Провадження № 1-кс/761/6489/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , від 20 березня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у кримінальному провадженні № 0003033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13 червня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України,
в с т а н о в и в:

09 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій, посилаючись на положення п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, просив скасувати постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 20 березня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України; зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003033 від 13 червня 2014 року повторно розглянути його заяву від 17 березня 2020 року та визнати ОСОБА_3 потерпілим.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу з підстав у ній наведеній.

Старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його неявка у відповідності ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України.

17 березня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 із заявою про залучення його до кримінального провадження № 0003033 від 13 червня 2014 року як потерпілого.

Постановою старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 20 березня 2020 року було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про залучення до провадження як потерпілого, слідчий виходив з того, що така заява подана особою, якій не завдано шкоди кримінальними правопорушеннями, за ознаками вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003033 від 13 червня 2014 року, натомість матеріали кримінального провадження містять докази, які спростовують викладені в заяві ОСОБА_3 обставин його перебування у полоні бойовиків «ДНР».

У свою чергу, слідчий суддя погоджується з таким висновком слідчого та звертає увагу на те, що до матеріалів скарги ОСОБА_3 не було надано документів, які б на даний час переконливо свідчили про те, що кримінальними правопорушеннями, за ознаками вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003033 від 13 червня 2014 року, йому було завдано матеріальну, фізичну та моральну шкоди.

Більш того, з оскаржуваної постанови вбачається, що 04 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0003033 від 13 червня 2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в участі у терористичній організації, жорстокому поводженні з військовополоненими та цивільним населенням, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України.

16 березня 2020 року прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з кримінального провадження № 0003033 від 13 червня 2014 року, матеріали щодо підозрюваного ОСОБА_3 виділені в окреме кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000051.

За таких обставин, враховуючи те, що у кримінальному провадженні № 0003033 від 13 червня 2014 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру, та в подальшому матеріали відносно останнього виділено в окреме провадження, а ОСОБА_3 набув процесуальний статус підозрюваного саме в кримінальному провадженні № 0003033 від 13 червня 2014 року, а відтак постанова слідчого від 20 березня 2020 року про відмову у визнані потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003033 від 13 червня 2014 року, яка оскаржується ОСОБА_3 , є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення його скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , від 20 березня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у кримінальному провадженні № 0003033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13 червня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1