Справа № 203/2683/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000847, відомості за яким були внесені до ЄРДР 05.05.2020 року та 14.07.2020 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.189, ч.2 ст.263 КК України.
Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.
В наданому клопотанні, погодженому прокурором, слідчим поставлено питання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному ОСОБА_4 , з обов`язковим позбавленням підозрюваного та інших осіб за довіреністю відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном. В обгрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.189 КК України. При цьому, санкція сч.3 ст.189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, є підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
В призначене судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, що в силу ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Також, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній будучі повідомленим про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, з метою уникнення в подальшому майнової відповідальності у вигляді конфіскації майна може вчинити дії щодо відчуження належного йому майна на користь третіх осіб.
Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Перевіряючи доводи клопотання, слідчий суддя враховує, що надані до нього матеріали кримінального провадження в достаній мірі свідчать про факт вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.189 КК України та обгрнутовану підозру у його вчиненні ОСОБА_4 .
Враховуючи, що санкція ч.3 ст.189 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених ч.1, п.3 ч.2, ч.5 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .
В поданому клопотанні слідчий просив накласти арешт з обов`язковим позбавленням підозрюваного та інших осіб за довіреністю відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись та користуватись вказаним нерухомим майном.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обгрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставі для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб та в разі задоволення клопотання застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя приймає до уваги, що в клопотанні ставиться питання про арешт належної підозрюваному квартири, тобто житлового приміщення. При цьому, до клопотання не надано документів, які б свідчили про наявність або відсутність осіб, які зареєстровані в останній, фактично мешкають та мають право користуватись вказаним житловим приміщенням.
Таким чином, в даному випадку заборона користування та розпорядження квартирою є невиправданим способом обтяження, може призвести до порушення прав третіх осіб.
При цьому, слідчий суддя враховує, що заборона відчуження та розпорядження мають однакові наслідки та в зв`язку з цим, приходить до висновку, що достатнім способом забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, є накладення арешту на майно підозрюваного з забороною його відчуження останнім та будь-якими особами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 273318), що належить на праві особистої приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони останньому та будь-яким особам відчужувати вказаний об`єкт нерухомого майна.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1