Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/2522/19
Провадження № 1-кп/930/218/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. м. Немирів
Немирівський районний суд

Вінницької області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Немирові, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 від 06.07.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Йосипенки Немирівського району Вінницької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, інвалід третьої групи, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 05.07.2019 року близько 11:40, перебуваючи поблизу магазину «Аврора», розташованого на вулиці Горького у м. Немирові, побачив ОСОБА_6 , який в цей час переходив дорогу та прямував разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 в напрямку магазину «Аврора».

У подальшому ОСОБА_4 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень, взяв металеву профільну квадратну трубу, довжиною близько 1,5 метрів, яка кріпилася на рамі його велосипеда у рибацькому чохлі для вудок та підійшовши до ОСОБА_6 , наніс йому один удар в область лівого стегна, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді синця, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 158 від 12.06.2019 відноситься до легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.5, тобто таке, що спричинило короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки його хвороба не дозволяла і не дозволяє йому повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 не заперечує.
Суд заслухавши пояснення, прокурора, захисника, обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , підлягає до задоволення з наступних підстав:
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 88 від 09.09.2019 року ОСОБА_4 на момент скоєння злочину страждав на хронічний психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу, поточний епізод змішаного характеру (F31.60). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу, поточний епізод змішаного характеру (F31.60). В теперішній час ОСОБА_4 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування у лікаря-психіатра за місцем подальшого перебування.
За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_4 , підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що усне клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 з урахуванням характеру та наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також вчинення суспільно-небезпечного діяння, та з урахуванням відсутності заперечень з боку захисника обвинуваченого, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування у лікаря психіатра за місцем його проживання АДРЕСА_1 .
Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, відносно ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.
Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 19,92-94 КК України, ст.ст. 100,371,372, 513 КПК України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Йосипенки Немирівського району Вінницької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда третьої групи, українця, громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування у лікаря психіатра за місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 .
Судові витрати у справі відсутні цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1