Справа № 308/1881/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1180/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вишково, Хустського району Закарпатської області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Закарпатська установа
виконання покарань (№ 9)» ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 22.01.2018 за ч. 1 ст. 152 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 23.07.2018; кінець строку - 23.07.2021.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2020 року у задоволенні клопотання державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» та заступника Ужгородського міського голови, голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою спільне подання державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» та заступника Ужгородського міського голови, голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

В апеляційній скарзі засуджений вказує на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, суд не дав належної оцінки тому, що він працює в господарській обслузі на посаді робітника їдальні-кухні. Відповідно до характеристики він зарекомендував себе з позитивної сторони, має одне заохочення у вигляді «Подяки» за сумлінну працю та зразкову поведінку, за характером стриманий, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.
Апелянт не погоджується з рішенням суду про відмову у задоволенні подання лише з тих підстав, що 25.06.2019 він був поміщений в ДІЗО (карцер) за порушення режиму розпорядку дня. Зазначає, що процес перевиховання поступовий. У нього був психологічний зрив через сімейні негаразди.
Звертає увагу, що він одружений та на утриманні у нього 9 дітей.
При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні дистанційно, апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Представник державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що засуджений ОСОБА_5 неконфліктний, дисциплінарних стягнень не має.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просить клопотання задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 , представника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» ОСОБА_8 , прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості на час його вчинення. Під час перебування у «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» зарекомендував себе позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має. За сумлінну працю та зразкову поведінку адміністрацією установи заохочувався « Подякою» один раз. Залучений до суспільно-корисної праці, з 08.08.2018 працює в господарській обслузі ДУ «Закарпатська УВП (№09)» на посаді робітника їдальні-кухні. 25.06.2019 щодо засудженого ОСОБА_5 була прийнята постанова про поміщення засудженого в ДІЗО, карцер установи виконання покарань за порушення режиму утримання (розпорядку дня), невиконання законних вимог адміністрації строком на 14 діб. Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення режиму утримання від 24.06.2019, затвердженого начальником ДУ « Закарпатська установа виконання покарань №9», за грубе порушення режиму утримання (розпорядку дня) та відмови виконання законних вимог адміністрації прийнято рішення про поміщення засудженого ОСОБА_5 до ДІЗО терміном 14 діб. Зі змісту висновку службового розслідування за фактом порушення режиму утримання від 24.06.2019 вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не знаходився на своєму спальному місці після команди Відбій. На зауваження відреагував агресивно, висловлював своє невдоволення використовуючи ненормативну лексику та в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги адміністрації.
Також 26 липня 2019 року комісією установи розглядалось питання про можливість направлення матеріалів щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, та прийнято рішення не направляти матеріали до суду у зв`язку з діючим дисциплінарним стягненням.
Відмовляючи в задоволенні подання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, а саме те, що стосовно ОСОБА_5 , була прийнята постанова про поміщення його в ДІЗО установи виконання покарань за порушення режиму утримання (розпорядку дня), невиконання законних вимог адміністрації строком на 14 діб. Крім того, у характеристиці на засудженого ОСОБА_5 , затвердженій начальником ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» від 22.07.2019 зазначено, що засуджений не довів свого виправлення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про наявність у нього заохочення у вигляді «Подяки», а також те що у нього на утриманні 9 дітей як на підставу застосування положень ст. 81 КК України, колегія суддів до уваги не бере.
У матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували наявність у засудженого ОСОБА_5 дітей.
Те, що до ОСОБА_5 було застосовано одне заохочення не є безумовною підставою для висновку про виправлення засудженого, зважаючи на те, що поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання не була сумлінною.
Суд першої інстанції на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , і з таким висновком колегія суддів погоджується.
Апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4