Справа № 699/844/20
Номер провадження 1-кп/699/176/20
УХВАЛА

17.12.2020 рокуКорсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000313 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою судді від 12.10.2020 року дане кримінальне провадження призначене до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Підготовчі судові засідання 23.10.2020 року та 30.11.2020 року не відбулися у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

В підготовчому судовому засіданні 17.12.2020, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи по факту: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України; незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України; викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України; незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відносно ОСОБА_5 , приходжу до висновку про можливість призначення їх до судового розгляду, з наступних підстав.

Згідно наданих матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт складений заступником начальника слідчого відділення Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, та затверджений прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури. Підозрюваний ОСОБА_5 обвинувальний акт отримав 30.09.2020 року. Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акта прокурору, не встановлено. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

При цьому, суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 217 КПК України щодо неможливості об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду, вважає, в даному випадку, є допустимим об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки окремий їх розгляд міг негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судовий розгляд.

З метою підготовки до судового розгляду, вирішені питання, передбачені ч.2 ст. 315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Прокурор доповів про можливість призначення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до судового розгляду. При цьому, підтримав своє клопотання, подане ним через канцелярію суду, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що необхідність застосування до ОСОБА_5 вказаного у клопотанні запобіжного заходу зумовлена тим, що останній з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, зазначив, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, одружений, не працюючий, має не погашену судимість за ч. 1 ст. 115 КК України, скоїв злочин, будучи звільненим умовно-достроково, а відтак існують об`єктивні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому просив клопотання задоволити.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував відносно завершення підготовки та призначення провадження до судового розгляду. Просив не застосовувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши заявлене клопотання прокурора, вважаю, що є достатні підстави для завершення підготовчого судового засідання та призначення до судового розгляду матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом, у відкритому судовому засіданні, вирішивши при цьому питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, чи скасувати запобіжні заходи у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.08.2020 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто по 24.10.2020 року.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.10.2020 року відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто по 21.12.2020 року. Одночасно визначено заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою, за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За нормами ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Суд, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також, виходячи з поняття «обгрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані у судовому засіданні, а також не спростовані обвинуваченим, вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Між тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За нормами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини.

На даний час, прокурор у своєму клопотанні посилається на підстави застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, зазначивши обставини та ризики, котрі вже були підставою для обрання та продовження останньому вказаного запобіжного заходу.

При цьому, суд бере до уваги, що суду не надано жодного доказу щодо зміни обставин та ризиків, які існували на час обрання 26.08.2020 року запобіжного заходу ОСОБА_5 та його продовження 23.10.2020 року.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що навіть на даний час залишається працевлаштованим, а саме є робітником в ТОВ «Вудвіндор», проте жодного доказу цього суду не надав.

Також, доказів того, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні чи інших утриманців, а також будь-які хвороби, які б перешкоджали триманню його під вартою, суду не надав.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_5 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу, а саме: те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України (з яких ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої); є особою молодого віку, одружений, в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували б на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу; працевлаштований лише з його слів, тобто джерела його прибутків не відомі; місце проживання обвинуваченого - в іншій області; ОСОБА_5 може продовжувати свою злочинну діяльність, оскільки являється особою раніше судимою та скоїв кримінальні правопорушення, будучи умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі (був засудженим вироком Амвросіївського районного суду Донецької області в 2011 році за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі, 11.04.2019 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 8 місяців 15 днів), тому маючи кримінальний досвід та, з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Також, наявний ризик щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, так як останньому стало відомо про їх місце проживання та зміст їхніх показів, після ознайомлення з матеріалами провадження, а суд, на даному етапі розгляду справи, безпосередньо покази вказаних учасників процесу дослідити не має можливості.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, в зв`язку з чим, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, а також тяжкість кримінальних правопорушень, зокрема, ч. 2 ст. 289 КК України, в яких він обвинувачується, вважаю, необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає двадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України.

За умови внесення застави, вважаю необхідним покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до суду.

Крім того, у відповідності до п. 6 ч. 4 ст. 314-1 КПК України, суд не доручає органу з питань пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого, оскільки досудова доповідь не складається щодо особи, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте вона вчинила новий злочин протягом невідбутої частини покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182-184, 193,194, 314-316, 369-372, 376, 392, 393, 395 КПК України, рішенням КСУ у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 року № 4-р/2019, суд

ПОСТАНОВИВ:

призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, у відкритому судовому засіданні 24.12.2020 року о 10 годині 40 хвилин з обов`язковою участю прокурора, потерпілого та обвинуваченого.

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, зі слів - працюючого на посаді робітника в ТОВ «Вудвіндор», раніше судимого вироком Амвросіївського районного суду Донецької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі, 11.04.2019 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково з не відбутим терміном 2 роки 8 місяців 15 днів, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.02.2021 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під розпис з ухвалою суду.

Зобов`язати процесуального прокурора повідомити про прийняте рішення суду в частині продовження обраного запобіжного заходу у кримінальному провадженні родичів обвинуваченого ОСОБА_5 .

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14.02.2021 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч.ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали, після її оголошення, негайно вручити обвинуваченому та направити у місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу зможе бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 22.12.2020 року.

СуддяОСОБА_1