Справа № 214/9621/19
1-кп/214/586/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за № 0002178 від 08.12.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2019 року близько 09-30 години громадянин ОСОБА_4 , знаходився поблизу торгівельного центру, що розташований на м-ні Сонячний біля буд. 21, де в цей час зустрів свого знайомого громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в ході бесіди із ним, побачив у останнього мобільний телефон марки «THL» моделі «W100S» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/1101 від 12 грудня 2019 року станом на 07 грудня 2019 року складає 1883, 33 грн., . ОСОБА_4 виник раптовий умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри та обернення його на власну користь і діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій раптовий злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон, та помітивши що ОСОБА_5 за ним не спостерігає, ОСОБА_4 зайшов за будівлю торгівельного центру та скрився. Умисними протиправними діями гр.. ОСОБА_4 завдано матеріального збитку гр.. ОСОБА_5 на загальну суму 1883, 33 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри (шахрайство).

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 7 грудня 2019 року приблизно о 9-30 годині біля торгового центру на мікрорайоні Сонячному в місті Кривому Розі у малознайомого потерпілого ОСОБА_5 шляхом обману, під приводом здійснення дзвінку взяв мобільний телефон , який мав намір продати. З телефон він пішов, потім телефон видав працівникам поліції. З вартістю телефону згоден. У скоєному щиросердно розкаюється.

Крім пояснень обвинуваченого висновки суду про винуватість обвинуваченого ґрунтуються на досліджених письмових матеріалах кримінального провадження:
-Відповідно довідки (а.с.26 том 2) витрати на залучення експерта складають 628 грн 04 коп;
-за медичними довідками (а.с. 35, 36 том 2), ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря нарколога , у лікаря психіатра на обліку не перебуває; за побутовою характеристикою (а.с.32) місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно;
-за довідкою інформаційного центру (а.с. 32 том 2) ОСОБА_4 раніше не судимий;
- за постановою слідчого від 09 грудня 2019 року визнано речовим доказом мобільний телефон марки «THL» моделі «W100S» та передано на зберігання потерпілому (а.с. 18 том 2).

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, згідно положень ст. 349 КПК України суд вважає достатнім дослідження наступних доказів пояснень обвинуваченого та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

Усі досліджені судом докази є допустимими, належними та достатніми, з урахуванням положень ст.. 349 ч.3 КПК України для висновку щодо винуватості обвинуваченого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків шляхом повернення майна.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України та є осудним (Т. 2 а. с. 36).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до проступків, особу обвинуваченого, який на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває ( Т.2 а.с. 36), у лікаря нарколога на обліку перебуває (Т.2 а.с. 35), за місцем фактичного проживання характеризується задовільно (т.2 а.с. 38), раніше не судимий (Т.2 а.с. 32).
Згідно досудової доповіді Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про обвинуваченого ОСОБА_4 визначено середній ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

На думку органу пробації досягнути належної поведінки без застосування покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства можливо за умови працевлаштування обвинуваченого, проходження заходів апробаційної програми, вид якої буде визначений органом пробації, а також здійснення нагляду за його поведінкою.

У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення від відбування покарання з випробуванням запропоновано, окрім обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язок працевлаштуватися або звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного, виконувати заходи передбачені апробаційною програмою.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді обмеження волі.
Також суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді обмеження волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки (Т. 2 а.с. 26).

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «THL» моделі «W100S» та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т. 2 а.с. )
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки (Т. 2 а.с. 26).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1