ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1047/20

Провадження № 1-кп/568/27/20

"15" грудня 2020 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000229 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радивилів Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічної освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, не депутата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
05 вересня 2020 року близько 15 години ОСОБА_3 прибув до господарства свого знайомого ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , в якому перебувала малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приблизно 23 години, у ОСОБА_3 , який залишився на ночівлю у вказаному господарстві, виник злочинний умисел на вчинення розпутних дій щодо малолітньої ОСОБА_5 , яка спала у ліжку на кухні. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел щодо розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, ученицею 8 класу Дружбівського ліцею Радивилівської міської ради, скориставшись тим, що мешканці будинку вже відпочивали в інших кімнатах, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ліжка, на якому спала малолітня ОСОБА_5 , ліг поряд з нею. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , бажаючи задоволення статевої пристрасті, оголив свій статевий орган, після чого приспусив нижню білизну малолітньої ОСОБА_5 , оголивщи її сідниці та статеві органи. Далі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру, своїми руками почав здійснювати тактильні дотики до грудей, сідниць та оголених статевих органів малолітньої ОСОБА_5 , а своїм статевим органом, який перебував стані ерекції, почав торкатись сідниць малолітньої ОСОБА_5 . Від вказаних дій ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_5 прокинулась та усвідомивши, що відносно неї вчиняються розпусні дії, що мають сексуальний характер, злякавшись подальших дій ОСОБА_3 , прогнала його зі свого ліжка.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив суду, що у вересні 2020 року він перебував в господарстві ОСОБА_7 , де проживає його знайома ОСОБА_5 . Зі згоди власників будинковолодіння, він залишився у вказаному житловому будинку ночувати. Близько 23 години, коли всі мешканці будинку, пішли відпочивати, а батьки ОСОБА_5 поїхали в м.Радивилів, у нього виник намір на вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо ОСОБА_5 . Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є ученицею 8 класу Дружбівського ліцею та є малолітньою, він підійшов до ліжка, на якому спала ОСОБА_5 та ліг поряд з нею. В подальшому він оголив свій статевий орган, приспустив нижню білизну ОСОБА_5 , оголивши сідниці та статеві органи, та почав руками здійснювати дотики до грудей, поверхні сідниць та оголених статевих органів ОСОБА_5 , а статевим органом торкатись сідниць. Внаслідок його дій ОСОБА_5 прокинулась та прогнала його. Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Малолітня потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні, в присутності свого законного представника ОСОБА_6 , пояснила, що знайома з ОСОБА_3 , який 05 вересня 2020 року перебував по місцю її проживання в с.Дружба Радивилівського району Рівненської області. Те, що ОСОБА_3 залишився в них ночувати вона не знала. Вночі, о котрій годині не знає, вона прокинулась від того, що хтось лежить поряд з нею та обіймає, при цьому торкаюсь статевих органів. Вона побачила поряд з собою ОСОБА_3 , який торкався руками грудей. В той час вона відчула як її сідниць торкається статевий орган ОСОБА_3 . Не бажаючи підігравати ОСОБА_3 та вступати з ним в статеві зносини, вона прогнала його від себе. Після чого, ОСОБА_3 вийшов з будинку.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знайомий її сина та часто буває в них дома. В той день, 05 вересня 2020 року ввечері вона разом зі своїм чоловіком поїхала в м.Радивилів до старшої дочки. Проте, що відбулося між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 їй стало відомо зі слів дочки.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад злочину передбаченого ч.2 ст.156 КК України.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого, представника потерпілої та дослідження доказів, що характеризують його особу, матеріалів, що стосуються речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб.
Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжкого злочину, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно.
Пом`якшуючою покарання обставиною згідно ст.66 КК України - є повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що лише покарання у виді позбавлення волі зможе вплинути на обвинуваченого та здатне виправити антисоціальну поведінку ОСОБА_8 .
Отже, з урахуванням обставин справи та враховуючи особу винного, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, беручи до уваги висновок досудової доповіді органу пробації, згідно якої ризик вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середній, виправлення особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої, позицію законного представника малолітньої потерпілої, яка просить вирішити питання призначення покарання на розсуд суду, відношення обвинуваченого до вчиненого, який визнав вину у повному обсязі, у скоєному розкаюється, просить вибачення, активно сприяв розкриттю злочину, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без реального відбування покарання. За таких умов, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.
У відповідності до ст.50 КК України, саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні: труси, футболку та постільну білизну залишити в користуванні ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1