ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2020 року за № 0001374, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України. уродженця с. Єгорівка, Роздільнянського району, Одеської області, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, працюючого водієм ТОВ «АДЕПТ-ПРОМСИСТЕМИ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України, -

встановив:
08 серпня 2020, приблизно о 09:30 год. молодший інспектор роти реагування другого батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Одеській області сержант поліції ОСОБА_6 , спільно з поліцейським-водієм другого батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Одеській області капралом поліції ОСОБА_7 у складі екіпажу «Кришталь-29», перебуваючи на службі у форменому одязі та виконуючи свої службові обов`язки, отримали виклик з центрального пульту охорони, про необхідність виїзду на спрацювання тривожної кнопки за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 8/В, де розташована офтальмологічна клініка «ЕКСІМЕР».

Прибувши на службовому автомобілі марки «Reno Daster» державний номерний знак НОМЕР_1 за вищевказаною адресою, працівниками вказаної клініки було повідомлено капрала поліції ОСОБА_7 та сержанта поліції ОСОБА_6 , про те, що у службовому приміщені, службою охорони клініки затримано сторонню особу, яка незаконно проникла до приміщень, через службовий вхід.

Прослідувавши до приміщення вказаної клініки капрал поліції ОСОБА_7 та сержант поліції ОСОБА_6 , біля службового виходу з клініки виявили ОСОБА_5 , який намагався відчинити двері та покинути приміщення клініки.

На вимогу поліцейських представитись та повідомити про мету знаходження у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 почав виражатись на адресу капрала поліції ОСОБА_7 та сержанта поліції ОСОБА_6 , нецензурною лайкою, а також намагався вчинити бійку. При цьому, ОСОБА_5 поліцейськими було повідомлено, що його дії є адміністративним правопорушенням, закликали припинити протиправні дії. Однак, ОСОБА_5 , умисно не виконав вимоги представників правоохоронного органу та продовжував нецензурно висловлюватись на адресу капрала поліції ОСОБА_7 та сержанта поліції ОСОБА_6 .

З метою припинення порушень громадського порядку, сержант поліції ОСОБА_7 та капрал поліції ОСОБА_6 , у відповідності ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію», після неодноразового попередження, та ігноруванні вимог припинити протиправні дії, застосували відносно ОСОБА_5 , спеціальний засіб - кайданки.

Після чого, сержант поліції ОСОБА_7 та капрал поліції ОСОБА_6 , у супроводі працівника наряду охорони «Олімп-Юг» ОСОБА_8 , який також прибув за викликом у складі екіпажу «4-ГБР», супроводили ОСОБА_5 до службового автомобіля «Reno Daster» державний номерний знак НОМЕР_1 для подальшого його доставлення до органу поліції.

Рухаючись на вищевказаному автомобілі по вулиці Сегедській, 7, приблизно о 10:00 год., у ОСОБА_5 , який в той час перебував на задньому сидінні у кайданках, виник злочинний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень поліцейському-водієві ОСОБА_7 , який в той час керував автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у безпосередній близькості до капрала поліції ОСОБА_7 зі спини, наніс останньому три удари кулаками рук в область щелепи з правої сторони та шиї, при цьому хватав капрала поліції ОСОБА_7 за формений одяг , в результаті чого порвав кофту.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_7 під час виконання ним покладених на нього службових обов`язків, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

При цьому ОСОБА_5 дав суду показання про те, що у вказані в обвинувальному акті дату та час, його було затримано працівниками поліції, застосовано до нього кайданки та поміщено його до службового автомобіля для подальшого доставлення до відділу поліції. Під час руху автомобіля, у нього виник умисел на завдання тілесних ушкоджень поліцейському-водієві ОСОБА_7 , який в той час керував автомобілем. Так, перебуваючи у безпосередній близькості до капрала поліції ОСОБА_7 зі спини, ОСОБА_10 наніс останньому три удари кулаками рук в область щелепи з правої сторони та шиї, при цьому хватав капрала поліції ОСОБА_7 за формений одяг, в результаті чого порвав кофту.

ПотерпілийОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має.
Суд, з урахуванням думки та позиції учасників судового розгляду, визнав за можливе провести розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілогоОСОБА_7 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням проведених у кримінальному провадженні експертиз, а також доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно висновку експерта № 1939 від 17.08.2020 року на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_7 та даних медичної документації, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді синця (1) та садна шиї (1), які утворились від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились і, якими могли стати частини металевих кайданок. Дані ушкодження утворились незадовго до звернення ОСОБА_7 у спеціалізований лікувальний заклад (КНП «МКЛ №1 ОМР») і, таким чином могли бути заподіяні 08.08.2020 року. Описані тілесні ушкодження незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 (шести) діб і, за критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Зазначений у медичній довідці №4931 від 08.08.2020 року з КНП «МКЛ №1 ОМР» діагноз «забій м`яких тканин потиличної ділянки» не обґрунтований об`єктивними клінічними даними: в потиличній області не відзначено наявності будь-яких видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран), тому даний діагноз, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), не може бути взятий до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 і не підлягає судово-медичній оцінці, яка передбачена п.4.9 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.)

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Працює водієм ТОВ «АДЕПТ-ПРОМСИСТЕМИ». За місцем реєстрації місця проживання та за безпосереднім місцем роботи характеризується позитивно. Раніше не судимий. Не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ».

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Крім того судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляв.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.345 КК України, але в межах строку, майже прирівняного до мінімального строку покарання у виді позбавлення волі, визначеного ч.2 ст.63 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у межах, прирівняних до нижніх санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його правослухняну поведінку після вчинення злочину та щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, роботи, а також позицію потерпілого, який заявив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням мінімального іспитового строку.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази відеозаписи вилучені у офтальмологічної клініки «ЕКСІМЕР», які містяться на компакт диску DVD-R RI-JPAN серія та номер DR5FA1-0096, слід зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: відеозаписи вилучені у офтальмологічної клініки «ЕКСІМЕР», які містяться на компакт диску DVD-R RI-JPAN серія та номер DR5FA1-0096 зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

30.09.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/14903/20
Номер провадження № 1-кп/522/2074/20
Головуючий ОСОБА_1