Справа № 736/723/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/233/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000083 від 20.03.2019 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.12.2019, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

За вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.12.2019 ОСОБА_6 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 314 грн.

Вироком суду встановлено, що 07.03.2019 близько 17:30 години ОСОБА_6 , з метою скоєння крадіжки, прибула до домоволодіння, котре розташоване в АДРЕСА_1 , де зайшовши на територію домоволодіння через господарський двір, шляхом відкриття металевої клямки із внутрішньої сторони дверей будинку проникла до його середини, де пройшовши до другої кімнати умисно, таємно, з корисливим мотивом та метою особистого збагачення з шафи скоїла крадіжку бувшого у використанні фену для волосся марки «Соіfin» модель NЕ1Н Іоnіс 2000 W Black, належного ОСОБА_8 , чим спричинила останньому майнову шкоду відповідно до висновку експерта № 1468/19-24 від 03.04.2019 у сумі 933,75 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченої, доведеність її вини, просив вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої в наслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнити її від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченої, яка будучи працездатною, ніде не працює, вчинила тяжке кримінальне правопорушення і яка хоча в силу ст.89 КК є не судимою, однак вчинила аналогічний злочин, за який раніше засуджувалась.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав викладених у ній

Обвинувачена не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив ухвалюючи судове рішення

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ст.404 КПК).

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочині, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, з зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

За змістом ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір і значимість викраденого майна, відсутність претензій з боку потерпілого, наявність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутністю компрометуючих матеріалів за місцем проживання, в силу ст.89 КК України раніше не судима.

Згідно до вимог ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивуваши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання. Застосування ст.69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

Виходячи зі змісту ст.69 КК України, призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Разом з тим, рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ст.69 КК України та перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд належним чином не мотивував, не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про необхідність й достатність призначення саме цього покарання для її виправлення та попередження обвинуваченою нових злочинів.

Згідно з наявними у справі даними ОСОБА_6 за місцем проживання зарекомендувала себе негативно, у минулому неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини проти власності, а після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не стала, будучи працездатною, суспільно корисною діяльністю не займалась і, навпаки, знову вчинила умисне тяжке корисливе суспільно небезпечне діяння, згідно досудової доповіді органу пробації, обвинувачена має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середню оцінку ризику небезпеки для суспільства та окремих людей. Ці відомості про особу винної, що за приписами ст.69 КК підлягали обов`язковому врахуванню, фактично не отримали належної оцінки суду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.69 КК), а отже, і про невиправдану м`якість призначеного обвинуваченій покарання.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, негативну характеристику за місцем проживання, відсутність обставини, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, висновок органу пробації щодо оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та окремих осіб, та вважає за можливе призначити останній покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з апеляційною скаргою прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду у частині призначеного ОСОБА_6 покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.12.2019 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати винною та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4