н/п 1-кп/766/1702/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

30.09.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

ОСОБА_9

від час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000520 від 28.11.2017 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 08.07.2020 р. перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відносно яких ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області строком до 02.10.2020 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки даний строк спливає 02.10.2020 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Крім того захисником ОСОБА_9 подано клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, в обґрунтування якого зазначено про необґрунтовано тривале утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, а до моменту затримання офіційних джерел доходу.

Так, Прокурор під час судового розгляду при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою зазначила, що ризики які існували на момент обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились, а обставини, що стали підставою для тримання обвинувачених в умовах СІЗО залишаються актуальними протягом всього розгляду провадження. Головними ризиками є можливість продовження протиправних дій обвинуваченими та переховування від суду. Проти задоволення клопотання захисника заперечила, оскільки всі ризики на момент обрання запобіжного заходу були враховані і до теперішнього часу не змінились.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 , вважали недоцільним продовження раніше обраного запобіжного заходу, наполягали на задоволенні клопотання, поданого суду.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 також заперечили проти позиції прокурора, звернувши увагу на ту обставину, що доцільність тримання під вартою обґрунтована лише тяжкістю інкримінованих статей, можливий вплив на свідків є припущенням, а обвинувачений має постійне місце проживання, що вказує на міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинувачених під вартою, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за санкцією одного з яких можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинувачених, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинувачених, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинувачених у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинувачених; наявність у ОСОБА_6 постійного місця роботи, а у ОСОБА_7 прибутку від діяльності як підприємця, що є запорукою існування офіційних джерел доходів та запобіжником пошуку способів отримання незаконних доходів; ризик продовження чи повторення протиправної діяльності (інкриміновані дії вчинено в складі організованої групи, що свідчить про підвищений суспільний резонанс); судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинувачених, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинувачених під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Обставини, на які посилаються захисники не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинувачених запобіжний захід на даному етапі кримінального провадження, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, захисник ОСОБА_9 посилається як на обґрунтування заявленого клопотання на докази, надані суду в 2018 р., яким вже неодноразово надавалась оцінка і не вбачалось підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу. Зі свого боку суд позбавлений можливості через сплив значного часу переконатись в актуальності наданих захисником доказів.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особи обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам їх можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ними процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 28 листопада 2020 р.)

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка, Херсонської області), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, на 60 днів до «28» листопада 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, на 60 днів до «28» листопада 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3