Справа № 215/3444/20
УХВАЛА

25 листопада 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000394 відносно ОСОБА_5 , 1987 р.н., за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 щодо незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, вчиненого повторно.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому . В обґрунтування вказує на негативні характеризуючі дані щодо ОСОБА_5 , тяжкість і корисливий характер злочину, суворість покарання, вчинення злочину під час іспитового строку, відсутність міцних соціальних зв`язків і роботи, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, впливу на свідків , які недопитані судом, і ухилення від суду .

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання, просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів щодо ОСОБА_5 , в тому числі домашнього арешту, суд вважає що застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, сукупність ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і є актуальними.
Так, як на час обрання запобіжного заходу так і на цей час ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні корисливого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, постійного джерела доходу не має, тому наявний ризик вчинення нового злочину з метою відшукання коштів для існування. Крім зазначених вище обставин, за даний злочин передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в т.ч. 12.09.2019 до покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про ризик ухилитися від явки до суду і перешкоджати кримінальному провадження, в т.ч. шляхом незаконного впливу на свідків, з метою уникнення від відповідальності.
Також, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи наведені вище обставини в своїй сукупності, необхідність проведення допиту усіх свідків , необхідність дослідження письмових і речових доказів по справі, та зважаючи на значні вимоги публічного інтересу до даної справи, які з урахуванням презумпції невинуватості виправдовують відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів .
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 23 січня 2021 року включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.03.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення .
Суддя: