Провадження № 1-кп/161/1054/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001996 від 01 червня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Височне Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей сини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює начальником зміни ТзОВ "ВФБ Груп ЛІМІТЕД", не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 01 червня 2020 року о 14 год. 17 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "Citroen Jumpy", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись за швидкістю 55 км/год. по пр. Перемоги у напрямку вул. Шопена, проявив безпечність та неуважність під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не зреагував на її зміну та при проїзді регульованого пішохідного переходу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не зупинився на червоний сигнал світлофора, а продовжив рух, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною вищевказаного автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка рухалась по вказаному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля, внаслідок отриманих від наїзду травм остання померла у відділенні реанімації КЗ "Луцька міська клінічна лікарня", чим порушив вимоги п.п.1.7, 2.3 (б), 8.7.3. (ґ, е), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами.

Згідно висновку експерта № 229 від 23 червня 2020 року причиною смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є поєднана тупа травма тіла, яка в себе включає всі вищеописані ушкодження в судово-медичному діагнозі, які в своєму клінічному протіканні привели до розвитку травматичного шоку, який і являється безпосередньою причиною смерті, на що вказує характерна патоморфологічна картина виявлена при дослідженні, та відображена в його описовій частині та судово-медичному діагнозі. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла. Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді підшкірних гематом волосистої ділянки голови, зламів кісток основи і склепіння черепу, забою головного мозку з крововиливами під його оболонки. Закрита тупа травма органів грудної клітини у вигляді множинних зламів ребер з обох сторін деякі із розривами плеври, забою лівої легені, крововиливів у корені легень та середостіння, лівобічного пневмо-гемотораксу. Крововилив у ліву навколониркову клітковину. Закриті злами кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця, з гематомами навколо, які поширюються заочеревинно. Закритий злам лівої плечової кістки в ділянці шийки, закритий злам ліктьового відростка лівої ліктьової кістки. Закриті злами обох кісток правої гомілки. Множинні садна та синці голови, тулуба, кінцівок. Дана поєднана тупа травма тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинила смерть потерпілої
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.7, 2.3 (б), 8.7.3. (ґ, е), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, у відповідності до яких: п. 1.7 - водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності; п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 8.7.3. - сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні необережних дій, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та дані його дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та наслідків, що настали, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 01 червня 2020 року, в обідню пору доби, рухаючись автомобілем в м. Луцьку по пр. Перемоги у напрямку вул. Шопена, при проїзді регульованого пішохідного переходу, не зупинився на червоний сигнал світлофора та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка вподальшому внаслідок отриманих від наїзду травм померла в лікарні. Щиро розкаювався у вчиненому, просив вибачення у потерпілих та суворо його не карати, вказуючи про часткове відшкодування шкоди.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує грубість порушень вимог Правил дорожнього руху, що потягло за собою тяжкі наслідки в вигляді загибелі людини, інформацію про стан його здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, відомості про те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивну характеристику по місцю проживання та роботи, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, часткове добровільне відшкодування коштів потерпілій в сумі 55000 грн., думку самих потерпілих, які не настоювали на суворому покаранні обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільняє його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення трьох судових експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.
До початку судового розгляду КП "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради подала цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_12 в сумі 3188 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 поданий цивільний позов визнав в повному обсязі.
До початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн. та витрат на професійну правову допомогу в сумі 19843 грн. 20 коп.
Свої позовні вимоги представник потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП загинула її матір, що призвело до моральних та фізичних страждань, які спричинили зміни у її житті та вона витрачала кошти на правову допомогу представника.
До початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн.
Свої позовні вимоги представник потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП загинула його матір, з якою він разом проживав, що призвело до моральних та фізичних страждань, які спричинили зміни у його повсякденному житті.
В судовому засіданні потерпілі цивільні позивачі, а також їхній представник підтримали подані цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявлені до нього цивільні позови визнав частково в розмірі 100000 грн. кожному, в рахунок морального відшкодування.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даних цивільних позовів.
У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, добровільне надання грошових коштів потерпілій в загальній сумі 55000 грн., що нею не заперечується, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілих, зміни в їх повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що злочин вчинено з необережності, та оцінює їх в розмірі 45000 грн. та 100000 грн. відповідно, які слід стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно, а тому цивільні позови в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Водночас, інша позовна вимога представника потерпілої ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомоги підлягає до повного задоволення і стягненню з нього на користь потерпілої ОСОБА_8 таких витрат, що підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленням волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правовопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов КП "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_12 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Луцька міська клінічна лікарня" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради майнову шкоду кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_12 в сумі 3188 (три тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 00 коп.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правову допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в загальній сумі 19843 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 20 коп.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) грн.

Речові докази: автомобіль марки "Citroen Jumpy", д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний відеореєстратор, чорного кольору, невідомої марки та флеш-карту пам`яті повернути за належністю ОСОБА_3 .
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року, а саме, на автомобіль марки "Citroen Jumpy", д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний відеореєстратор, чорного кольору, невідомої марки та флеш-карту пам`яті скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення трьох судових інженерно-транспортних експертиз: в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп., двох по 1144 (одній тисячі сто сорок чотири) грн. 15 коп., а всього, на загальну суму 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 46 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1