Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/139/21

Номер провадження: 1-кс/511/50/21

28.01.2021 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сагайдак Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних злочинів, передбаченихч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
28 січня 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого старший слідчий зазначив, що 27 січня 2021 року в порядку частини 1 статті 208 КПК України, затримано особу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 11:00 години 26 січня 2021 року ОСОБА_5 , в підсобному приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, нехтуючи правом на статеву свободу, статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, з мотивів задовольнити власну статеву пристрасть вчинив відносно ОСОБА_7 , дії сексуального характеру, а саме: своїм статевим членом в стані ерекції здійснив дії, пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло, без добровільної згоди.

В подальшому, близько 13 години 30 хвилин 26 січня 2021 року ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, нехтуючи правом на статеву свободу, статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, з мотивів задовольнити власну статеву пристрасть вчинив відносно ОСОБА_8 дії сексуального характеру, а саме: своїм статевим членом в стані ерекції здійснив дії, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої, без її добровільної згоди.

27 січня 2021 року затриманому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України.

При проведенні досудового розслідування, встановленні обставини, що дають достатні підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З метою запобігання ризикам, які визначені в частині 1 статті 177 КПК України, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Органом досудового розслідування встановленні ризики, відповідно до яких є достатні підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_5 , у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити дії передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення від покарання, оскільки він підозрюється у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України, зокрема санкція ч. 2 ст. 152 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

На даний час органом досудового розслідування не завершено проведення всіх слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню, зокрема щодо відшукання та вилучення речових доказів та слідів злочину, тому обґрунтована підстава вважати, що ОСОБА_5 при обранні більш м`якого запобіжного заходу, може знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та сліди злочину.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може почати впливати на свідків та потерпілих, оскільки вони мешкають в одному населеному пункті.

Також, старший слідчий зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 неможливо з наступних підстав: обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст. 179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Тому не має впевненості що ОСОБА_5 буде дотримуватись вимог, закріплених ст. 42 КПК України; для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем підозрюваного ОСОБА_5 ; застосування домашнього арешту згідно ст. 181 КПК України є недоцільним, оскільки підозрюваний за місцем реєстрації фактично не мешкає; враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, будь-якого заробітку не має, а також не має міцних соціальних зв`язків, застосування запобіжного заходу у вигляді застави згідно ст. 182 КПК України є недоцільним, оскільки розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчинені тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_3 , та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000027, від 26.01.2021 року, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини 2 статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пункт 4 частини 2 статті 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування, у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 неоднаразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя погоджується з аргументами старшого слідчого та прокурора відносно того, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років; для застосування особистої поруки потрібна наявність поручителів, проте жодна особа під час досудового розслідування кримінального провадження не виявила намір бути поручителем; застосування домашнього арешту є також недоцільним, оскільки підозрюваний за місцем реєстрації фактично не мешкає, а проживає за іншою адресою.

Проте, слідчий суддя не погоджується з позицією старшого слідчого та прокурора відносно підстав неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 застави лише тому, що останній не працює та не зможе внести грошові кошти у якості застави.

У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України врахувавши підстави та обставини, передбачені статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним не застосовувати до підозрюваного заставу, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, поєднаних із застосуванням насильства до потерпілих.

Крім того, при розгляді клопотання слідчий суддя врахував практику ЄСПЛ, яка не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 197, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних злочинів, передбаченихч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сагайдак Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27 березня 2021 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту його затримання, тобто з 07:55 години 27 січня 2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1