Справа № 467/1319/20
Провадження № 1-кп/467/49/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000069, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.М.Угольки Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , маючого погашену судимість

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000069, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України.

Суд поклав на вирішення учасників процесу питання про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор вказав про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та прохав справу призначити до судового розгляду.

Інші учасники процесу погодилися з думкою прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Частиною першою статі 381 КПК України передбачено, що після отримання обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи у порядку, передбаченому ч.4 ст. 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.
Тобто, КПК України за вчинення кримінального проступку не передбачено призначення підготовчого судового засідання, що також викладено у листі голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_6 від 21 серпня 2020 року за № 1-8/23/2020.
Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Оскільки за вчинення кримінального проступку не передбачено призначення підготовчого судового засідання, то за аналогією закону суд вважає за можливе застосувати цю правову норму під час судового розгляду кримінального провадження по проступкам.
Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст. 291 КПК України.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту, а також реєстру матеріалів досудового розслідування.
При цьому суд може повернути обвинувальний акт слідчому або прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
Проте, прокурором дані вимоги закону під час складання обвинувального акта не дотримані.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 129 КПК України кваліфіковані прокурором як погроза вбивством. Разом із тим, диспозиція ч.1 ст. 129 КК України передбачає погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Однак, такої кваліфікуючої ознаки при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 129 КК України в обвинувальному акті не наведено.
Крім того, дії обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України прокурором кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткостроковий розлад здоров`я. В той час, як диспозицією цієї норми визначено відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Тобто, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведена конкретна правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .
Неконкретизоване обвинувачення порушує вимоги, зокрема ст. 291 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимоги ЄСПЛ, які згідно ч. 2 ст. 1 КПК України є частиною національного кримінально-процесуального законодавства України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Вказані недоліки обвинувального акту, його неконкретність, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень особа обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинувачених на захист.
У зв`язку з наявністю істотних недоліків обвинувального акту, без усунення яких справа не може бути розглянута, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 369 -372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України повернути начальнику Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 для усунення виявлених недоліків у розумний строк.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений 08 лютого 2021 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1