Справа № 346/484/21
Провадження № 1-кс/346/95/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Коломийської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 0000104 від 31.01.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Перевіривши надані матеріали, -

в с т а н о в и в :

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років. Така підозра підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000104 від 31.01.2021 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 31.01.2021 року; протоколом огляду місця події від 31.01.2021 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 01.02.2021 року; протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2021 року; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 01.02.2021 року; протоколом допиту підозрюваного від 31.01.2021 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 02.05.2018 року Коломийським міськрайонним судом за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, після відбуття покарання, на шлях виправлення не став та під час непогашеної судимості вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 31.01.2021 року близько 18:15 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Коломия, по вул. Грушевського, Івано-Франківської області, поруч із супермаркетом «Екомаркет» умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка зірвав з плеча ОСОБА_6 жіночу сумочку коричневого кольору, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 4 670 грн. та мобільний телефон марки «Neffos» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорно-сірого кольору, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 4 670 грн.

01.02.2021року за вказаним фактом ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім тяжкості інкримінованого злочину та покарання, слідчий зазначає наявність ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, суспільну небезпечність кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_5 на даний час не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, не одружений, раніше судимий, вчинений злочин відноситься до категорії корисливих злочинів, що є підставами для застосування зазначеного запобіжного заходу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених підстав та просять клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти застосування вказаного запобіжного заходу, просять застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, з моменту його затримання зайняв добровільну позицію у і визнає, що скоїв та на даний час перебуває у складній життєвій ситуації. Захисник вказує, що зазначені слідчим ризики є формальними, оскільки кожен ризик повинен бути доведеним.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, доходжу наступних висновків.

31.01.2021 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин ( Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї, статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.
Відповідно до вимог п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Вирішуючи клопотання, суд вважає доведеними наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі; підозрюваний, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності. Наведене підтверджується вимогою, з якої вбачається, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в п. 33 рішення ЄСПЛ по справі W. проти Швейцарії, заява № 14379/88 вказано, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання,її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Таким чином, суд доходить висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Однак, суд вважає, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, суд доходить висновку, що йому слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж зазначено у клопотанні, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки застосування такого заходу лише в нічний період доби може бути недостатнім.

Суд вважає, що вказаний запобіжний захід в повній мірі може запобігти встановленим ризикам. Також перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом унеможливить вчинення ним нових злочинів.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
На підставі викладеного і керуючись ст.,ст. 27,87,107, 176-178, 182, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, -

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк 2 (два) місяці, тобто по 03.04.2021 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки :
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
2) не відлучатись з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Коломийський відділ поліції в Івано-Франківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1