Житомирський апеляційний суд
Справа №296/447/12- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 536 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
законного
представника: ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
представника потерпілої: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_11 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 липня 2020 року про залишення без задоволення заяви про відстрочку виконання вироку , -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2020 року заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_11 про відстрочку виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року в зв`язку із хворобою залишено без задоволення за її безпідставністю.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням вимог ст. 372 КПК України, оскільки клопотання було подано в порядку виконання вироку, який ще 6 років тому набув законної чинності. Суть питання, що вирішувалось судом заключається в можливості відстрочки виконання вироку в зв`язку з тяжкою хворобою та застосування щодо засудженої примусових заходів медичного характеру. Однак, суд першої інстанції при постановлені ухвали абсолютно незаконно та безпідставно встановлював в діях вже засудженої та хворої особи склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України. В мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, а ні словом не обмовився по суті клопотання щодо можливості та законності застосування до засудженої ОСОБА_11 в порядку виконання вироку примусових заходів медичного характеру. Тобто, її клопотання в цій частині залишилось взагалі ніяк не вирішеним. При ухваленні оскаржуваної ухвали від 14.07.20 року суд першої інстанції повинен був керуватись вимогами ст. ст. 536, 537, 539 КПК України ( розділ- виконання судових рішень), а не ст. ст. 459 ч.2 п.2, 466, 467 ( глава 34 - провадження за нововиявленими та виключними обставинами.) Вищенаведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону зі сторони складу суду першої інстанції перешкодили та з унеможливили ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Також стверджує, що нею було заявлено повторний відвід головуючому по справі судді ОСОБА_1 , в задоволенні якого було відмовлено, оскільки порушення вимог кримінального процесуального законодавства з боку головуючого при вирішенні письмового клопотання захисту про призначення комісійної судово-психіатричної експертизи, може бути оскаржено в апеляційному порядку після постановлення остаточного рішення судом першої інстанції. Таким чином, оскаржуване нею рішення суду першої інстанції на її думку ухвалено незаконним складом суду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Законний представник засудженої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підтримав, покладався на доводи та пояснення захисника ОСОБА_7 .

Прокурор, а також потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду заперечили проти доводів апеляційної скарги захисника засудженої, як необґрунтованих, просили залишити її без задоволення, в оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, ухвала суду не в повній мірі відповіає вимогам ст. 370 КПК України, а судовий розгляд клопотання захисника здійснений без необхідної повноти..

Як вбачається з матеріалі провадження, 06 серпня 2018 року захисником ОСОБА_7 було подано до суду клопотання про відстрочку виконання вироку суду та застосування щодо ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в диспансерному відділенні Житомирської обласної психіатричної лікарні №1, з постійним спостереженням у лікаря по місцю проживання під контролем піклувальника (батька). Клопотання було подано в порядку виконання вироку, який 6 років тому набув законної чинності. Суть питання, що вирішувалось судом полягало в можливості відстрочки виконання вироку в зв`язку з тяжкою хворобою та вирішення клопотання застосування щодо засудженої примусових заходів медичного характеру.

При цьому з мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що судом було розглянуто заяву в повному обсязі, відмовлено у задоволенні заяви про відстрочку виконання вироку, встановивши обставини, що мають значення для вирішення даного питання та застосувавши норми КПК та КВК України, які регулюють його вирішення, а також зроблено висновок про можливість звільнення засудженої від відбування покарання за хворобою лише в порядку звернення вироку суду до виконання, і як наслідок - здійснено висновок про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

Разом з тим з резолютивної частини ухвали вбачається, що судом залишено без задоволення клопотання захисника лише в частині відстрочки виконання вироку, при цьому рішення по суті клопотання в частині застосування до засудженої ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру, як про це в клопотанні також просила захисник, судом прийнято не було, таких висновків щодо даного питання резолютивна частина ухвали не містить, тому апеляційний суд вважає встановленою неповноту судового розгляду, яка є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та перешкоджає апеляційному суд прийняти своє рішення по суті даного питання. Ухвала суду не відповідає у повному обсязі вимогам ст. 370, 372 КПК України.

З огляду на наведені обставини, відповідно до положень ст.ст. 410, 412, 415 КПК України колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14.07.2020 року скасувати та призначити новий розгляд клопотання захисника про відстрочку виконання вироку та застосування до засудженої примусових заходів медичного характеру від 06.08.2018 в суді першої інстанції.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно до даних правовідносин застосував положення ст.ст. 459, 466,467 КПК України, то вони не можуть бути підставою для скасування даного рішення, оскільки зазначення даних норм є очевидною опискою суду, в тому числі і з огляду на мотивувальну частину ухвали, яка не впливає на зміст рішення та висновки суду.

Усі інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, повинні бути перевірені та враховані судом першої інстанції при новому розгляді вищевказаного клопотання захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2020 року про залишення без задоволення заяви про відстрочку виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року в зв`язку із хворобою ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 про відстрочку виконання вирорку та застосування примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: