Справа № 182/5031/20
Провадження № 1-кс/0182/1077/2020
У Х В А Л А
Іменем України

04.09.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , заявлене у кримінальному провадженні № 0002016 від 25.08.2020 року, погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є депутатом, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_7
слідчого ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що має правову кваліфікацію ч.2 ст. 289 КК України, про що останньому повідомлено 04.09.2020 року.
Зазначає про те, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив вчиняти аналогічні корисливі злочини.
Так, ОСОБА_5 раніше судимий:
20.07.2010 року вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 104, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
28.05.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
23.10.2013 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий 2 роки 1 день за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 28.05.2012 року, до відбування покарання 4 роки 1 день. Звільнився 18.03.2016 року по відбуттю покарання.
31.01.2018 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004784 від 17.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України;
31.08.2018 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002413 від 30.07.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України;
20.09.2018 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002555 від 13.08.2018 року за ч.2 ст. 289 КК України;
15.03.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000552 від 25.02.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України;
29.04.2020 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000056 від 29.01.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудовий розслідуванням встановлено, що в ніч на 24.08.2020 року ОСОБА_5 , знаходячись біля багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_9 незаконно заволоділи належним ОСОБА_10 мопедом марки «Kanuni Revolt» рама № НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 49 куб.см, без державного номерного знаку, сріблясто-червоного кольору, який стояв поруч із вказаним будинком, чим завдали ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5000,00 грн.
Проведеним досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено достатній обсяг доказів, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину, а саме документально, шляхом проведення слідчих дій, зафіксовано його злочинні дії.
Слідчий в клопотанні зазначає, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Так, наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення з корисливих мотивів, які свідчать про перетворення злочинів в основний спосіб заробітку, що може сприяти вчиненню ОСОБА_5 , який не працює та не працював, нових злочинів, пов`язаних з відкритим та таємним викраденням чужого майна.
У разі визнання ОСОБА_5 винним у вказаному злочині йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, що може спонукати його переховуватися від слідчого, прокурора, суду.
Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, як-то особисте зобов`язання, порука, застава або домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчинення інших злочинів та не будуть превентивними для ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, на даний час у провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебувають 4 кримінальних провадження та одне в Марганецькому міському суді по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення корисливих злочинів. Останній на шлях виправлення не став, від явки в судові засідання ухиляється та продовжує свою злочинну діяльність. Тобто, наявний беззаперечний ризик того, що він, перебуваючи на свободі, продовжить вчиняти аналогічні злочини.
В оточенні ОСОБА_5 не має особи, яка заслуговує на довіру та може поручитися за виконання ним процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_5 строком на 60 днів та вказує, що застосування до нього такого заходу можливе, враховуючи те, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі строком до 8 років, тому дотримується обов`язкова умова обрання даного запобіжного заходу, передбачена п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. Наголошували на тому, що ОСОБА_5 є суспільно-небезпечним, оскільки систематично вчиняє злочини з корисливих мотивів, не працює, на виклики до судів, де розглядаються кримінальні провадження щодо нього, не з`являється, що унеможливлює своєчасне прийняття рішень по справам.
Підозрюваний свою вину у вчиненні злочину не визнав та проти клопотання слідчого заперечив. Зазначив, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має малолітню дитину. На розгляд кримінальних проваджень щодо нього у суді не з`являвся з поважних причин, внаслідок хвороби. Він має проблеми зі шлунком та потребує спеціального харчування. Натомість, його перебування під вартою, без дотримання спеціальної дієти та медичного нагляду може негативно позначитися на його здоров`ї.
Захисник проти клопотання слідчого заперечив та просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт. Посилався на те, що на утриманні ОСОБА_5 знаходиться його малолітня дитина, якій не виповнилося трьох років, а також жінка, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у зв`язку з чим йому необхідно працевлаштуватися.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

За змістом статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").
Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).
Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту - сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.88 р. у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства", від 16.10.2001 р. "О`Хара проти Сполученого Королівства").
Відповідно до матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
У справі "Смирнов проти Росії" (п. 60) ЄСПЛ зазначив, що "ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування".
Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Як вбачається з протоколів допиту свідків, останні знайомі з підозрюваним, періодично зустрічаються для вживання алкогольних напоїв (а.с.16-18).

Відповідно до рапорту ст. оперуповноваженого ВКП Нікопольського ВП капітану поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_5 має намір переховуватися від слідчого та суду за вчинення ним злочинів, а також не з`являтися за викликами до правоохоронних органів та суду (а.с.25).

Згідно з матеріалами клопотання про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_5 має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, суд звертає увагу на те, що наявність сім`ї та малолітньої дитини не здатна запобігти вчиненню ним інших злочинів, оскільки як до, так і після народження доньки він неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Доказів на підтвердження свого незадовільного стану здоров`я підозрюваний, захисник не надали.

На підставі зазначеного суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими і не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену в п. 35 рішення "Летельє проти Франції", згідно з якою є виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також ураховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, відсутність місця роботи, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, перебування в судах 5 кримінальних проваджень за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів, на розгляд яких він систематично не з`являється), вважаю, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , беручи до уваги встановлені ризики, передбачені п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, інші обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 109850 (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень, який, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи та висновків суду, суд вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення ним застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи.
Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , заявлене у кримінальному провадженні № 0002016 від 25.08.2020 року, погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити, у задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 02 листопада 2020 року.
Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з 16.35 год. 04.09.2020 року по 16.35 год. 02.11. 2020 року.
Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 109850 (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного терміном до 02.11.2020 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали доручити Нікопольському ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1