УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання під час підготовчого судового засідання в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0003785 від 14.09.2020 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удрицьк, Дубровицького району, Рівненської області, непрацюючого, несудимого, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачного ст. 366-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, умисно неподав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». Так, ОСОБА_3 , з 21 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, перебуваючи на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» (юридична адреса: м. Рівне, вул. Дворецька, 116), здійснюючи діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, відповідно до підпункту «д» пункту 1) частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», як особа рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, являвся суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону.

У подальшому, 31 жовтня 2018 року ОСОБА_3 припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, будучи звільненим з посади молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Крім того, згідно ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з пунктом 2 частини 5 Розділу 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Однак, ОСОБА_3 , будучи звільнений наказом № 112/ОС-18 від 31.10.2018 із займаної посади, з 31.10.2018, маючи реальну можливість та достовірно знаючи щодо необхідності декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних обов`язкових відомостей на офіційному веб-сайті НАЗК, а також достовірно усвідомлюючи те, що він зобов`язаний був подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення, перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та не маючи жодних поважних причин, передбачених чинним законодавством про запобігання корупції щодо можливості її неподання у період часу з 00 год. 00хв. 31.10.2018 по 00 год. 00 хв. 01.11.2018 на території міста Рівне, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацій Декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за 2018 рік.

Крім цього, ОСОБА_3 , припинивши 31.10.2018 діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи зобов`язаним наступного року (до 1 квітня 2019 року), після припинення діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про необхідність подачі, не маючи поважних причин, передбачених чинним законодавством про запобігання корупції щодо можливості її неподання, в період часу з 00 год.00 хв. 01.01.2019 по 00 год. 00 хв. 01.04.2019 перебуваючи на території України, зокрема у м.Рівне, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацій на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування за минулий рік, тобто за 2018 рік.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному неподанні суб`єктом декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України.

В судовому засідані обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття даного кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності ст. 366-1 КК України через визнання неконституційною.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, на яку посилався у клопотанні обвинувачений.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, всебічно дослідивши доводи клопотання, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
В силу п. 4 ч. 1 ст. 286 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішення, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Аналізуючи наведені положення законодавства суд бере до уваги, що чинний кримінальний процесуальний закон не містить такої підстави для закриття кримінального провадження як визнання норми закону, якою встановлюється кримінальна відповідальність, такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
У той же час визнання норми КК України неконституційною свідчить про відсутність кримінальної протиправності і караності діяння, описаного у ній. Відповідно, у разі втрати нормою закону про кримінальну відповідальність чинності через її невідповідність Конституції України, кримінально-правові наслідки для особи не настають.
Отже, порівнюючи такі правові явища як втрата чинності норми закону у зв`язку з визнанням її неконституційною та набрання чинності закону, яким скасовується кримінальна відповідальність, суд вважає, що за своїми наслідками вони є тотожними.
Відповідно висунутого обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи суб`єктом декларування, відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченест. 366-1 КК України.
На час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, повідомлення йому про підозру і вручення обвинувального акта за ст. 366-1 КК України була чинною норма згідно із Законом №1700-VІІ від 14.10.2014 (із змінами, внесеними Законами № 1022-VІІІ від 15.03.2016, № 1774-VІІІ від 05.12.2016).
27.10.2020 рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 (справа № 1-24/2020(393/201) ст. 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Указане рішення Конституційного Суду України набрало законної сили з 27.10.2020.
Оцінюючи доводи клопотання обвинуваеного ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку з визнанням ст. 366-1 КК України неконституційною, суд тлумачить чинне законодавство шляхом практичної реалізації принципу верховенства права.
Зокрема суд бере до уваги, що окремого закону, яким би скасовувалась кримінальна відповідальність за діяння, передбачені уст. 366-1 КК України, законодавцем прийнято не було.
Разом з тим рішення Конституційного Суду України № 13-р/2020 (справа № 1-24/2020(393/201) від 27.10.2020 породило аналогічний юридичний факт втрату чинності ст. 366-1 КК України, що у свою чергу виключає можливість правозастосування цієї норми.
А тому, оскільки інкриміноване ОСОБА_3 діяння за ст. 366-1 КК України на даний час не є протиправним і кримінально караним, то суд вважає за можливе закрити дане кримінальне провадження на підставі п. 4 ч. 1ст. 286 КПК України.
Також суд бере до уваги висновок Кримінального касаційного суду Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2019 (справа 556/1381/18, провадження № 51-6250км19), згідно з яким рішення про закриття провадження може бути прийнято судом на будь-якій стадії (до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.284, 369,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити кримінальне провадження за № 0003785 від 14.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, у зв`язку з втратою чинності норми Кримінального кодексу України через визнання її неконституційною.
Оригінали документів особової справи ОСОБА_3 яка знаходиться в Рівненській місцевій прокуратурі (прокурор ОСОБА_4 ) повернути у володіння ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", м. Рівне, вул. Дворецька. 116.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1