які були вилучені 08.03.2015 року в ході проведення огляду місця події є : - чотири об`єкти є 26 мм сигнальними патронами, які використовуються до стрільби з сигнальних пістолетів калібру 26 мм, в тому числі і до наданого однозарядного сигнального пістолета, моделі «Корнет ПРС», серії По № НОМЕР_3 , калібру 26 мм, та не відносяться до боєприпасів; - один об`єкт є складовими часинами 26 мм сигнального патрону гільзою з метальним зарядом, які не відносяться до боєприпасів; - один об`єкт є складовою частиною 26 мм сигнального патрону стріляною гільзою, яка не відноситься до боєприпасів. Надані чотири патрони та одна стріляна гільза виготовлені промисловим способом, один об`єкт виготовлений шляхом саморобного видалення піротехнічного складу промислового патрону. Представлені для дослідження чотири патрони придатні для стрільби.

(а.с. 26-27 т.1. а.с. 35-44 т.3)

- висновком експерта № 1/360 від 27.04.2015 року, згідно якого надані вісімнадцять об`єктів, виявлені та вилучені 09.03.2015 року в ході проведеня огляду місця події в Овруцькій ЦРЛ, які були вилучені в ОСОБА_4 в ході проведення медичної операції, є: - шістнадцять об`єктів є складовою частиною боєприпасів мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї чатиною мисливського патрону стріляними шротинами, які виготовлені промисловим способом не відносяться до боєприпасів. Виходячи з розмірних конструктивних характеристик надані 16 шротин могли використовуватися в якості снаряду для спорядження мисливських патронів від 6 до 410 (36) калібрів. Надані 16 об`єктів не придатні для ідентифікації зброї, з якої були відстріляні. Деформація шротин (вмятини різної форми і розмірів) характерні для зіткнення з перешкодою (в тому числі одягом та тілом людини), анапівсферичеі вм`ятини, характерні для зіткнення суміжних снарядів один з одним в каналі ствола при пострілі, - «контактні плями». Один об`єкт є складовою частиною боєприпасу до мисливської гладкоствольної зброї мисливського патрону НОМЕР_2 (36) калібру стріляним поліетиленовим пижем з концентраторами, призначеними для відділення метального заряду від снаряда, пом`якшення поштовху порохових газів та перешкоджанню деформації снаряду, який не відноситься до боєприпасів. Наданий пиж виготовлений промисловим способом та призначений для гладкоствольної вогнепальної зброї 410 (36) калібру; один об`єкт є складовою частиною боєприпасу до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї мисливського патрону НОМЕР_2 (36) калібру стріляною прокладкою на снаряд, призначеною для фіксації та утримання снаряду в патроні (дульці гільзи), яка не відноситься до боєприпасів. Визначити спосіб виготовлення прокладки не вдалось можливим по причині її значної деформації. Прокладка призначена для споряджання мисливського патрону 410 (36) калібру та була відстріляна з гладкоствольної вогнепальної зброї НОМЕР_2 (36) калібру.

(а.с. 28-29 т.1, а.с. 47-50 т.3)

- висновком судово-медичного експерта № 63 від 10.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунку, стінки тонкої кишки, сальника, яке ускладнилось розвитком зачеревинної гематоми зліва та внутрішньою кровотечею. Вказане тілесне ушкодження утворилося від вогнепального поранення, найвірніше шротом (згідно медичної документації, при проведенні оперативного втручання було вилучено дрібні металеві предмети невеликих розмірів), утворилось незадовго до поступлення в стаціонар 08.03.2015 року, 14:40 год. За ступенем тяжкості, вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

(а.с. 30-31 т.1, а.с. 52-54 т.3)

- висновком експерта № 67 від 10.03.2015 року, згідно якого при проведенні експертизи, у ОСОБА_6 наявність будь-яких тілесних ушкоджень та їх слідів не було встановлено.

(а.с. 32 т.1, а.с. 55 т.3)

- висновком експерта № 70-МК від 27.04.2015 року. згідно якого на куртці, сорочці та майці потерпілого ОСОБА_4 виявлено по одному наскрізному пошкодженню тканини, що розташовуються на передній поверхні в середній частині зліва. Дані пошкодження являються вхідними вогнепальними. Дані пошкодження на одязі по розташуванню співпадають між собою та з ушкодженнями на тілі в ділянці передньої черевної стінки зліва. Пошкодження на одязі та тілі потерпілого ОСОБА_4 утворилися внаслідок одноразового пострілу з вогнепальної зброї оснащеної шротовим снарядом в скалад якого входив характерний металевий сплав заліза. Постріл був здійснений з відстані за межами дії факторів близької відстані, на що вказують ознаки відносно компактної дії шроту, а саме наявність одного основного пошкодження та невеликої кількості додаткових пошкоджень, їх характер, наявність дефекту по типу «мінус-тканина», відсутність дії порохових газів, кіптяви та порошинок.

(а.с. 33 т.1, а.с. 81-84 т.3)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та фототаблицею до нього, згідно якого останній розповів та показав як йому було заподіяно тілесні ушкодження.

(а.с. 34-35 т.1, а.с. 92-94 т.3)

- висновком судово-психіатричного експерта № 113 від 19.05.2015 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, ознак хронічного психічного захворювання, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, будь-яким психічним захворюванням не страждав. Виявляв акцентуйовані риси особистості (Шифр по МКХ-10, Z 73.1), за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждає. Виявляє акцентуйовані риси особистості (Шифр по МКХ-10, Z 73.1), за своїм психічним станом у даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

(а.с. 36-40 т.1, 96-100 т.3)

- висновком комплексної медико-криміналістичної та балістичної експертизи № 26/1/726 від 10.02.2016 року, згідно якого результати співставлення пошкоджень, отриманих на тканинах-мішенях при експериментальних пострілах, з пошкодженнями на одязі потерпілого ОСОБА_26 свідчать, що за характером та розмірами пошкодження, що були виявлені на одязі потерпілого були спричинені при пострілі з наданої на експертизу зброї з відстані близько 1-го метра. В складі нашарувань речовин, які наявні на ватному тампоні протирка каналу ствола, однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 , виявлено продукти згоряння (пострілу) димного пороху. В складі нашарувань речовин, які наявні на ватному тампоні протирка каналу саморобного вкладного ствола однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 , виявлено продукти згоряння (пострілу) нітроцелюлозного (бездимного) пороху. З однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 з саморобним вкладним стволом, проводились постріли з використанням нітроцелюлозного (бездимного) пороху. Результати дослідження конструкції, ударно-спускового механізму і експерименту дають підстави для висновку про те, що з наданого однозарядного пістолета моделі «Корнет ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з саморобним гладкоствольним вкладним стволом НОМЕР_2 (36) калібру та без нього постріли без натискання на спусковий гачок можливі: за обов`язкової умови: постановки курка в положення «бойового взводу» до подіння чи удару; за певних обставин: при падіння з висоти 0,2 м та вище на тверду поверхню, - здійснення значних ударів пістолетом по твердих предметах тощо.

(а.с. 179-191 т.1)

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження в цій частині у зв`язку з закінченням строків давності суд вважає необґрунтованим, так як дане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а відповідно до ст. 49 КК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло 10 років.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України за наступних обставин.

08 березня 2015 року, близько 12 години 30 хвилин, в лісовому масиві на східній околиці с. Червонка Овруцького району, ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_4 , здійснив постріл із наявного у нього однозарядною сигнального пістолета пристосованого для стрільби бойовими набоями моделі «КОРНЕТ ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм, в область розташування життєво важливих органів останнього, а саме грудну клітину та черевну порожнину, однак свого злочинного наміру не довів до кінця із причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із своєчасним наданням ОСОБА_4 медичної допомоги. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунка, стінки тонкої кишки, сальника, яка ускладнилась розвитком заочеревинної гематоми зліва, внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Таким чином за висновком органу досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_4 оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, суд, аналізуючи обставини справи та норми права, що їх регулюють, виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Верховний суд, ухвалюючи свої постанови, неодноразово роз`яснював, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом».

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Відповідно до приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. У випадку, коли особа лише свідомо припускає настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діє з непрямим умислом, або умисел є невизначеним, неконкретизованим, направленим на настання будь-яких наслідків у результаті вчинення дій, у тому числі тілесних ушкоджень або можливої смерті потерпілого, кримінальна відповідальність за вчинення замаху на вбивство виключається, а відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків. Такі висновки неодноразово викладав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справах № 653/1302/15-к, 362/7312/15-к, у постанові від 15.08.2019 у справі № 610/3116/17.

Згідно зі ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

На врахування вищевикладеного орієнтує суди Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26.04.2002 та правові позиції, викладені у рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові від 23.01.2020 у справі №442/5416/18.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого. Обвинувачення у замаху на вбивство ґрунтується переважно на показаннях потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , проте такі показання суперечать іншим доказам у справі.

Зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_8 показали, що постріл у потерпілого був здійснений з відстані близько 5-6 метрів. Про таку ж відстань між підозрюваним і потерпілим свідок ОСОБА_8 також показував під час проведення з його участю слідчого експерименту. Проте такі показання суперечать висновку експерта № 26/1/726 за результатами проведення комплексної медико-криміналістичної та балістичної експертизи, відповідно до якого постріл у потерпілого з наданої на експертизу зброї був здійснений з відстані близько 1-го метра. А на аркуші 19 цього ж експертного висновку зазначено, що ця відстань становила до 1-го метра. Спростування показань потерпілого та свідка висновком експертів вселяє обгрунтовані сумніви у достовірності їх показань щодо того, що вони не наближалися до обвинуваченого та йому не погрожували. Крім того, потерпілим та свідком визнається той факт, що у них з собою була сокира і лопата, що об`єктивно може сприйматися як можливі знаряддя нанесення тілесних ушкоджень. Натомість із вказаним висновком експерта узгоджуються показання обвинуваченого, які він давав як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, про те, що двоє чоловіків підходили до нього близько та потерпілий хапав його за хустку на шиї. Суд також звертає увагу на ту обставину, що під час проведення слідчих експериментів з участю підозрюваного ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 безпосередньо на місці події не робились відповідні виміри з метою встановити відстань, з якої був здійснений постріл у потерпілого.

Суд бере до уваги обстановку вчинення правопорушення околиця малозаселеного віддаленого села посеред лісу, стан постійної емоційної напруги обвинуваченого, що передував правопорушенню, його тривожне очікування якихось неприємностей щодо себе та свого майна. Слідством не перевірялись показання обвинуваченого про те, що незадовго до конфлікту з потерпілим мало місце загорання належного йому сараю. Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_21 , якій 08 березня 2015 року зателефонував обвинувачений, протоколом огляду місця події від 08 березня 2015 року, в якому зазначено, що в домогосподарстві обвинуваченого ОСОБА_6 дійсно виявлено пошкодження стіни сараю полум`ям, та показаннями свідка ОСОБА_24 .

Також судом враховується той факт, що обвинувачений та потерпілий до зустрічі в лісі знайомі не були, тому підлягає обгрунтованому сумніву наявність мотиву та мети умисного вбивства потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При таких доказах суд вважає, що дії обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України слід перекваліфікувати із ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обмірковуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує як ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і їх негативні наслідки, так і особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, який є батьком малолітньої дитини, кримінальне правопорушення вчинив вперше та під впливом негативних емоцій, викликаних збігом несприятливих життєвих обставин. Також суд враховує, що в місцях, де обвинувачений працював раніше, він характеризуються виключно позитивно, а по місцю проживання задовільно. Крім цього суд враховує думку потерпілого, який просить покарати обвинуваченого суворо. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому до нього можливо застосувати покарання в межах санкцій статей, за якими він визнається винним, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в загальному розмірі 109024,29 грн., в т.ч. 9024,29 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.

Розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст.ст.128,129 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілого, виходячи з наступного.

Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Потерпілим в обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди надано реєстр документів на придбання медичних препаратів, складений та підписаний ним особисто, самих документів (чеків) суду не надано, тому суд не може вважати такі позовні вимоги підтвердженими належними доказами.

Одночасно потерпілий ОСОБА_4 поніс втрати немайнового характеру, що виразились у його душевних стражданнях, які були викликані ушкодженням його здоров`я внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. При визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди судом враховано, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує обсяг страждань позивача, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, відсутність у нього доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму саме 100000 грн., виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди повинен бути зменшений до 29028 грн.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 1227,60 грн. та 491,04 грн., у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

До ОСОБА_6 застововувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 29028 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_6 на користь держави 1718,64 грн. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази у справі: пістолет моделі «КОРНЕТ ПРС» серії НОМЕР_1 , калібру 26мм з саморобним гладкоствольним вкладним стволом НОМЕР_2 (36) калібру та набої знищити; куртку, сорочку та майку потерпілого - повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_1