№ провадження 1-кп/606/212/20 Справа № 606/1462/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000227 внесеного 16.06.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 0000245 внесеного 15.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працездатного, який не працює та не навчається,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 355 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 року близько 00:20 години в ОСОБА_3 , який знаходився у приміщені підвалу господарства ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел щодо примушування ОСОБА_5 до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, а саме, щоб останній повернув грошові кошти в сумі 800 грн, які він позичав у ОСОБА_9 та на незаконне заволодіння скутером «Gilera Runner SP 30», чорного кольору, що належить ОСОБА_5 , який знаходився на вулиці біля вище зазначеного господарства.

Реалізуючи свої злочинні умисли, ОСОБА_3 всупереч установленому законодавством порядку, в категоричній формі висловив ОСОБА_5 вимогу про негайне повернення зазначених вище грошових коштів в сумі 800 грн. Однак, почувши у відповідь від ОСОБА_5 про те, що останній поверне грошові кошти пізніше, з метою спонукання його до повернення грошових коштів, та заволодіння скутером «Gilera Runner SP 30», чорного кольору, ОСОБА_3 застосував до ОСОБА_5 фізичне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке проявилося у нанесенні декількох ударів кулаком, із застосуванням предмету зовні схожого на кастет в область правої частини підборіддя, кисті правої руки, ребер.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 під фізичним та психологічним тиском висунув вимогу ОСОБА_5 , щоб останній віддав йому ключі від скутера «Gilera Runner SP 30», чорного кольору. З метою уникнення вчинення відносно себе протиправних дій з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомив останньому, що ключі від вказаного скутера знаходяться у його замку запалювання, а також повідомив те, що скутер належить не йому. Однак, всупереч волі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вийшов на вулицю та заволодів ключами від вказаного скутера.

В подальшому, ОСОБА_3 повернувся в зазначене підвальне приміщення та знову почав висловлювати ОСОБА_5 претензії необгрунтованого характеру, які полягали в тому, що останній не хоче повернути грошові кошти, на що останній, побоюючись за своє життя та здоров`я, вибіг із зазначеного приміщення на вулицю, щоб уникнути продовження конфлікту, де намагався відтягнути скутер додому, щоб ним не заволодів ОСОБА_3 . Однак, у вказаний час, на вулицю вибіг останній та наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_5 , від чого останній впав, а ОСОБА_3 в цей час скориставшись його безпораднім станом, вставив ключ в замок запалювання скутера, його провернув, в результаті чого привів двигун вказаного транспортного засобу в робочий стан та отримавши можливість керувати ним, незаконно, не маючи права на розпоряджання чи керування даним скутером, ігноруючи волю законного володільця, почав здійснювати рух на ньому і покинув місце події.

У подальшому, заволодівши вказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден проекції лівого кута нижньої щелепи та лівої підщелепної ділянки, внутрішньо-шкірних крововиливів лівої бокової поверхні шиї, синця задньої поверхні грудей зліва, садна правої кисті та садна лівої гомілки, які відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.355 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Ухвалою суду від 22.09.2020 кримінальне провадження №0000245 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 355 КК України у справі № 606/1669/20 об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000227 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у справі №606/1462/20.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що дійсно вчинив злочини за обставин, зазначених у обвинувальних актах, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненні кримінальних правопорушеннь, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати.

Потерпілий, поданий ним під час підготовчого судового засідання цивільний позов, просив залишити без розгляду, вказав, що з обвинуваченим вони примирились, просив ОСОБА_3 суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальних актах, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.355 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, які згідно статті 12 КК України (в редакції на час їх вчинення) є злочином середньої тяжкості (ч.2 ст.355 КК України) та тяжким злочином (ч.2 ст.289 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, який є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, задовільно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахування позиції потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене та на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень необхідно визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Також, при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.289 КК України, суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової товарознавчої експертизи № 6/2-106/20 від 30.06.2020 в сумі 1961,40 грн., судової дактилоскопічної експертизи № 3/1-578/20 від 07.07.2020 в сумі 817,25 грн., судової дактилоскопічної експертизи № 3/1-577/20 від 07.07.2020 в сумі 817,25 грн, всього на загальну суму 3595,90 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даних кримінальних проваджень.

На момент проголошення вироку запобіжний захід у ОСОБА_3 відсутній, арешт майна - скасовно.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.355 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.355 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 3595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 90 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1