БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/960/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000279 від 14.07.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Калинівка Новоазовського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01.04.2010 року за ч. 2 ст. 121 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, 16.11.2015 року звільнений з Могильов-Подільської ВК Вінницької області умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 2 роки 8 місяців, за ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового провадження у цьому кримінальному провадженні, на підставі положень ст. 468 КПК України, 22.12.2020 між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у межах даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд, на виконання вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, невідкладно перейшов до її розгляду.

Обвинувачений в судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, у судовому засіданні, вважає за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України визнаючи, шляхом її укладення, доведеним, що останній 13.07.2020 року приблизно о 03:00 годині, перебуваючи в кімнаті кухні житлового будинку господарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: с. Ховми Борзнянського району Чернігівської області, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «TWOE» моделі Е280 вартістю 431,10, який належить ОСОБА_5 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: 140 годин громадських робіт.

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 06.12.2018 у справі №756/11661/17, угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 471, 473-475 КПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22.12.2020 року між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000279 від 14.07.2020 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 140 годин громадських робіт,

Речові докази: мобільний телефон марки «TWOE» моделі Е280, який переданий на зберігання потерпілій, залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1