Дата документу 13.08.2020 Справа № 310/9649/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/303/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/9649/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 29.10.2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, за ч.1 ст.309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 2 роки;
2. 06.04.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна. Звільнився 24.07.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів;
3. 27.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 06.04.2009 року та остаточно визначено до 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна. Звільнився 26.07.2016 умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 4 місяці 8 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 572,00 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні).
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 09.10.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, на вул. Мічуріна в м. Бердянськ Запорізької області, на клумбі біля проїзної частини, виявив згорток з кристалічною речовиною білого кольору. За зовнішнім виглядом розуміючи, що виявлена ним наркотична речовина є наркотичним засобом - метадоном ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України підняв її, чим незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору масою 0,3325 г, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб метадон, маса якого склала 0,1840 г, який залишив при собі, тим самим почав незаконно зберігати його без мети збуту.
Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб метадон, переніс його на територію, розташовану поряд з будинком № 71 по вулиці Мічуріна в м. Бердянськ Запорізької області.
09.10.2018 року в період часу з 17 годин 00 хвилин до 17 години 15 хвилин в ході проведення огляду місця події, працівниками поліції виявлено та вилучено кристалічну речовину масою 0,3325 г, у складі якої виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, маса якого склала 0,1840 г (в перерахунку на основу), який ОСОБА_8 , незаконно зберігав при собі без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок в частині призначеного покарання, яке вважає необґрунтовано суворим. Також захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що суд при призначенні покарання у виді реального відбування покарання не в повній мірі та невірно оцінив дані про особу обвинуваченого та його відношення до скоєного злочину та інші обставини. На думку апелянта дані, які характеризують особу обвинуваченого свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального позбавлення волі, можливість застосування ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувати до обвинуваченого положенням ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України в мінімальному розмірі, встановленого санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.

Так, відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення злочину, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, суспільно-корисною працею не займається, за місцем мешкання характеризується задовільно, пройшов курс стаціонарного лікування в період з 06.11.2018 року по 26.11.2018 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, раніше був неодноразово судимий за незаконні дії з наркотичними засобами, вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак знову вчинив аналогічний злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 суд відніс вчинення злочину у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

В той же час, суд першої інстанції враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, дані, що характеризують його особу, досудову доповідь, надану органом пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України, яке, на думку суду апеляційної інстанції, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції строк покарання без застосування положення ст.75 КК України, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням апелянта про помилкові висновки суду першої інстанції та щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іспитового строку, оскільки останній тричі засуджений за аналогічні злочини та до нього вже застосовувались положення ст.75 КК України і двічі він відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, судимість не знята та не погашена, що на думку колегії суддів, свідчить про відсутність бажання, у обвинуваченого, ставати на шлях виправлення.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував та належним чином оцінив всі обставини, на які посилається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для застосування положень ст.75 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4