Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7/12- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 459 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
скаржника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2020 року про залишення без задоволення його заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014 року за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2014р. по справі №296/7/12-к за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву від 30 червня 2020 року. Вказує, що кримінальна справа розглядається в тому суді, в районі діяльності якого вчинено злочин. Рішенням заступника прокурора Житомирської області, викладеним в листі від 19.12.08 № 04/4-2422-07 визначено підсудність справи № 316 та направлено матеріали до Брусилівського районного суду Житомирської області. З метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду справи, а також найкращого забезпечення виховної ролі судового розгляду, в окремих випадках справа може бути передана на розгляд суду за місцем проживання чи роботи обвинуваченого або за місцем знаходження більшості свідків. Управління Служби безпеки України в Житомирській області листом від 24 грудня 2008 року № 57/6-2283 звернулося до Голови апеляційного суду Житомирської області про зміну підсудності щодо передачі матеріалів справі № 316 з Брусилівського районного суду Житомирської області до Корольовського районного суду м. Житомир. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2008 року визначено підсудність кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.2, 366 ч.2, 191 ч.5, 27 ч.4, 366 ч.1, 366 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України за Корольовським районним судом м. Житомир та передати справу для розгляду по суті даному суду. По обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.2, 366 ч.2, 191 ч.5, 27 ч.4, 366 ч.1, 366 ч.І1 КК України, ОСОБА_8 за ст. ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України підсудність визначалася двічі: Заступником прокурора Житомирської області викладеному у листі від 19.12.2008 року за Брусилівським районним судом. Постановою Голови апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2008 року та передано матеріали справи до розгляду в Корольовському районному суду м. Житомир. Кримінально-процесуальним кодексом України (ред.. 1960 року)- виправлення описки - не передбачено. Обвинувальний висновок у кримінальній справі № 316 по обвинуваченню громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.27 і ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.5 ст.191, ч.4 ст. 27 ч.1 ст.366, ч.1 ст.366 КК України та громадянина України ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст.366 КК України затверджено заступником прокурора Житомирської області старшим радником юстиції 19 грудня 2008 року. Постанова голови апеляційного суду Житомирської області про визначення підсудності та передачі матеріалів справи до розгляду до Корольовського районного суду м. Житомир прийнята 15 березня 2008 року. Рішення голови апеляційного суду Житомирської області викладене в листі від 19 січня 2009 року № 47/п направлено кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.2, 366 ч.2, 191 ч.5, 27 ч.4, 366 ч.1, 366 ч.1 КК України ОСОБА_8 за ст. ст.191 ч.5, 366 ч.2 КК України, оскільки постановою голови апеляційного суду від 15 січня 2009 року підсудність розгляду даної справи визначена Корольовському районному суду м. Житомир. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходяться на підписці про невиїзд. При розгляді заяви ОСОБА_7 03 вересня 2020 року судом встановлено відсутність в матеріалах кримінальної справи постанови голови апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2009 року та постанови суду щодо підписки про невиїзд депутата сільської ради ОСОБА_7 . Вказані обстави скаржник вважає нововиявленими відповідно до ст.459 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за заявою ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
В ч.2 ст. 459 КПК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:
-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок;
-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
За положеннями ст.459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Крім того, згідно з позицією Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, відступи від принципу правової визначеності, виправдані лише у випадках необхідності, при обставинах істотного і непереборного характеру (згідно з пунктом 93 рішення у справі «Салов проти України», пунктом 26 рішення у справі «Проценко проти України», пунктом 45 рішення у справі «Кравченко проти Росії»). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (згідно з пунктом 38 рішення у справі «Сутяжник проти Росії»). Зі змісту заяви ОСОБА_7 та пояснень в судовому засіданні, останнього, таких обставин судом не виявлено.
Суд першої інстанції під час розгляду справи зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів вказаного провадження, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_7 .
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.
Судом встановлено, що кримінальна справа надійшла до суду 03.03.2009 року та розглядалася судом згідно норм КПК, які діяли на той час, а саме КПК 1960 року.
По даній кримінальній справі головою Апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_9 було винесено постанову від 15 січня 2008 року про визначення підсудності кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.2, 366 ч.2,191 ч.5, 27 ч.4, 366 ч.1, 366 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України за Корольовським районним судом м.Житомира та передачу справи для розгляду по суті даному суду.
05 березня 2009 року головою Апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_9 було винесено постанову про виправлення описки у вступній частині постанови від 15.01.2008 року та зазначено, що слід вважати дату прийняття постанови 15 січня 2009 року замість 15 січня 2008 року.
З матеріалів справи за заявою ОСОБА_7 вбачається, що в матеріалах даної справи наявна копія листа начальника УСБУ в Житомирській області №57/6-2283 від 24.12.2008р. на ім`я Голови Апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_9 про вирішення питання підсудності кримінальної справи №316 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.2, 366 ч.2,191 ч.5, 27 ч.4, 366 ч.1, 366 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України надійшла до Корольовським районним судом м.Житомира з апеляційного суду Житомирської області з постановою про визначення підсудності, а тому Корольовський районний суд законно розглянув вказану кримінальну справу, так як в відповідності до ст. 42 КПК ( 1960 року ) спори про підсудність не допускаються.

Крім того, на думку суду постанова головою апеляційного суду Житомирської області прийнята на підставі листа начальника УСБУ в Житомирській області №57/6-2283 від 24.12.2008р. в якому начальник УСБУ в Житомирській області просить розглянути питання щодо передачі справи з Брусилівського районного суду до Корольовського районного суду м. Житомира, що на думку суду також не є порушенням глави 2 КПК України ( 1960 року), з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді заяви ОСОБА_7 03 вересня 2020 року судом встановлено відсутність в матеріалах кримінальної справи постанови голови апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2009 року та постанови суду щодо підписки про невиїзд депутата сільської ради ОСОБА_7 , що на думку апелянта є нововиявленими обставинами, які є підставою для перегляду вироку суду, є безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону, оскільки не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.459 КПК України та не можуть самі по собі бути підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_7 про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року, не відносяться до жодної із підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі скаржника, немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2020 року про залишення без задоволення його заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014 року за нововиявленими обставинами, - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: