Справа № 154/215/19 Провадження №11-кп/802/28/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000826, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 червня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сніжне Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 визначено обчислювати з 26 червня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 листопада 2018 року по 26 червня 2019 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено в повному об`ємі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_10 5 100 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 листопада 2018 року близько 23.00 год. в м. Володимир-Волинський, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, після спільного вживання алкогольних напоїв з власником вказаного помешкання ОСОБА_11 , діючи умисно, наніс чисельні удари руками та ногами в різні ділянки тіла останнього, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден обличчя, забійних ран обличчя, гематоми правої вушної раковини, синців обох передпліч, а також чисельних зламів ребер справа, з проривом плеври, забою головного мозку із крововиливами під мозкові оболонки, забою правої легені та правобічного гемотораксу, забою печінки, які згідно висновку експерта № 113 від 09 січня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, як можна зрозуміти із змісту скарги, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановленні вироку та обранні виду і розміру покарання порушено вимоги ст. 65 КК України, оскільки не враховано наявність на його утриманні непрацездатної матері, яка хворіє та того, що ініціатором конфлікту був сам загиблий. Окрім того, заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 118 КК України, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України є також правильною. А доводи ОСОБА_9 щодо наявності в його діях складу злочину, передбаченого ст. 118 КК України (умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони) свого підтвердження не знайшли та об`єктивно спростовані показаннями свідка ОСОБА_12 , яка чітко та послідовно показала в суді, що на момент спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, дії останнього для ОСОБА_9 жодної загрози не становили. Вдтак, правові підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого, відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Обираючи ОСОБА_9 вид та розмір покарання, суд першої вказаних вимог закону дотримався.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду, при призначенні обвинуваченому покарання, враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_9 вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, має на утриманні малолітню дитину, а також тяжкі і незворотні наслідки вчинення даного злочину смерть потерпілого.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено, а обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання в скарзі про відсутність вищевказаної обтяжуючої обставини, спростовуються матеріалами кримінального провадження, а також показаннями свідків.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_13 в межах санкції ближче до нижньої межі, передбаченої ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання, а тому підстави для її задоволення відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 червня 2019 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: