Справа № 524/6693/20
Провадження № 1-кс/524/2805/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого ОСОБА_3 , фактичного володільця майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0002880 від 19.10.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0002880 від 19.10.2020 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 19.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за фактом закінченого замаху на крадіжку, поєднану з проникненням у приміщення.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 19.10.2020 року близько 22 год. 55 хв. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та з ОСОБА_9 , знаходились на території гаражного кооперативу «Волна», розташованого за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Ярославський, 26, де у ОСОБА_7 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення особи. Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом пошкодження замку гаражного приміщення № НОМЕР_1 , проникли у вищевказаний гараж, звідки, таємно, викрали металеві вироби, які належать потерпілому ОСОБА_10 , а саме: металеву трубу діаметром 80 мм, довжиною близько 3 метрів; металеву арматуру діаметром 20 мм, довжиною близько 3-х метрів у кількості 33 шт., які в подальшому перенесли до автомобілю марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 . Проте його злочинний умисел не доведено до кінця, так як зупинений членами гаражного кооперативу на місці вчинення злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі вчинив усі дії, які вважав необхідними до доведення злочину до кінця, але злочин не закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Протоколом обшуку від 19.10.2020 року вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Кременчуцькому ВП ГУ НП в Полтавській області.

19.10.2020 року постановою слідчого визнано транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 речовим доказом.

У ході досудового розслідування встановлено, що власником вилученого автомобіля є ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що даний транспортний засіб був заздалегідь приготовлений для вчинення кримінального правопорушення, протоколом обшуку з даного автомобіля вилучено ряд викрадених речей, тому з метою збереження речового доказу необхідно накласти арешт.

Вислухавши думку слідчого, фактичного володільця майна та його представника, які частково заперечували проти накладення арешту та просили передати на відповідальне зберігання автомобіль, оскільки даний транспортний засіб використовує, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Після проведення оглядів, речі які були виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані вилучені речі та предмети підшукані, виготовлені, пристосовані, а також використовувалися як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, що має значення для кримінального провадження і підлягає доказуванню, а відповідно до ст. 84 КПК України є доказами.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Внесене слідчим клопотання подане в строки та відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення. Транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , на який просить накласти арешт слідчий, відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Додані до клопотання матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, оскільки слідчим призначені експертизи, які на даний час не проведені, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, є підстави накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження та розпорядження до скасування арешту майна.

Задовольняючи клопотання, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Разом з цим, слідчий суддя вважає, що наклавши арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , необхідно дозволити використовувати даний автомобіль та передати його фактичному володільцю на відповідальне зберігання на підставі відповідної розписки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175,309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0002880 від 19.10.2020 року, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 автомобіль марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_2 під зберігальну розписку.

Роз`яснити обов`язок до скасування арешту майна на вимогу слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002880, надавати даний автомобіль для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1