У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017р. задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, яким присвоєні наступні адреси:АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений на майно, посилаючись на той факт, що клопотання слідчого не містило жодного доказу на обґрунтування необхідності та правомірності арешту зазначеного в клопотанні майна.

Крім того, як зазначає адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не повідомлялося про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. ОСОБА_4 не є також обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи, що з моменту арешту майна пройшло 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство триває, належне ОСОБА_4 на праві власності майно не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який, діє в інтересах ОСОБА_5 не з`явився, надавши заяву про підтримання вимог клопотання та розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор в судове засіданні не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чинном.

Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 14.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_6 , що призвело до тяжких наслідків.

В ході досудового розслідування встановлено що 16.08.2016 ОСОБА_6 здійснено реєстрацію об`єкта нерухомого майна загальною площею 155, 9 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 за громадянином ОСОБА_7 . Об`єкт нерухомості виник на підставі об`єднання квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , підставою для виникнення права власності зазначено технічний паспорт б/н від 09.08.2016, висновок щодо технічної можливості об`єднання №045-16 від 05.08.2016, договір купівлі продажу 3-4371 від 06.12.2005 (щодо купівлі квартири АДРЕСА_4 площею 29,9 кв. м.), договір купівлі продажу 5918 від 05.10.2005 (щодо купівлі квартири АДРЕСА_5 площею 36,1 кв. м.). Так у зазначеному висновку вказано, що згідно вищезазначених договорів квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 можуть бути об`єднані в об`єкті нерухомості під №13,14,17 загальною площею 155,9 кв.м., хоча згідно договорів купівлі продажу та технічної документації квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 всього складаються з 66 (29,9+36,1) кв. м. У вказаний висновок та технічний паспорт було незаконно внесено відомості щодо самовільно збудованого приміщення площею 89,9 (155,9-66) кв. м. Надалі ОСОБА_6 , 13.09.2016 р. здійснює поділ об`єкту під №13,14,17 на окремі об`єкти нерухомості квартиру АДРЕСА_4 площею 29,3 кв. м., №14 площею 36,1 кв.м. та АДРЕСА_6 площею 89,9 кв. м. Так ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем, здійснено незаконну реєстрацію самовільно збудованого 2х поверхового будинку, що фактично розташований біля будинку АДРЕСА_7 , за громадянином ОСОБА_8 присвоївши йому адресу АДРЕСА_1 , який 23.09.2016 р. відчужено громадянці ОСОБА_9 згідно договору дарування №2458 від 23.09.2016 р., посвідчений нотаріусом ОСОБА_10 в подальшому згідно договору купівлі-продажу №711 від 21.10.2016 р. відчужений громадянці ОСОБА_11 . Однак в подальшому 07.11.2017 р. право власності зареєстровано за ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину № 925 від 07.11.2017 р. виданого приватним нотаріусом ОСОБА_12 16.11.2016 р. ОСОБА_6 здійснено реєстрацію об`єкта нерухомого майна площею 119, 1 кв. м. якому присвоєно адресу АДРЕСА_8 за громадянином ОСОБА_7 . Об`єкт нерухомості виник на підставі технічного паспорту б/н від 02.10.2016 р.., висновку щодо об`єднання майна 0100-16 від 02.10.2016р. Так у зазначеному висновку вказано що згідно вищезазначених договорів квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 можуть бути об`єднані в об`єкт нерухомості під №13,14,18 загальною площею 119,1 кв. м., хоча згідно договорів купівлі продажу та технічні документації квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 всього складаються з 66 (29.9+36,1) кв.м. У вказаний висновок та технічний паспорт було незаконно внесено відомості щодо самовільного збудованого, окреме стоячого приміщення площею 38,3 кв.м., та незаконно добудованого приміщення до квартири АДРЕСА_5 площею 15,4 кв.м. В подальшому об`єкт нерухомості відчужений громадянці ОСОБА_9 згідно договору дарування №2-26 від 12.01.2017 р. посвідчений нотаріусом ОСОБА_13 . Надалі відчужений громадянці ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу №2-284 від 15.03.2017 р. посвідченого нотаріусом ОСОБА_13 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017р. задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, яким присвоєні наступні адреси: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для подальшого арешту вказаного майна, відпали.

Так, зважаючи на той факт, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси винесені ще в листопаді 2017р., орган досудового розслідування мав можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії з арештованим майном, в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 000145 від 14.11.2017 року. Повідомлення про підозру у кримінальному провадженні нікому не пред`явлено.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Окрім цього, санкція ст.364 КК України не передбачає конфіскації майна.

За таких обставин, суд зважаючи на зазначені обставини, вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 28.11.2017р. - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017р. на об`єкти нерухомого майна, яким присвоєний наступний адрес:АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Копії ухвали слідчого судді надати заявнику для надання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1