Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/922/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020, якою стосовно
ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 17 грудня 2020.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник-адвокат ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.
Мотивує свої доводи тим, що ризики наведені прокурором не є обґрунтованими, тяжкість покарання не є підставою для тримання під вартою особи.
Суд першої інстанції не взяв до уваги, що стан здоров`я обвинуваченого не є задовільним, обвинувачений допомагав слідству, а саме надавав пояснення, не має наміру ухилятися від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
З огляду на це, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду про продовження до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованою з наведених в апеляційній скарзі підстав, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020.
У рішеннях Європейського суду з прав людини, в тому числі тих, на які посилається апелянт, зазначається не лише про те, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а й про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини даної судової справи, цілком правомірно виходив з того, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим визнав за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020, якою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4