Справа № 510/1669/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року Ренійский районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

фізична особа, стосовно якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 11.07.2020 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рені Одеської області, громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», будучі особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП, в період часу з квітня 2019 р. по червень 2020 р., безпричинно, не маючи підґрунтя, систематично вчиняла фізичне та психологічне насильство по відношенню до свого батька, ОСОБА_6 , тобто особи, з якою вона перебуває у сімейних відносинах, та з якою проживає в одному помешканні, що призвело до фізичного болю та дискомфорту, втрати потерпілим повноцінного сну та відпочинку, побоювання за свою безпеку, емоційної невпевненості, зниження самооцінки, втрати позитивних емоцій, посилення негативних переживань, тощо при наступних обставинах.

Так, 15.04.2019 р., приблизно о 15:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 висловлювалась на адресу свого батька нецензурною лайкою та розбила скло на міжкімнатній двері.

Також, 25.07.2019 р., приблизно о 11:00 год., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання висловлювалась на адресу свого батька нецензурною лайкою та розкидала речі.

Крім того, 17.08.2019 р., о 09:20 год., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання висловлювалась на адресу свого батька нецензурною лайкою та штовхала його.

Крім того, ОСОБА_5 , 27.10.2019 р., о 17:00 год., знаходячись за місцем свого мешкання, висловлювалась на адресу свого батька нецензурною лайкою та розбила віконне скло.

Не припиняючи свої дії, направлені на вчинення домашнього насильства, 15.06.2020 р. приблизно о 14:00 год., знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , вчинила фізичне та психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 , яке виразилось у штовханні потерпілого та шарпанні його за одяг, внаслідок чого останній впав на підлогу, розбиванні скла на міжкімнатних дверях будинку, а також словесних образах, висловлюваннях на його адресу словами нецензурної лайки, що спричинило шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, у діях ОСОБА_5 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Заступник начальника СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом, посилаючись на те, що в період здійснення інкримінованого діяння та станом на сьогодення, ОСОБА_5 , згідно висновку судово-психіатричних експертів № 353 від 05.08.2020 р., страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді «Органічного розладу особистості і поведінки інтоксикаційного ґенезу. Виразний психо-органічний синдром», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого вона не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України. Також додав, що у період досудового розслідування було встановлено, що вона страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді «Органічного розладу особистості і поведінки інтоксикаційного ґенезу. Виразний психо-органічний синдром», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого вона не була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 залишив питання про розгляд клопотання на розсуд суду.

ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила всі обставини викладені у клопотанні. Не заперечувала проти будь-яких обставин вказаних у клопотанні. Розгляд клопотання залишила на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив все що вказане у клопотанні, підтримав його у повному обсязі, просив його задовольнити, додавши, що був вимушений звернутися до поліції із заявою тому, що неодноразово його донька ОСОБА_5 била посуду, палила на дворі свій та його одяг; сусіди часто бачили її голою як вдома так і на вулиці.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст.93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 353 від 05.08.2020 року, ОСОБА_5 в період інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння страждала і на сьогодень страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді «Органічного розладу особистості і поведінки інтоксикаційного ґенезу. Виразний психоорганічний синдром», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатна до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника, а також їй рекомендовано застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом (ч.3ст.94 КК України).
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на момент розгляду кримінального провадження, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
У відповідності до вимог ст.ст.19,94 КК України, до осіб, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Відповідно до ч.2ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до неї примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.19,93,94 КК України, ст.ст.508,512,513 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рені Одеської області, громадянки України, не одруженої, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1