Провадження № 11-кп/4820/565/20
Справа № 689/536/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Новоайдарським районним судом Луганської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця солдата-навідника в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 14 лютого 2018 року Ярмолинецьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 20 червня 2018 рокуцим же судом за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покаранняз іспитовим строком 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ярмолинецького районного суду від 20 червня 2018 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і три місяці.
Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з дати звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Судом вирішено питання про речові докази відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду, будучи раніше судимим за злочини проти власності, 28 серпня 2019 року близько 23 години ОСОБА_7 зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_9 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно умисно шляхом вільного доступу викрав плетений гамак вартістю 1329 грн., який було закріплено між двома деревами, заподіявши цими діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1329 грн..

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання співрозмірне його діянням із застосуванням ст.75 КК України.
Зауважував, що призначене йому покарання за ч.2 ст.185 КК України не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є занадто суворим та несправедливим.
Зазначав, що судом не було враховано важкі обставини його життя, визнання вини та щире каяття.

Уважав, що попри зазначені вище обставини та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд вправі не позбавляти його свободи та призначити йому покарання з випробуванням, ухваливши самостійне виконання кожного з вироків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.349 КПК України суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таке рішення суду відповідає вимогам закону. У зв`язку з цим фактичні обставини кримінального провадження не можуть бути предметом розгляду в апеляційному порядку.

Проте, апеляційний суд не позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, про що наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, що обґрунтовано судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується та місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 характеризується позитивно.

Проте, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин під час іспитового строку. Тому місцевий суд дійшов переконливого висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді реального позбавлення волі, з чим погоджується і колегія суддів.

Саме таке покарання є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке належить до середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа схильна до правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

Місцевий суд обґрунтовано призначив покарання й за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, застосувавши принцип, коли до покарання, призначеного за даним вироком, частково було приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду від 20 червня 2018 року, яким його було засуджено на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відносно занадто суворого покарання та застосування до нього ст.75 КК України не є обґрунтованими.

Так, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.75 КК України чи іншого пом`якшення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання, однак вони не є такими, що істотного знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення покарання ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі про призначення покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України є також безпідставними, оскільки наведені обвинуваченим обставини достатньою мірою враховані судом першої інстанції під час призначення покарання.

Так, ч.2 ст.75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни вироку суду і пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4