Справа 204/7799/20
Провадження 1-м/204/1/21
УХВАЛА
28 січня 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , особи, щодо якої прийнято рішення про видачу, ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації,
До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) від 26 жовтня 2020 року, прийняту начальником департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , якою вирішено видати ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_7 зазначає, що вищевказаною постановою вирішено видати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності та вказана постанова отримана ОСОБА_6 12 листопада 2020 року. Органами, які проводять екстрадиційну перевірку відносно ОСОБА_6 є Офіс Генерального прокурора та Дніпропетровська обласна прокуратура. Вказує, що ОСОБА_6 проживав в Україні майже 8 років (з 2012 по березень 2014 року на території Автономної Республіки Крим, з квітня 2014 року по 2020 рік на території Дніпропетровської області та у м. Дніпро). У період з 2012 по 2014 роки, під час проживання на території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 прийняв громадянство України, отримав паспорт громадянина України, змінив прізвище на « ОСОБА_9 » та отримав водійські права. Зазначає, що у зв`язку з анексією території Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 був позбавлений можливості повернутися до свого місця проживання у Автономній Республіці Крим, де залишилися його паспорт та водійські права. Особа ОСОБА_6 під час затримання та проведення екстрадиційної перевірки була встановлена за допомогою дактилоскопічної системи «ДАКТО-2000». Вказує, що Офіс Генерального прокурора та Дніпропетровська обласна прокуратура не перевіряли наявність у ОСОБА_10 громадянства України, тобто наявності обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст.589 КПК України виключає видачу ОСОБА_6 Російській Федерації. Також в оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо проведення Офісом Генерального прокурора та Дніпропетровською обласною прокуратурою перевірки наявності у ОСОБА_10 громадянства України. За час проживання в Україні ОСОБА_6 фактично створив сім`ю з гр. ОСОБА_11 , з якою сумісно проживав з 20 лютого 2018 року. Протягом 2020 року гр. ОСОБА_11 неодноразово зверталася до Дніпропетровської обласної прокуратури про надання дозволу на присутність під час реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 у приміщенні Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», на що Дніпропетровська обласна прокуратура неодноразово відмовляла, посилаючись на неможливість встановлення особи ОСОБА_6 та необхідність надання оригіналу паспорта ОСОБА_6 . Таким чином, оскаржувана постанова прийнята незаконно та необґрунтовано без перевірки обставини, передбаченої ст. 591 КПК України, яка виключає видачу ОСОБА_6 Російській Федерації, як громадянина України.
Захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали скаргу та просили її задовольнити. Захисник ОСОБА_7 суду пояснила, що підстави для екстрадиції ОСОБА_6 відсутні, рішення про його видачу прийнято передчасно, оскільки не було належним чином перевірено його громадянство та він має намір одружитися, чого вчасно зробити не зміг через протиправні дії прокуратури, та у випадку укладення ним шлюбу оскаржуване рішення не було б прийнято.
Прокурор ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні скарги, вказала що підстави для скасування відсутні, відомості, які б перешкоджали видачі ОСОБА_6 не були встановлені. Крім того, прокурор ОСОБА_4 зауважила, що відомості щодо відсутності громадянства України в ОСОБА_6 надані ГУДМС України в Дніпропетровській області стосуються всієї України, у тому числі й АР Крим. Наявність у ОСОБА_6 права на шлюб не є підставою для відмови у його видачі.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.
Постановою оперуповноваженого Відділення кримінального розшуку відділу Міністерства внутрішніх справ Росії по Новоселицькому району від 24 лютого 2016 року, ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.
Постановою Новоселицького районного суду Ставропольського краю від 12 січня 2017 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.162 КК Російської Федерації.
Запит російської сторони та інші документи про видачу відповідають вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російською Федерацією з питань екстрадиції.
Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем совхозу Леніна Шемахінського району Азербайджанської РСР, отримав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 26 липня 2007 року.
В ході екстрадиційної перевірки, яка була проведена прокуратурою Дніпропетровської області за дорученням Офісу Генерального прокурора, обставини, що можуть перешкоджати видачі до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.162 КК Російської Федерації, відсутні.
Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч.4 ст.187 КК України та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року, строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.
Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 не має статусу біженця в Україні, не є громадянином України, може бути етапований за станом здоров`я.
26 жовтня 2020 року начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 винесено постанову про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.
Відповідно до ст. 587 КПК України, екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою.
Згідно ч.1 ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:
1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;
2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;
3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;
4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);
5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;
5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;
6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
У відповідності до норм ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2020 року ОСОБА_6 було вручено копію постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 26 жовтня 2020 року про видачу особи (екстрадицію) з перекладом на російську мову, про що свідчить відповідна розписка.
Згідно з інформацією ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 24 червня 2020 року та 4 листопада 2020 року, ОСОБА_6 або захисник в його інтересах, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про набуття чи прийняття до громадянства України до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертались (а.с.28-29).
З відповіді Державної міграційної служби України від 14 грудня 2020 року також встановлено, що ОСОБА_6 до органів ДМС України не звертався із заявами про набуття громадянства України, документування його паспортом громадянина України чи паспортом для виїзду за кордон, а також із заявою про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.50,51).
Оскільки ОСОБА_6 не є громадянином України і з часу його перебування на території України та до часу прийняття Офісом Генерального прокурора рішення про його видачу (екстрадицію) до Російської Федерації не звернувся до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, суд вважає, що у Офісу Генерального прокурора не існувало підстав, передбачених ст. 589,590 КПК України, для відмови Російській Федерації у видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 до цієї країни.
Будь-які інші підстави визначені ч.1 ст. 589 КПК України для відмови у видачі особи іноземній державі також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Доводи захисника ОСОБА_7 судом до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються дослідженими матеріалами справи.
Таким чином, на підставі досліджених матеріалів скарги, а також наданих копій матеріалів екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 не встановлено і стороною його захисту в ході розгляду не надано достатніх доказів того, що при проведенні перевірки відносно останнього допущено порушення закону, а відтак суд вважає постанову обґрунтованою і приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.110, 587, 590, 591 КПК України, суд, -
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя: