Справа № 201/129/21
Провадження № 1-кс/201/36/2021
УХВАЛА
Іменем України
11 січня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заступника начальника сектору дізнання ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт автомобіля, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 04.01.2021р., внесеного за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що 04.01.2021 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.01.2021 о 01:48 за адресою: Соборний район м. Дніпро, шосе Запорізьке буд. 35 працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль Toyota Land Cruiser, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого в автомобілі було виявлено та вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору схожою на наркотичну, далі в ході проведення перевірки встановлено, що водій не мав права керування вказаним транспортним засобом та те, що зупинений автомобіль Toyota Land Cruiser, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 за описом схожий на автомобіль причетний до ряду злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин на території Дніпропетровської область.

Даний факт зареєстровано до ЄО Соборного ВП №275 від 04.01.2021 та внесено до ЄРДР за№ 0000005 від 04.01.2021 ч.1 ст.309 ККУ.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до даного злочину причетний гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній пересувається на території Дніпропетровської області на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» 200, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 . vin: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні старший слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 на задоволенні клопотання наполягала з підстав, зазначених у ньому.

В матеріалах клопотання відсутні відомості щодо власника майна, в зв`язку з цим, суд позбавлений можливості викликати останнього. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суддя слідчий вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути клопотання без його участі, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, які додані до нього, приходить до такого висновку.
04.01.2021 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.01.2021 о 01:48 за адресою: Соборний район м. Дніпро, шосе Запорізьке буд. 35 працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль Toyota Land Cruiser, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого в автомобілі було виявлено та вилучено сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору схожою на наркотичну, далі в ході проведення перевірки встановлено, що водій не мав права керування вказаним транспортним засобом та те, що зупинений автомобіль Toyota Land Cruiser, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 за описом схожий на автомобіль причетний до ряду злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин на території Дніпропетровської область.

Даний факт зареєстровано до ЄО Соборного ВП №275 від 04.01.2021 та внесено до ЄРДР за№ 0000005 від 04.01.2021 ч.1 ст.309 ККУ.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до даного злочину причетний гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній пересувається на території Дніпропетровської області на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» 200, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 . vin: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стаття 98 КПК України розкриває поняття речових доказів. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не доведено наявність підстав, передбачених КПК України, для накладання арешту на майно.

Слідчий в своєму клопотанні не зазначає, які саме відомості чи сліди вчинення злочину міг зберігати на собі вказаний автомобіль, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин в даному кримінальному провадженні, а також слідчим не зазначено, які процесуальні дії він має намір провести з даним автомобілем на підтвердження факту чи обставин в даному кримінальному провадженні.
Крім того, згідно протоколу огляду від 04.01.2020(2021) року, сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору схожою на наркотичну було вилучене з барсетки чорного кольору гр. ОСОБА_7 , а отже, вказаний автомобіль, на думку слідчого судді, не має відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Отже, слідчим не доведено наявність правової підстави для арешту зазначеного майна, що регламентуються ст. 170 КПК України.

Також слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує практику Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь- яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції" та "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На переконання слідчого судді, у даному випадку має місце порушення гарантованого права власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, як безпідставно обмежене в силу положень національного законодавства, так і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а вилучення його майна порушує його право на вільне користування та розпорядження своїм особистим майном, закріплене ст. 41 Конституції України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що в клопотанні слідчий не вказав, яким шляхом потрібно накласти арешт на вказане майно, а тому, на підставі ст. 171 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя в задоволенні клопотання відмовляє.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали буде оголошений 11 січня 2021 року о 12-10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1