Справа № 364/1305/17
Провадження № 1-кп/364/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за угодою про примирення кримінальне провадження, внесене 01.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, працює за цивільним договором у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , невійськовозобов`язаний, раніше судимий:

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2008 р. за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 289, частиною п`ятою статті 185, частиною третьою статті 289, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 357, статтею 290, статтею 198 Кримінального кодексу України (далі КК України), зміненому ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.10.2008 р. з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у період часу з 30.06.2017 р. до 02.07.2017 р., більш точний час вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, здійснив збут автомобіля «ВАЗ 210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та завідомо одержаний кримінально протиправним шляхом, а саме: викрадений 30.06.2017 р. близько 3 год. 20 хв. невстановленими особами у власника ОСОБА_5 у м. Тетіїв Київської області, ОСОБА_8 .

Разом із тим, 17.12.2020 р. між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, укладено угоду про примирення відповідно до статей 468, 469, 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), за умовами якої потерпілі та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 198 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, ідентично викладених як в зміненому прокурором 28.08.2020 р. обвинувальному акті, так і в угоді про примирення (т. 2, а.п. 224-227, 241-242 відповідно).

За названою угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, добровільно відшкодував завданий збиток.

У судовому засіданні 17.12.2020 р. обвинувачений ОСОБА_4 також повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 198 КК України, ствердив викладені в обвинувальному акті та в угоді про примирення обставини його вчинення, підтвердивши збут ним належного потерпілим автомобіля та його обізнаність, що цей автомобіль був одержаний кримінально протиправним шляхом. Просив розглянути угоду про примирення без участі його захисників через перебування їх на лікарняному за ознаками COVID-19, про що подав письмову заяву (т. 2, а.п. 240); наведена обставина повідомлена суду також захисником ОСОБА_9 (т. 2, а.п. 239).

Надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом, і кваліфікує такі дії за статтею 198 КК України.

Крім того, угодою про примирення від 17.12.2020 р. сторонами погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за статтею 198 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на 1 рік із звільненням від покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України і встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК України.

Також в укладеній сторонами угоді про примирення передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 14.11.2017 р. (т. 1, а.п. 16-17); ухвалою суду від 04.12.2017 р. у порядку статті 314 КПК України призначено підготовче судове засідання на 27.12.2017 р.; ухвалою суду від 27.12.2017 р. призначено судовий розгляд на 04.01.2018 р.

Надалі за наслідками розгляду зазначеного кримінального провадження, допиту свідків та дослідження письмових доказів, прокурором у судовому засіданні 25.08.2020 р. змінено обвинувачення ОСОБА_4 з частини другої статті 289 КК України на статтю 198 КК України (т. 2, а.п. 215-220), у судовому засіданні 12.10.2020 р. внесено уточнений (з урахуванням змін у законодавстві) обвинувальний акт (т. 2, а.п. 224-229).

У зв`язку з цим суд виходить з приписів пункту 3 частини другої статті 129 Конституції України, пункту 15 частини першої статті 7, статті 22 КПК України, за якими однією із засад, зокрема, кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом пункту 15 частини другої статті 36, частини другої статті 337, частини першої статті 338 КПК України зміна обвинувачення в суді є правом прокурора; суд не може заборонити або перешкодити прокурору реалізувати це право (правова позиція, викладена, зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 21.11.2017 р. у справі № 361/744/15-к).

Відповідно до частини третьої статті 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно зі статтею 468, частиною третьою статті 469 КПК України у кримінальному проваджені щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого статтею 198 КК України, який за визначенням статті 12 КК України є нетяжким злочином.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоживотів Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, підтвердивши відшкодування завданої шкоди, претензій до обвинуваченого не має.

Судом з`ясовано у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Галайки Тетіївського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, підтвердивши відшкодування завданої шкоди, претензій до обвинуваченого не має.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Суд також враховує роз`яснення, викладені в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з якими з`ясування визначених у частині першій статті 75 КК України питань не є обов`язковим, проте якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від відбування з випробуванням, суд відповідно до частин другої, третьої статті 75 КК України зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди за наявності визначених законом умов. Водночас тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з частиною третьою статті 75 КК України визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, але не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

З огляду на викладене та враховуючи позиції прокурора та сторін угоди, висловлені в судовому засіданні 17.12.2020 р., суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 17.12.2020 р. між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання, додатково поклавши на обвинуваченого передбачений пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Обставинами, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, про що зазначено в угоді про примирення та у поданій потерпілими 24.11.2020 р. заяві щодо відсутності у них претензій до ОСОБА_4 (т. 2, а.п. 234).

Цивільний позов, поданий потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час судового провадження (т. 1, а.п. 38) та прийнятий до розгляду ухвалою суду від 27.12.2017 р. (т. 1, а.п. 46-48), підлягає залишенню без розгляду згідно з поданою ними заявою (т. 2, а.п. 234) на підставі пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

Завдана потерпілим шкода відшкодована, про що зазначено в угоді про примирення та стверджено потерпілими у судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи, що прокурором це питання не порушувалося, а також беручи до уваги, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Крім того, керуючись приписами частини четвертої статті 174 КПК України, згідно з якою суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, тому суд вбачає підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 17.08.2017 р. (т. 2, а.п. 101).

Керуючись статтею 198 КК України, статтями 100, 174, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17.12.2020 р. між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному 01.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, ОСОБА_4 , з іншого боку.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 198 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення від 17.12.2020 р. покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статтю 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання, повідомляти цей уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 17.08.2017 р. (справа № 380/1006/17, провадження № 1-кс/380/101/17), а саме на: знак аварійної зупинки червоного кольору; номерний знак НОМЕР_2 2 шт.; номерний знак НОМЕР_3 2 шт.; номерний знак НОМЕР_4 2 шт.; сумку з інструментами, які було вилучено 08.08.2017 р. під час огляду території домогосподарства ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 01.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, а саме:

знак аварійної зупинки червоного кольору; номерний знак НОМЕР_2 2 шт.; номерний знак НОМЕР_3 2 шт.; номерний знак НОМЕР_4 2 шт.; сумку з інструментами, які було вилучено 08.08.2017 р. під час огляду території домогосподарства ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігаються у кімнаті речових доказів при Тетіївському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути власникам;

замок із дверей багажного відділення, частину металевого ключа, вилучені під час огляду 08.08.2017 р. території домогосподарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , що зберігаються у кімнаті речових доказів при Тетіївському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1