Справа № 487/6782/20
Провадження № 1-кп/487/398/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
іншого учасника кримінального провадження представника потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

17.07.2020 о 00:56 годин, більш точного часу під час судового розгляду не виявилось можливим встановити, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, з мотивів явної неповаги до встановлених суспільних правил та прийнятих норм моралі і поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи, що від цього можуть постраждати сторонні особи, з балкону вказаної квартири на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , взяв предмет спеціально пристосований для населення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та кинув його, який в подальшому вибухнув та пошкодив майно жителів вказаного домоволодіння, а саме фасад квартири АДРЕСА_3 , два віконних скла вказаної квартири, а також автомобіль марки «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експерта №1544 від 14.08.2020, на поверхнях наданих на експертизу у полімерному спец-пакеті металевих уламках та у полімерному спец-пакеті ґрунті, виявлено сліди вибухової речовини тротилу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив проте, що ними вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор та не заперечував представник потерпілої ОСОБА_6 .
У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого, оскільки останній не заперечує проти цього та прокурор та представник потерпілої дали на це згоду, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та детальніше суду показав, що він працював на фірмі, яка займається вантажним перевезенням водієм, ввечері того ж дня коли ним вчинене інкримінуємо йому кримінальне правопорушення, на складі у коробці з інструментами знайшов бойову гранату «РГД-5» у розібраному вигляді, але у бойовому стані, він точна знав, що це граната та бойова, після чого вирішив забрати її та пізніше здати правоохороннім органам. Гранату він забрав із собою та зустрів раніше йому знайому жінку, після чого вони пішли до кафе «Єдем», де вживали пиво, разом із жінкою були троє її неповнолітніх дітей. Потім вони вирішили продовжити розпивання спиртних напоїв у нього вдома за адресою АДРЕСА_1 . Вдома вони продовжили вживати спиртні напої, пили коньяк. Коли він прийшов додому, то гранату поклав в кухні на шафу. Через деякий час, оскільки вони були у стані сильного алкогольного сп`яніння, між ним та жінкою виникла сварка та скандал. Щоб заспокоїти та налякати жінки, він вкрутив запал у гранату, після чого витягнув кільце. Жінка почала з ним битися, підбила йому руку, він не утримав чеку, чека вистрілила та пішов запал. Він налякався та викинув гранату у вікно, після чого почув вибух. Він не поцікавився чи не завдав вибух комусь шкоди та пішов спати. Наступного дня зранку його розбудили працівники поліції, він їм все розповів, зізнався, що сталося, віддав добровільно кільце від гранати. Перед потерпілою ОСОБА_6 не вибачався, оскільки не ходив до будинку, де остання проживає, побоювався самосуду, поросив вибачення у потерпілого ОСОБА_7 , який до нього претензій немає .

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав в повному обсязі.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.

За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнається судом доведеною.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, на психіатричному та наркологічному обліку в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоровя" Миколаївської обласної ради не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, виходячи з принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, створення діями обвинуваченого реальної загрози для життя та здоров`я громадян, даних про його особу, який має постійне місце проживання, не одружений, дітей на утриманні немає, працює не офіційно, раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 є покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави витрати у кримінальному проваджені за проведення експертиз у загальному розмірі 15257,78 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1255 грн., суд вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, відповідно до ст. 1166 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючі обставини у їх сукупності, характер кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я позивача, перебування останньої у постійному страху повторності вчинення вибуху, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 гривень, оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо).

Відповідно до ст.. 174 КПК України, під час досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказіі, ухвалою слідчого судді від 20.07.2020 накладено арешт на мобільний телефон марки Huawei імеї: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-картки мобільних операторів «Vodafone» та «Lafecell», суд дійшов висновку, що в застосуванні арешту цього майна відпала потреба, у зв`язку з чим вказаний арешт майна підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1255 грн. в рахунок матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 15257,78 грн.

Речові докази: металеві уламки, грунт та первинна упаковка (сейф пакет №5423580), зразки букального епітелію (сейф пакет №5423378), яки знаходяться на зберіганні камері зберігання речових доказів Заводського ВП знищити,

мобільний телефон марки Huawei (сейф пакет №7128088), який знаходиться на зберіганні камері зберігання речових доказів Заводського ВП повернути за належністю ОСОБА_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20.07.2020 на мобільний телефон марки Huawei імеї: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-картки мобільних операторів «Vodafone» та «Lafecell» - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1