Дата документу 17.09.2020 Справа № 554/8570/20
У Х В А Л А

іменем України

17 вересня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000260 від 25.08.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської обл., громадянина України, з професійно-технічною освітою,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 88 (по стройовій частині) від 30квітня 2020 року, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог

ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

У відповідності до нової редакції статті 407 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

11 серпня 2020 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

В подальшому, 15 вересня 2020 року солдата ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 11 серпня 2020 року солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебуває за її межами до теперішнього часу.

ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, застосуваннязапобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання ОСОБА_4 виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи особистість ОСОБА_4 , який не має стійких соціальних зв`язків, зареєстрованого місця проживання, досудовим слідством не встановлено осіб, які б могли поручитися за виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків. У зв`язку з викладеним, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки також не вбачається можливим та не забезпечить виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Також, ОСОБА_4 являється військовослужбовцем контрактної служби, та, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України.

Так, ОСОБА_4 зобов`язаний, відповідно до вимог контракту, в службовий час, та понад встановлений службовий час в період військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді перебувати в розташуванні військової частини НОМЕР_1 та виконувати свої службові обов`язки за посадою, а також особливі обов`язки визначені статутами Збройних Сил України. В зв`язку із чим застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечить виконання останнім службових обов`язків а також дотримання інших вимог контракту про проходження військової служби.

Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти злочин, в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, що вчинений ОСОБА_4 тяжкий злочин, не пов`язаний із застосуванням насильства, не спричинив загибелі людей, однак ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 175 760 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень з покладенням обов`язів, передбачених ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні та просив задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечували.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків , а також запобігання спробам:

переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

15 вересня 2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами у їх сукупності.

На обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ст.177 КПК України, тобто запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проаналізувавши доводи прокурора, покладені в основу обґрунтування обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від трьох до семи років, існує ризик, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 не має офіційного джерела доходу, це може сприяти нез`явленню ОСОБА_4 за викликом слідчого, прокурора та суду.

Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 в подальшому, як у спосіб погроз, так і реально може незаконно впливати на свідків у провадженні, а саме на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інших свідків. При цьому, враховуючи, що наразі, під час здійснення досудового розслідування не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки, яким можуть бути відомі обставини вчинення ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, останній може впливати на даних осіб для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності;
Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється:враховуючи, що ОСОБА_4 довгий час не мав реального наміру повернутися до військової частини, ОСОБА_4 може продовжити ухилятися від військової служби, крім того, слід врахувати, що ОСОБА_4 за час самовільного залишення військової частини вчиняв злочини проти власності.

Відповідно до положень ст.178 КПК України крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, так і особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років та у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.4 п.1 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Беручи до уваги дані про особу підозрюваного, наявність повідомлення про підозру, конкретні обставини справи, та з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Ураховуючи, що вчинений ОСОБА_4 тяжкий злочин, не пов`язаний із застосуванням насильства, не спричинив загибелі людей, однак ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України необхідно визначити заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 175 760 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб.
Строк тримання під вартою рахувати з 15 вересня 2020 року з 16 год. 40 хв.

Строк дії ухвали до 16 год. 40 хв. 13 листопада 2020 року.

Одночасно визначити розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 , визначених КПК України обов`язків.

Призначити заставу в розмірі 175 760 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_4 , звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: UA 0015950, В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу ОСОБА_4 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.09.2020 року о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1