Справа № 605/544/20
ВИРОК
Іменем України
"23" листопада 2020 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/544/20 про обвинувачення

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2020 року близько 13 години 55 хвилин ОСОБА_4 разом із своїм знайомим ОСОБА_6 , рухались на автомобілі марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Івана Франка, що в с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області. У цей час проїжджаючи повз приміщення Носівської сільської ради Підгаєцького району, що знаходиться за адресою: с. Носів вул. І.Франка, 2 Підгаєцького району Тернопільської області, обвинувачений побачив бухгалтера сільської ради ОСОБА_7 . Після цього, обвинувачений вийшов із вказаного автомобіля та розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_7 .

У цей момент у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Так, у вказаний день близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у громадському місці, а саме в с. Носів по вул. І.Франка Підгаєцького району Тернопільської області, поблизу приміщення Носівської сільської ради, реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, з мотивів явної неповаги до суспільства та особи, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують відповідний порядок діяльності органів місцевого самоврядування, з метою самоутвердитись в очах односельчан, а саме депутатів Носівської сільської ради, які на той момент збирались для проведення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Носівської сільської ради, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, умисно грубо порушуючи встановлені суспільством правила та норми поведінки у громадському місці, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок, а саме безпричинно почав висловлюватись нецензурними словами до депутата Носівської сільської ради VII скликання ОСОБА_7 , після чого продовжив конфлікт з головою Носівської сільської ради ОСОБА_8 .

Побачивши, що присутні не реагують на його дії та не підтримують конфлікт, обвинувачений зайшов в приміщення Носівської сільської ради Підгаєцького району, де, будучи впевненим у своїй безкарності, з мотивів явної неповаги до суспільства, розпочав шарпанину з ОСОБА_8 , в ході якої розстібнув сорочку останнього. Крім цього, в ході вказаного конфлікту, ОСОБА_4 продовжив нецензурні висловлювання в адресу депутатів, які зібрались для проведення адміністративної комісії, тим самим не давав їм об`єктивної можливості виконувати свої службові обов`язки, згідно графіку робочого дня, а відтак зірвав нормальну діяльність органу місцевого самоврядування Носівської сільської ради, в період часу з 14 години 00 хвилин по 15 годину 20 хвилин 30 липня 2020 року, внаслідок грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.296 КК України, тобто хуліганство, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Під час досудового розслідування 23 вересня 2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду.

Відповідно до вищезазначеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Згідно п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4 п.1, абзацу 2 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснила, що угода про визнання винуватості добровільно укладена між нею та підозрюваним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона розуміє, що для неї наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження прав на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України.

Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами, необхідно затвердити і призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч.1 ст.296 КК України, узгоджене ними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 392-395, п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, 472-476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 вересня 2020 року укладену між прокурором в кримінальному провадженні начальником Підгаєцького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_1