Справа № 522/7820/20
Провадження № 1-кп/947/1173/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2020 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002867 від 18.11.2019 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.3 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:

З Одеського апеляційного суду до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002867 від 18.11.2019 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.3 ст.187 КК України

Ухвалою суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання, відповідно ч.1 ст. 314 КПК України.

Прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вказуючи, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам КПК України.

Захисник категорично заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотав перед судом про повернення обвинувального акту прокурору для доопрацювання.

Обвинувачений підтримав думку захисника в повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, Суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимогам ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що надійшли до суду, не відповідають вказаним вище вимогам. Більше того, обвинувальний акт викликає обґрунтовані сумніви щодо формулювання обвинувачення.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пельсє та Сассі проти Франції», (ВП) № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.
Однак у зазначеному обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинуваченого, фактично вони зводяться до того, виклад фактичних обставин кримінального провадження за своїм змістом є ідентичним формулюванню обвинувачення.
Крім того, в редакції, викладеній в обвинувальному акті щодо правової кваліфікації зазначені ч.2 ст.146 та ч.3 ст.187 КК України, зі змісту тексту якої вбачається, що стороною обвинувачення чітко не конкретизовано формулювання обвинувачення.
Більше того, відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р., предметом розтрати є лише чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні.

Таким чином, обвинувальний акт не містить предмету вчинення кримінального правопорушення, а обвинувачення є таким, що неналежним чином сформульовано.
Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).
Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «о» п. З ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє га Сассі проти Франції», п. 54. А також «Даллос проти Угорщини», и. 47).
Таким чином, обвинувачення сформульовано не чітко, містить суперечності, з нього не зрозуміло в чому саме обвинувачується ОСОБА_4 , тому грубо порушено право на захисти обвинуваченого, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Зазначені недоліки обвинувального акту категорично свідчать про неконкретність обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК України, тобто обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення і є не конкретизованим.
З урахуванням того, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд по справі, суд проводить лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим Суд вважає, що є обставини, що перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .
Крім того, відповідно до ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту не відповідає вимогам ст.109 КПК України.
Також, з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час досудового слідства неодноразово проводилось об`єднання та зупинення матеріалів досудових розслідувань, але в порушення вимог ст.109 КПК України в реєстрі відсутні необхідні реквізити вказаних процесуальних рішень.
Крім того, грубо порушуючи ст.109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні реквізити заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасового доступу до речей та документів, арешту майна тощо, тобто відсутні об`єктивні обставини, а саме: дата, час та строк дії ухвали слідчого судді, виявлені та вилучені предмети, арештовані речі та документи, місце їх зберігання, що в свою чергу унеможливлює повний, об`єктивний та неупереджений розгляд, вказаного кримінального провадження.
Як вбачається з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, в реєстрі не відображено результати розгляду слідчим клопотань захисника.

Відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Таким чином, реєстр не містить всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, є таким, що не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а жодна з дій, про які заявлено клопотання захисником, стороною обвинувачення не відображено, в реєстрі відсутні процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.

Окремо суд звертає увагу на те, що з наданого до суду обвинувального акту, в порушення вимог, ст.290 КПК України в обвинувальному акті та доданому до нього реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо відкриття матеріалів іншій стороні, що в свою чергу є порушенням права на захист, встановлених КПК України та Конституцією.
З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що всі вказані обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що є перешкодою для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
При призначенні обвинувального акту до судового розгляду, не зважаючи на викладені недоліки, суд фактично займе бік сторони обвинувачення, чим буде порушено принцип неупередженості та верховенства права і права на справедливий суд, тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору.
Крім того, Суд вважає за доцільне зобов`язати сторону обвинувачення розглянути вищезазначені клопотання сторони захисту щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень, з урахуванням положень та в строк, передбачений КПК України.
Відповідно до ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.109, 110, 290, 291, 314, 369, 372, 392, 395 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002867 від 18.11.2019 року, у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути прокурору, для доопрацювання, з підстав викладених у мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1