Провадження №1-кп/761/1158/2020
В И Р О К
іменем України

03 грудня 2020 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (відомості внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 червня 2017 року за № 0007396) по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянина України, неодруженого, зі професійно-технічною освітою, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В період часу з 08.05.2017 по 23.05.2017, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді фотографа на документи та майстра по виготовленню ключів за трудовим договором від 01.05.2017, укладеним з потерпілим ОСОБА_9 , згідно виданого останнім наказу №16 від 28.04.2017, будучи матеріально-відповідальною особою, під час виконання своїх трудових обов`язків, знаходячись на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 26А, торгова площа №76, з метою незаконного збагачення, маючи прямий доступ до сейфу, в якому знаходились ввірені йому касові грошові кошти у сумі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень, відчинив сейф, після чого привласнив вказані кошти, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків.

Крім того, в період часу з 08.05.2017 по 23.05.2017, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на робочому місці, за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 26А, торгова площа №76, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, маючи прямий доступ до сейфу, в якому знаходились грошові кошти у сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 , відчинив сейф, після чого таємно викрав вказані грошові кошти, розпорядившись ними у подальшому на власний розсуд.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 привласнив чуже майно, яке було йому ввірене, то такі її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 191 КК України.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

19 жовтня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 укладено угоду про примирення. Відповідно до умов згаданої угоди у кримінальному провадженні № 0007396 від 20.06.2017, потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, а за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, при цьому на підставі ст. 70 КК України визначили остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі строком 2 роки. Також узгодили, що на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. При цьому сторони визнали, що майнова шкода у сумі 23 000 (двадцяти трьох тисяч) гривень, моральна шкода у розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень обвинуваченим ОСОБА_8 відшкодовані в повному обсязі. Також, у даній угоді роз`яснені потерпілому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпіла сторона підтвердили суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 , вислухавши доводи сторін, які просили затвердити вказану угоду, суд вважає, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185 КК України правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, ОСОБА_8 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода про примирення підлягає затвердженню.

Оскільки потерпілою стороною в угоді підтверджено відшкодування обвинуваченим ОСОБА_8 в повному обсязі завданої потерпілому шкоди (включно з витратами на правову допомогу), провадження у справі щодо цивільного позову підлягає закриттю.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 від 19 жовтня 2020 року.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185 КК України, за які призначити йому покарання у виді обмеження волі строком:

- за ч. 1 ст. 191 КК України - одного року;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - одного року.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, а саме диск із відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Провадження у справі щодо цивільного позову закрити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1