Дата документу 10.08.2020 Справа № 335/5602/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/5602/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/865/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей, є керівником ТОВ «Надзвичайно гарні люди 2017», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК У країни,

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 та захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2020 року, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - задоволено частково та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 09 вересня 2020 року включно з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризику, який передбачено ч.1 ст.177 КПК України, однак, не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаному ризику, тому існують підстави для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя не врахував аргументи, викладені у відповідному клопотанні, не в повній мірі надав оцінку доводам сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставами до обрання запобіжного заходу є наявність зазначених ризиків та обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Так, на даний час у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000695 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб на замовлення умисного вбивства ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України. Після зміни під час судового розгляду ОСОБА_6 та іншим обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт на адресу потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 неодноразово надходили погрози вбивством з боку вказаних осіб з приводу принципової позиції щодо запобіжного заходу останнім. За даними фактами 06 липня 2020 року підрозділом дізнання Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040, 0000041, 0000043 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ст.195 КК України.

Також прокурор зазначає, що, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_6 невідворотності покарання за його вчинення, з метою уникнення покарання останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, співучасників, у тому числі й шляхом погроз, шантажу, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показань, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

На необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує сам характер злочинної діяльності, пов`язаної із застосуванням ним та його співучасниками до потерпілих фізичного та психологічного насильства.

Вищезазначений ризик зокрема підтверджується вивченою під час судового засідання заявою, яка надійшла на адресу Орджонікідзевського районного суду від потерпілого ОСОБА_14 , в якій останній повідомляє про тиск з боку підозрюваного.

Враховуюче викладене, прокурор вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу на потерпілого.

За таких умов, на думку прокурора, застосування будь-якого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки безпідставно розглянуто клопотання слідчого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя.

20 грудня 2018 року здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню доручено слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України, про що Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_15 винесено постанову.

03 липня 2020 року Заступником Генерального прокурора України ОСОБА_16 винесено постанову, якою доручено здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню ГУНП в Запорізькій області через те, що розслідування даного злочину не належить до компетенції ГСУ НП України, а також через обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту за місцем проживання в м. Бердянську.

Також апелянт зазначає, що прокурор не має права зміни територіальної підслідності, а має право її визначити у тому разі, якщо місце вчинення злочину невідоме (ч.3 ст.218 КПК України), або через помилковість початку досудового розслідування (ч.3 ст. 218 КПК України).

Заступник Генерального прокурора України, відповідно до ч.5 ст. 36 КПК України, не наділений повноваженнями зміни підслідності через обраний запобіжний захід відносно підозрюваного, тощо. Таке рішення може бути обумовлене виключно неефективністю досудового розслідування. Постанова прокурора таких висновків не містить.

У будь якому разі, відстань від м.Бердянська (перебування підозрюваного) до м.Маріуполя (місце вчинення злочину) складає значно меншу відстань, ніж до м.Запоріжжя (80 км та 180 км), тобто рішення прокурора є таким, що не відповідає і обставинам справи.

Більш того, Головне управління поліції в Запорізькій області, відповідно до ст.38 КПК України, не є органом досудового розслідування, через що йому не може бути доручене проведення досудового розслідування.

У зв`язку із тим, що досудове розслідування доручене саме ГУНП в Запорізькій області, зміни органу досудового розслідування не відбулось, тобто кримінальне провадження залишилось на досудовому розслідуванні ГСУ НП України. Таким чином, місцем досудового розслідування за даним кримінальним провадженням є м.Київ вул.Богомольця, 10.

У зв`язку із тим, що Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя не є компетентним судом, ухвала про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу підлягає скасуванню.

Крім того, щодо безпідставності обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 апелянт зазначає, що слідчим суддею зроблені висновки про відсутність ризиків переховування, знищення доказів, незаконного впливу на свідків та потерпілого, що сторона захисту не заперечує.

Але висновок слідчого судді про існування ризику вчинення іншого злочину є безпідставним, у зв`язку з таким: ОСОБА_6 не інкримінується вчинення незакінченого злочину чи рецидиву злочину; також орган досудового розслідування не надав доказів готування до іншого злочину; крім того, відносно ОСОБА_6 по іншому кримінальному провадженню обраний запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. ОСОБА_6 перебуває під цілодобовим контролем уповноважених працівників поліції, що повністю виключає можливість вчинення ним іншого злочину.

Фактично прокурор на обґрунтування наявності ризику вчинення іншого злочину обмежився виключно вказівкою на підставу, яка передбачена КПК України, але не надав жодних доказів її існування та навіть не навів своїх міркувань з цього приводу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри, але не доведе наявність ризиків і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, обранням відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, порушено вимоги ч.3 ст.194 КПК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, що СУ ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000063 за фактом розбійного нападу на ОСОБА_14 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 липня 2014, близько 18-00 години, ОСОБА_17 і ОСОБА_6 на автомобілі «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_1 , прибули на автостоянку біля супермаркету «Обжора», який розташований по просп. Будівельників, 125 у м.Маріуполі Донецької області. Там вони побачили свого знайомого ОСОБА_14 , який перебував в автомобілі «ZAZ DAEWOO», номерний знак НОМЕР_2 . В цей час ОСОБА_17 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Таврія», зупинився біля автомобіля «ZAZ DAEWOO», за кермом якого перебував ОСОБА_14 , заблокувавши рух його автомобіля.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_17 та ОСОБА_6 вступили у злочинну змову про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 з метою незаконного заволодіння його майном. ОСОБА_17 та ОСОБА_6 з метою нападу на ОСОБА_14 намагалися відчинити двері автомобіля, які ОСОБА_14 були заблоковані з середини. Оскільки двері автомобіля не вдалося відчинити, ОСОБА_17 та ОСОБА_6 почали погрожувати ОСОБА_14 застосуванням предмету, схожого на пістолет. Коли ОСОБА_14 відмовився відчиняти двері, то ОСОБА_6 , застосовуючи силу, намагався їх відкрити, внаслідок чого пошкодив двері автомобіля. В цей час ОСОБА_17 предметом, схожим на пістолет, розбив скло у водійській дверці автомобіля. Продовжуючи напад на ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , застосовуючи фізичне насильство, схопив його за шию та долаючи опір, намагався витягти його з автомобіля. У той же час, ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , відчинив задні двері автомобіля та з корисливих мотивів умисно заволодів шкіряною барсеткою ОСОБА_14 , яка знаходилась на задньому сидінні, в якій знаходились гроші та інше майно ОСОБА_14 .

Під час здійснення розбійного нападу ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, умисно заволоділи майном ОСОБА_14 , а саме: 10000 доларами США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 28 липня 2014 року в гривневому еквіваленті становить 118 583,83 грн; 6358 гривнями; шкіряною барсеткою вартістю 2500 грн; 10 жетонами на проїзд у метро м.Києва по ціні 2 грн, на суму 20 грн; 10 купонами на мийку автомобіля по ціні 5 грн, на суму 50 грн; ключами від квартири вартістю 200 грн, а всього майном на загальну суму 127 711,83 грн, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду.

Після незаконного заволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_17 і ОСОБА_6 залишили місце події, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

07 червня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

12 червня 2019 року Печерським районним судом міста Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжено до 07 серпня 2019 року.

