Номер справи 703/2631/20
УХВАЛА

01 лютого 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі Черкаської області кримінальне провадження №0000030 від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2020 року до суду від Смілянської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 21 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою судді від 27 листопада 2020 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000030 від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, прокурору Смілянської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до фабули обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, в ньому відсутнє визначення місця вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 та кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих розмірах, а також відомості про неможливість його встановити, не зазначені. У обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 мав можливість розпорядитися грошовими коштами в сумі 3729126 гривень 60 копійок з моменту їх відправлення на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» належний ФОП « ОСОБА_7 ». Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення визначеного ч.4 ст.191 КК України, є відносини власності. Заволодіння чужим майно шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд. Грошовими коштами можливо розпорядитися не в момент їх перерахунку на рахунок, а лише тоді, коли кошти надійшли на цей рахунок, відкритий у конкретному банку, який цей рахунок обслуговує. Як було встановлено досудовим слідством, вказаний рахунок обслуговується у відділенні №22 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що розташований за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 218, тобто на території Соснівського району м. Черкаси. В зв`язку з цим грошовими коштами можливо розпорядитися лише звернувшись до банку, який цей рахунок обслуговує, тобто в м. Черкаси. Таким чином, в обвинувальному акті не вбачаються вказівки на конкретне місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, що має важливе значення для розгляду цієї справи. Зазначені обставини позбавляють об`єктивної можливості визначити, на підставі норм КПК України, підсудність конкретному суду даного кримінального провадження та призначити його до судового розгляду.

У підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у підготовчому судовому засідання заперечив проти задоволення клопотання захисника, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Вважає, що місцем вчинене злочину є м. Сміла Черкаської області, оскільки саме на території даного міста розташоване Смілянське управління Державної казначейської служби України Черкаської області, яке, на підставі платіжних доручень, перерахувало на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 », бюджетні кошти за виконання договору підряду №321 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 3729126 гривень 90 копійок, якими ОСОБА_4 мав можливість розпорядитися з моменту їх відправлення на вищевказаний рахунок.

Представник потерпілого Смілянської центральної районної лікарні ім. Софії Бобринської ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні відніс вирішення клопотання захисника обвинуваченого на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.

Згідно положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачено ч.4 ст.191 КК України, класифікується як тяжкий злочин, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, - як нетяжкий злочин.

Таким чином, дане кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, яке передбачене ч.4 ст.191 КК України, а в разі неможливості встановлення місця вчинення вказаного кримінального правопорушення, дане кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з фабули обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті, органом досудового розслідування місце вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 та кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих розмірах, а також відомості про неможливість його встановити, взагалі не зазначені.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.

Відповідно до фабули обвинувачення за ч.4 ст.191 КК України, після підписання та проставлення печаток ІНФОРМАЦІЯ_1 , інженера технічного нагляду ОСОБА_8 , завідомо підроблені документи передано до Смілянського управління Державної казначейської служби України Черкаської області, що стало підставою для перерахування на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 », відповідно до платіжних доручень від 20 жовтня 2017 року №66262238, від 24 листопада 2017 року №69837135, від 05 грудня 2017 року №71109710, від 20 жовтня 2017 року №66233388, від 24 листопада 2017 року №697963017, від 06 грудня 2017 року №71094322, від 28 грудня 2017 року №74705390, від 27 грудня 2017 року №74466762, від 27 грудня 2017 року №74396778, від 28 грудня 2017 року №74508620, Смілянським управління Державної казначейської служби України Черкаської області, що знаходиться за адресою вул. Соборна, 94, м. Сміла, Черкаської області, бюджетних коштів за виконання договору підряду №321 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 3729126 гривень 90 копійок, якими ОСОБА_4 мав можливість розпорядитися з моменту їх відправлення на вищевказаний рахунок.

Як стверджує прокурор, саме місце знаходження Смілянського управління Державної казначейської служби України Черкаської області є місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, яке, на його думку, є закінченим з моменту відправлення коштів на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 ».

