БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/715/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000300 від 01.08.2020р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійск Донецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26.02.2019р. за ч.2 ст.310 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 01 серпня 2020 року близько 03-30 год. з метою крадіжки чужого майна прибув до господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 , де шляхом розшатування закриваючого пристрою хвіртки проник на територію господарства, звідки таємно викрав чавунну дренажну решітку вартістю 500 грн, яка знаходилась неподалік від паркану, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він 01 серпня 2020 року близько 03-30 год., взявши з дому візок, прибув до господарства ОСОБА_5 з метою викрадення чавунної решітки, яку на подвір`ї помітив раніше і мав намір здати на металобрухт для отримання грошей. Дане домогосподарство було з усіх сторін огороджене парканом, чавунна решітка лежала у дворі неподалік хвіртки, яка була закрита й з тильної сторони підперта, вільного доступу всередину не було. Тому він, розхитавши запірний пристрій, відкрив хвіртку, проник на подвір`я господарства ОСОБА_5 , на гавкіт собаки не звертав уваги, погрузив решітку на візок, вивіз її на вулицю та потягнув додому. Пройшовши по вулиці близько 100 метрів, його наздогнав потерпілий, в зв`язку з чим він залишив візок з викраденою решіткою, свої капці та втік. Розкаюється скоєному.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 01 серпня 2020 року близько 03-30 год. він прокинувся від гавкоту собак, вийшов на подвір`я і побачив відчинену хвіртку та відсутність чавунної решітки, яка знаходилась неподалік у дворі. Його домогосподарство з усіх сторін обгороджене парканом, хвіртки зачиняються, мають відповідні запірні пристрої й вільного доступу всередину немає, також подвір`я охороняється двома собаками. Взявши ліхтар, він пройшов по вулиці й за 100 метрів помітив чоловіка, який на візку тягнув викрадену в нього чавунну решітку. Після його окрику чоловік покинув візок з решіткою та почав втікати, а він про даний факт повідомив у поліцію, яка за наданими ним прикметами невдовзі встановила особу злодія, яким виявився ОСОБА_4 . На даний час викрадене майно йому повернуто й він до обвинуваченого ніяких претензій не має.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого й стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілого, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна з урахуванням ознаки проникнення до сховища, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

При цьому, кваліфікуюча ознака «проникнення у сховище» підтверджена об`єктивними обставинами, які дозволяють ідентифікувати територію приватного господарства потерпілого як «сховище» (цілісність та розмір огорожі домогосподарства, наявність запірних пристроїв на хвіртках, охорони собак) та фактично перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року по справі №205/5830/16-к.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілого.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримуючи доход від праці по найму, перебуває на консультативному обліку в лікаря-нарколога КНП «Борзнянська ЦРЛ», раніше судимий й скоїв даний злочин в період іспитового строку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Потерпілий у судовому засіданні повідомив про відсутність претензій до обвинуваченого та щодо призначення йому міри покарання поклався на розсуд суду; цивільний позов не заявлявся.

Таким чином, виходячи з тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, позиції потерпілого, а також, що даний злочин скоєний обвинуваченим в період іспитового строку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст.71 КК України у виді реального позбавлення волі.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, - відповідно до положень ст.122, 124 КПК України.

Зважаючи на особу обвинуваченого, його репутацію, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, попередню процесуальну поведінку, призначення реального покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2019 року й визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній домашній арешт, поклавши на нього відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні додаткові обов`язки:

- не залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. без дозволу суду;

- прибувати за першою вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, а також виїзд за межі м. Борзна Чернігівської області;

- не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої і дозволене їх вживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 653,80 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Речові докази по справі: чавунну решітку, яка знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 , - залишити ОСОБА_5 ; візок, що знаходиться в Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, - конфіскувати; чоловічі капці, які знаходяться в Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1