УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0000649 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого техніком-електриком ПОСП «Куйбишевське», раніше не судимого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 ,

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ст. 128 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням, відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Задоволено позовні заяви першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області до ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 :

- на користь держави, в особі фінансового управління Снігурівської райдержадміністрації, кошти витрачені комунальним некомерційним підприємством «Снігурівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , в розмірі 3387,22 (три тисячі триста вісімдесят сім грн. 22 коп.) грн.

- на користь держави, в особі комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3», кошти витрачені на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , в розмірі 32520,72 (тридцять дві тисячі п`ятсот двадцять грн. 72 коп.) грн.

- на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, в розмірі 942,06 грн.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2019 року.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає вирок суду незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції перелічивши наявні докази в кримінальному провадженні, не надавши їм належної оцінки та відповідного аналізу, безпідставно дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що в діях обвинуваченого не було умислу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , що підтверджується поясненнями самої потерпілої, яка вказала, що «чоловік підійшов до неї та запалив сірника, а вона витягла руку вперед, щоб він до неї не підходив, однак в цей час, не дотягнувшись до нього, вона спалахнула».

На думку апелянта, посилаючись на положення ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 128 КК України.

Узагальнений виклад позицій інших учасників судового провадження.
Прокурор Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 , вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду законним та обґрунтованим.

Зазначає, що суд першої інстанції хоч і не вказав у вироку, однак стороною обвинувачення долучено до кримінального провадження копію ухвали Березнегуватського районного суду від 15 січня 2020 року, відповідно до якої кримінальне провадження №0000564, внесене до ЄРДР 01 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Вказує, що судом першої інстанції, повно та всебічно досліджено надані сторонами докази, належним чином їх оцінено та прийнято обґрунтоване рішення, яким визнано ОСОБА_6 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначене судом покарання, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення, особі засудженого та є необхідним і достатнім для його виправлення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2019 року близько 22 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у дворі за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих в ході сварки з дружиною ОСОБА_8 неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, взяв до рук пластикову пляшку з бензином, підійшов до дружини, облив її бензином та знаходячись неподалік неї запалив сірник, від чого її одяг та відкриті частини тіла спалахнули, спричинивши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіків тіла полум`ям 2-3 ступеню 40 % поверхні тіла, ускладнені розвитком опікової хвороби та пневмотораксом.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченими.
Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1. ст. 121 КК України, є правильною.
Крім того, захисник у своїй апеляційній скарзі не наводить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, а лише посилається на порушення, на його думку, судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційній скарзі та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та постановити законне і обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину фактично визнав повністю, показав, що того вечора прийшов додому напідпитку, за що дружина почала його сварити. Після вечері дружина пішла до сусіда за бензином, оскільки на ранок вони хотіли поїхати до райцентру. Йому здалося, що вона довго ходила по бензин і по поверненню він вчинив з нею сварку, в ході якої підійшов до дружини, яка стояла біля веранди будинку на подвір`ї, відкрутив пляшку, хлюпнув на неї бензином, а потім, стоячи неподалік, підпалив сірник, в зв`язку з чим вона спалахнула, після чого став її тушити та викликав швидку допомогу. Крім того пояснив, що не хотів підпалювати дружину, у такий спосіб вирішив її полякати, щоб вона перестала на нього сваритися, однак розумів, що після підпалу сірника бензин на дружині може спалахнути. У вчиненому щиро розкаявся. Позовні заяви прокурора про стягнення з нього витрат Снігурівської центральної районної лікарні та Міської лікарні № 3 м. Миколаєва на стаціонарне лікування потерпілої, в розмірі 3387,22 грн. та 32520,72 грн. визнав повністю.
Його вина у вчиненні зазначеного злочину підтверджується доказами дослідженими судом та наведеними у вироку, а саме показами потерпілої ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що того вечора її чоловік ОСОБА_6 прийшов додому в нетверезому стані в зв`язку з чим вона почала його сварити. Після вечері чоловік послав її до сусіда за бензином, щоб зранку поїхати до Снігурівки. Однак, коли вона повернулася, він почав на неї сваритися, оскільки вважав, що вона довго ходила. Відійшовши він нього вона намагалася зайди до будинку, та він наздогнав її і облив бензином, після чого вона почала на нього сваритися з приводу пошкодженого одягу. Після того чоловік підійшов до неї та запалив сірника, а вона витягла руку вперед, щоб він до неї не підходив, однак в цей час, не дотягнувшись до нього, вона спалахнула. Внаслідок підпалу у неї обгоріло 40 відсотків тіла, в зв`язку з чим вона довгий час перебувала на лікуванні у міській лікарні № 3 м. Миколаєва та Снігурівській ЦРЛ.
Покази потерпілої узгоджуються з показами свідка ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні, який показав, що проживає неподалік сім`ї обвинуваченого і потерпілої в с. Калинівка Снігурівського району та того вечора до нього прийшла ОСОБА_8 , попросила декілька літрів бензину, після чого він налив їй його у пляшку, яку вона принесла з собою. На ранок дізнався, що потерпіла від бензину обгоріла.
Крім того на підтвердження обвинувачення, суд вірно послався на рапорти старшого інспектора чергового Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 жовтня 2019 року, заяву від 22 листопада 2019 року, протокол огляду місця події від 17 жовтня 2019 року, висновки експертів №680-і від 25 жовтня 08 листопада 2019 року, №1739 від 31 жовтня 2019 року, №124 від 05-06 грудня 2019 року, №127 від 10-11 грудня 2019 року, №679-і від 25 жовтня 08 листопада 2019 року, №113 від 22 листопада 06 грудня 2019 року.
Посилання захисника на те, що в діях обвинуваченого не було умислу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а тому його дій слід перекваліфікувати на ст. 128 КК України є неспроможними з огляду на наступне.

Умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений з прямим або непрямим умислом ( умисна форма вини).

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування вказаних складів злочину здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та

ставленням до цих наслідків.

Вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв обвинувачений, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати поведінку обвинуваченого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, обстановку, яка передувала вчиненню злочину, спосіб вчинення злочину, застосовані засоби і знаряддя.

Покази надані в судовому засіданні обвинуваченим та потерпілою свідчить про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 непрямого умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 11.10.2019 року увечері прийшов додому напідпитку, за що його почала сварити дружина. Пізніше дружина пішла до сусіда за бензином. Йому здалося, що дружина занадто довго ходила за бензином, тому коли вона повернулась, він вчинив з нею сварку. Це відбувалось у літній кухні. Потім дружина вийшла та пішла у напрямку будинку, а він взяв принесену нею пляшку з бензином, наздогнав дружину біля веранди будинку, відкрутив кришку та хлюпнув на дружину бензином. Потім, стоячи неподалік, підпалив сірник і хотів таким способом налякати дружину, щоб вона його не сварила. Також пояснив, що розумів, що від підпалу сірника бензин на дружині може спалахнути.

Аналогічні покази надала потерпіла ОСОБА_8 , яка показала, що після того, як вона повернулась із бензином, обвинувачений вчинив сварку. Вона намагалась зайти в будинок, однак обвинувачений наздогнав її та облив бензином, після чого підійшов до неї та підпалив сірник. Вона стояла біля стіни будинку і не мала змоги відійти, тому витягла вперед руку, щоб чоловік не підходив близько і цей момент спалахнула.

Тобто, ОСОБА_6 діючи з невизначеним умислом, свідомо, послідовно, рішуче і динамічно взяв пляшку з бензином, відкрутив на цій пляшці кришку, наздогнав свою дружину на подвір`ї біля стіни будинку, хлюпнув бензином їй на верхню частину тулуба та голову, після чого, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілої та розуміючи, що остання обмежена у просторі - запалив сірник, усвідомлюючи при цьому, що від таких дій його дружина - облита бензином потерпіла ОСОБА_8 може зайнятись полум`ям та отримати внаслідок цього тілесні ушкодження. Заподіяне потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження (опіки тіла полум`ям 2-3 ступеню 40% поверхні тіла, ускладнені розвитком опікової хвороби) було безпосереднім наслідком дій обвинуваченого - обливання потерпілої бензином, підпал сірника та піднесення палаючого сірника до потерпілої.

Всі зазначені обставини були проаналізовані судом при постановленні вироку та за результатами цього аналізу зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_6 непрямого умислу на завдання потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дослідивши, проаналізувавши та надавши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, у їх сукупності, які не викликають сумнівів у їх достовірності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину за вищевказаних у вироку обставин та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказує апелянт у своїй апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено. Тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року, яким ОСОБА_6 , визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: