Справа № 127/9564/17
Провадження №11-кп/801/1458/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2020 про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання його під вартою до 24.01.2021 включно.
На вказану ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2020 та застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що суду не було надано доказів того, що існують обставини, через які до нього неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід.
Також апелянт вказує , що позитивно характеризується, має постійне місце проживання та незадовільний стан здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали суду, заперечив проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд першої інстанції врахував, що на час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого йому злочину та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останньому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, про що ставить питання апелянт, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів того, що існують ризики через які до нього неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження. Наявність позитивної характеристики та постійного місця проживання не свідчить про те, що обраний ОСОБА_8 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого. Відомостей щодо незадовільного стану здоров`я суду не надано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а відтак не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
На підставі викладеного, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2020 про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою і підстав для її скасування та застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2020 щодо продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4