Однак, з вищевказаним твердженням прокурора суд не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з обставин та змісту обвинувачення, ОСОБА_4 мав можливість розпорядитися коштами, які були перераховані Смілянським управління Державної казначейської служби України Черкаської області на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 », виключно після їх надходження на вказаний рахунок та наявності у нього повноважень, які надані власником рахунку, на розпорядження ними.

Однак, обвинувачення, яке зазначено прокурором у обвинувальному акті, не містить посилань про зарахування на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 », бюджетних коштів за виконання договору підряду №321 від 21 вересня 2017 року на загальну суму 3729126 гривень 90 копійок, а також відомостей що саме ОСОБА_4 , а не будь-хто інший розпорядився відповідними коштами, які знаходяться на вказаному рахунку.

Сам по собі факт здійснення Смілянським управління Державної казначейської служби України Черкаської області операцій по відправленню коштів на рахунок № НОМЕР_1 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що належить ФОП « ОСОБА_7 », не свідчить про зарахування цих коштів на даний рахунок, а відтак і про можливість ОСОБА_4 розпорядитися ними на власний розсуд.

При цьому, за наявності у ОСОБА_4 відповідних повноважень на проведення операцій з коштами, зокрема, їх зняття, перерахування на інший рахунок, які перебувають на вказаному рахунку, розпорядження ними відбувається виключно у приміщенні банківської установи (відділенні, філії), в якому відкритий даний рахунок.

Разом з тим, вказана фабула обвинувачення не містить відомостей щодо місця знаходження банку, в якому відкритий вищевказаний рахунок.

Крім того, як вбачається з фабули обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті, кошти були перераховані не на рахунок самого обвинуваченого, а на рахунок ФОП « ОСОБА_7 », відтак ними мав можливість, в разі їх надходження на рахунок, розпорядитися сама фізична особа-підприємець та будь-яка інша особа за його дорученням, що не враховано органом досудового розслідування при викладенні фабули обвинувачення.

Також, органом досудового розслідування у фабулі обвинувачення зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, використовуючи завідомо підроблені документи в м. Сміла Черкаської області у приміщенні Смілянської центральної районної лікарні ім. Софії Бобринської для їх підпису головному лікарю Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської ОСОБА_9 , інженеру технічного нагляду ОСОБА_8 , після їх підписання було проставлено відтиски печаток ІНФОРМАЦІЯ_1 , інженера технічного нагляду ОСОБА_8 та передано до Смілянського управління Державної казначейської служби України Черкаської області, що стало підставою для перерахування коштів.

Однак, вищевказана фабула обвинувачення не містить способу використання, як стверджує сторона обвинувачення, ОСОБА_4 завідомо підробленого документу, а також назва юридичної особи, в приміщенні якої використані зазначені документи, та назва потерпілої юридичної особи, капітальний ремонт якої проводився, різниться з назвою юридичної особи, посадові особи якої підписували вказані документи, та відтиск печатки якої на них проставлено.

Враховуючи, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, моменту його вчинення та способу, а також у ньому наявні протиріччя у назві юридичної особи, яка визнана потерпілою особою, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про повернення .

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», №29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Враховуючи, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, посилань на неможливість його встановити, що позбавляє об`єктивної можливості визначити, на підставі норм чинного КПК України, підсудність конкретному суду вказаного кримінального провадження та призначити кримінальне провадження до судового розгляду, а також моменту закінчення кримінального правопорушення та способу використання завідомо підроблених документів і в ньому наявні протиріччя щодо юридичної особи, яка визнана потерпілою особою, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, не відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, в зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт поверненню прокурору.

Керуючись ст.9, 32, 34, 91, 110, 291, 314, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, повернути прокурору Смілянської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України, та з метою усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 01 лютого 2021 року о 13 годині 00 хвилин.

Головуючий ОСОБА_1