На цей час запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 не обрано, оскільки стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню № 0000588 від 01 липня 2019 року, обвинувальний акт у якому розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та /або/ суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177,178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисників, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри в апеляційних скаргах не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними в клопотанні слідчого та доданими до цього клопотання.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеними, а ризик, передбачений п.5 ч.1 цієї статті, підтверджується матеріалами провадження.
Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя звернув увагу на те, що підозрюваний самостійно звернувся до суду для розгляду клопотання. У іншому провадженні щодо нього застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Відомостей про те, що підозрюваний порушує умови застосованого щодо нього запобіжного заходу, прокурором не надано. Підозрюваний після зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт самостійно повідомив слідчого про це.
Також слідчим суддею зазначено, що досудове розслідування триває з 2014 року. Матеріалами клопотання не підтверджено, які вживалися заходи щодо отримання речей і документів, що мають істотне значення, та слідчим не наведено, про які саме докази, які можуть бути знищенні, йдеться у клопотанні. Достатніх даних щодо можливого впливу на потерпілих та свідків у даному провадженні матеріали клопотання не містять, а запобігання впливу на учасників іншого провадження забезпечується застосованим запобіжним заходом у зазначеному провадженні.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, згідно з наданими суду матеріалами, кримінальне провадження розпочато ще у 2014 році і до цього часу досудове розслідування не завершено. Переконливого обґрунтування таких обставин прокурором не наведено, з врахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_6 від органу досудового розслідування не переховувався та у розшуку не перебував. Тому вважати, що у цей час ОСОБА_6 може заважати органу досудового розслідування збирати докази у провадженні, достатніх підстав немає. Ризик впливу на потерпілих та свідків у даному провадженні також належним чином не доведений, оскільки на підтвердження цього ризику прокурор посилається на розпочате кримінальне провадження за фактом незаконного впливу та погроз з боку ОСОБА_6 щодо учасників іншого провадження. В той же час, за умови доведеності таких обставин, сторона обвинувачення не позбавлена можливості ініціювати питання щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у провадженні, на яке посилається прокурор.
Надходження на адресу суду першої інстанції заяви від імені потерпілого ОСОБА_14 , на яку посилається прокурор, не може бути належним підтвердженням існування вищевказаного ризику через таке.
Належного підтвердження того, що вказану заяву подав саме потерпілий ОСОБА_14 (з врахуванням того, що сторона захисту ставить під сумнів вказану обставину), прокурор не надав. Більш того, в заяві йдеться про протиправні дії ОСОБА_6 та інших осіб стосовно потерпілого у 2014 році, і не зазначається, що ці дії продовжуються і на цей час, а вказується на можливе продовження таких дій, оскільки ОСОБА_6 та інші особи ще не притягнуті до відповідальності та вчинили більш тяжкі злочини.
Що стосується ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність такого ризику, з врахуванням того, що на цей час ОСОБА_6 обвинувачується у більш тяжкому умисному особливо тяжкому кримінальному правопорушенні проти життя особи, вчиненому після події правопорушення у даному провадженні.
Відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 судимостей та наявність в нього родини та на утриманні неповнолітніх дітей, а також місця роботи, на думку колегії суддів, не спростовує висновків слідчого судді про наявність такого ризику, а є лише підставою для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При цьому, з врахуванням тяжкості та обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення і доведеності наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідним і достатнім буде застосування до останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильності вказаних висновків слідчого судді не спростовують.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджає кримінальному провадженню, в наданих суду матеріалах провадження немає, не надано таких відомостей і при апеляційному розгляді.
Застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти встановленому ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З приводу доводів сторони захисту про порушення правил підслідності даного провадження, а відповідно і територіальної підсудності розгляду клопотання, колегія суддів звертає увагу на таке.
Згідно з наявними матеріалами, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється за визначеною постановою заступника Генерального прокурора від 03 липня 2020 року підслідністю слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області, юридична адреса: м.Запоріжжя, вул.О.Матросова, 29, що відноситься до Вознесенівського району м.Запоріжжя, тобто в межах територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.
Повноваження заступника Генерального прокурора щодо доручення здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального провадження іншому органу досудового розслідування закріплені у ч.5 ст.36 КПК України.
Порушень вимог ч.1 ст.184 КПК України в даному випадку також не вбачається.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2020 року, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задоволено частково та застосовано до останнього, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 09 вересня 2020 року включно з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4