Провадження: № 1-кп/484/437/20
Справа: № 484/1371/20
Вирок

іменем України

24.09.2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, техніком відео спостереження ТДВ «Первомайськдизельмаш», зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , має встановлену третю групу інвалідності, раніше не судимий

у вчиненні кримінального проступка передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

за відсутності потерпілої ОСОБА_5

встановив

16 грудня 2020 року близько 14 години обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до банкомату «ПриватБанк», розташованого по вул.. Грушевського,26 м. Первомайська Миколаївської області, з метою отримання готівки зі своєї банківської картки.

Здійснюючи відповідні комбінації, направленні на отримання готівки, ОСОБА_3 помітив на моніторі сусіднього банкомата «ПриватБанк» повідомлення з приводу залишення банківської карти.

В цей момент, користуючись відсутністю сторонніх осіб, переслідуючи корисливий мотив і незаконне збагачення, маючи вільний доступ, шляхом крадіжки з банкомату, таємно заволодів кредитною картою «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , відкритої на ім.»я ОСОБА_5 , яка є важливим особистим документом, оскільки її втрата істотно ускладнює реалізацію особистих своїх прав. Після цього ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального проступку та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Згідно постанови Верховного суду України від 20.06.2011 року, платіжні (банківські) карти як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків повністю відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів, а тому за певних умов можуть виступати предметом злочинів, склади яких передбачені ч.1,2 ст.357 КК України.

Враховуючи викладене, вказана кредитна картка «ПриватБанк» є електронним платіжним документом ОСОБА_5 , так як саме даний документ надає останній доступ до заощаджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння важливим особистим документом.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнала себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував, суду пояснив що щиро кається в скоєному, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду надав заяву, де просив слухати справу у його відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. В частині міри покарання покладається на розсуд суду.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, встановлені судом обставини підтверджуються доказами:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.01.2020 року про вчинений кримінальний проступок з фабулою, що 16.12.2019 року невідома особа таємно, шляхом вільного доступу викрала банківську карту ПАТ «ПриватБанк» на ім.»я ОСОБА_5 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинений кримінальний проступок від потерпілого ОСОБА_5 від 13.01.2020 року про незаконне заволодіння банківської картки.

З урахуванням встановленого та дослідженого суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаялась у вчиненому, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має постійне місце роботи, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військову строкову службу не проходив, є особою із встановленою інвалідністю третьої групи з дитинства.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий стан, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частини статей, за якими він обвинувачується, у вигляді мінімального штрафу.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_3 раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати йому до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: