ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5617/18 (1-кс/639/898/20) Слідчий суддя ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1294/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001757 від 22.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України, -
встановила:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2020 клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001757 від 22.09.2018 року задоволено.
Накладено арешт на майно, вилучене 19.03.2020 в період часу з 21:51 години до 20.03.2020 03:27 години, в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке вилучене у присутності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- Монітор марки «Philips» модель: 223V5LSB/62;
- Клавіатура марки «Logitech» P/N-820-003125, S/N1928 SC518MN8;
- Клавіатура модель А13143 OV DC FCC ID:BCGA1314;
- Клавіатура марки «Logitech» P/N-820-003125, S/N1928 SC51ZN18;
- Системний блок PSS ;
- Ноутбук марки «Asus» модель X543U, SN: KAN0GRO1J16141G;
- Ноутбук марки «HP» HP 250G7 SN# CND92338SV;
- Ноутбук марки «DELL» 51725/SDPP/2017;
- Ноутбук марки «HP», SN# CND 7506FMS;
- Системний блок «Frime»;
- Монітор марки «Apple»;
- Монітор марки «Philips» model: 223V5LSB2/62 special number: 2VOA;
- Сім карти «Білайн» в кількості 151 шт.;
- Сім карти «Теле2 4G» в кількості 50 шт.;
- Коробка від сім карти «Yezzz» з мобільним телефоном НОМЕР_1 ;
- Дві коробки з під телефонів марки «Apple iphone 5S » ІMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 ;
- Ноутбук марки «HP» Serial: SND 6412S7T;
- Ноутбук марки «Asus», model QCNFA435;
- Мобільні телефони марки «Samsung» в кількості 6 шт.;
- Мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_4 ;
- Мобільний телефон марки «Huawei»;
- Мобільний телефон марки «Nokia»;
- Мобільний телефон марки «Motorola» IMEI: НОМЕР_5 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_6 ;
- Мобільний телефон марки «Huawei» IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_9 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_10 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_11 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_12 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_13 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_14 ;
- Радіостанція марки «Motorola»;
- Флеш-карта марки «Kingston» розміром пам`яті 16 GB;
- Флеш-карта марки «Kingston» розміром пам`яті 32 GB;
- Флеш-карта марки «Transcend» розміром пам`яті 16 GB;
- Флеш-карта марки «Kingston» розміром пам`яті 8 GB;
- Чорнові записи;
- Ноутбук марки «HP», SN# CND 8328174;
- Ноутбук марки «HP», SN# CND 92338W4;
- Ноутбук марки «Asus», IC:4104A-QCNFA435;
- Кредитні картки банку «Monobank» в кількості 3 шт. з номерами 1) НОМЕР_15 , 2) НОМЕР_16 , 3) НОМЕР_17 ;
- Картка «Приват Банк» з номером НОМЕР_18 ;
- Картка «Сбербанк» з номером НОМЕР_19 ;
- Картка «А-Банк» НОМЕР_20 ;
- Сім-карти «Білайн» в кількості 26 шт.;
- Ноутбук марки «HP», SN#5CD8035S17;
- Системний блок «Frime»;
- Ноутбук марки «Lenovo» S/N: WB07884943;
- Сім-карти «Білайн»;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_21 , IMEI 2: НОМЕР_22 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_23 , IMEI 2: НОМЕР_24 ;
- Мобільні телефони марки «Samsung» в кількості 2 шт. IMEI: НОМЕР_25 , IMEI: НОМЕР_26 ;
- Мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_27 , IMEI: НОМЕР_28 ;
- Мобільний телефон марки «Apple» IMEI: НОМЕР_29 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_30 , IMEI 2: НОМЕР_31 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_32 , IMEI 2: НОМЕР_33 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_34 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI : НОМЕР_35 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_36 , IMEI 2: НОМЕР_37 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI : НОМЕР_38 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI : НОМЕР_39 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_40 , IMEI 2: НОМЕР_41 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI : НОМЕР_42 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_43 , IMEI 2: НОМЕР_44 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI : НОМЕР_45 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_46 , IMEI 2: НОМЕР_47 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_48 , IMEI 2: НОМЕР_49 ;
- Мобільний телефон марки «Nokia» IMEI 1: НОМЕР_50 , IMEI 2: НОМЕР_51 ;
- Системний блок «Frime»;
- Ноутбук марки «Acer» S/N: НОМЕР_52 ;
- Системний блок «Frime»;
- Речовина рослинного походження, подріблена, в полімерному пакеті, зовні схожа на наркотичну.
Місцем зберігання арештованого майна визначено камеру схову Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45.
Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання прокурора про арешт майна залишити без задоволення в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що він є арендарем нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де він зберігає належні йому меблі; офісну, мобільну, комп`ютерну техніку, тощо.
В ході обшуку в ніч з 19.03.2020 на 20.03.2020 на підставі ухвали слідчого судді було вилучено ноутбуки, монітори, клавіатури, телефони та іншу коштовну техніку, яка належить йому та не має жодного відношення до будь-якого кримінального провадження.
Зауважує, що відомості про призначення слідчого СВ Київського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_9 і його входження до групи слідчих не було внесено до ЄРДР, а тому ОСОБА_6 вважає, що постанова про призначення групи слідчих була винесена заднім числом для виправдання факту проведення обшуку неналежним та неуповноваженим слідчим. Крім того, постанова про створення слідчої групи та визначення старшого слідчої групи була прийнята та підписана заступником начальника слідчого управління ГУНП в Харківській області, проте цими повноваженнями наділений саме начальник слідчого управління.
Клопотання прокурора про арешт майна тричі поверталось для належного оформлення, проте недоліки, вказані слідчими суддями не усунені, а саме: не вказано відомості про власника нежитлових приміщень, його засоби зв`язку, не вказано відомості про орендаря нежитлових приміщень, не надано копій правовстановлюючих документів на майно, на яке прокурор просив накласти арешт. Також прокурор безпідставно посилався на те, що майно було вилучено в присутності ОСОБА_8 , оскільки вказана обставина не свідчить і не доводить того, що вказана особа є власником майна. Однак слідчим суддею проігноровано такі недоліки клопотання про арешт майна і не повернуто його для усунення недоліків.
Вважає, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про нібито дотримання прокурором строку на подання четвертого клопотання про арешт майна, оскільки матеріали справи не містять даних щодо отримання копій ухвал слідчих суддів про усунення недоліків прокурором. Наполягає, що звертаючись вчетверте з клопотанням про арешт майна, прокурором не доведено дотримання процесуального строку на його подання і не порушено питання про його поновлення.
У кримінальному провадженні, в рамках якого порушено питання про арешт майна, ОСОБА_6 не є і ніколи не був ані підозрюваним, ані обвинуваченим, ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, навіть не був допитаний органом слідства у якості свідка, теж саме стосується і власника нежитлових приміщень ОСОБА_10 , а тому вважає, що на його майно не може бути накладений арешт. Ці факти залишились поза увагою слідчого судді.
На його думку, орган слідства намагається арештувати майно, відносно якого нема жодної достовірної інформації про його відношення до розслідуваних кримінальних правопорушень.
Викладені в клопотанні про арешт майна доводи сторони обвинувачення носять формалізований та узагальнений характер без будь-якої конкретизації щодо наявності підстав для накладення арешту.
Крім того, посилається на невідповідність арештованого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі власника майна та прокурора, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям речового доказу, передбаченим статтею 98 КПК України, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; є предметами, що були набуті кримінально протиправним шляхом; крім того, вилучені під час проведення обшуку мобільні телефони та ноутбуки можуть містити інформацію про зв`язок та спілкування осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження. З метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України, а також встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність у накладенні арешту на майно.
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001757 від 22.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України за фактом утримання невстановленими особами місць розпусти та звідництва для розпусти на території Новобаварського та інших районів м. Харкова в період 2018 року по теперішній час.
18.03.2020 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено клопотання про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В період часу з 21 год. 31 хв. 19.03.2020 до 03 год. 27 хв. 20.03.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено речі та предмети, перелік яких зазначено в протоколі обшуку від 19.03.2020.
Під час проведення обшуку жодна особа, яка була присутня в обшукуваному приміщенні, не ідентифікувала себе як власник або користувач майна. Крім того, всі особи, зазначені в протоколі обшуку, під час відібрання від них пояснень, відмовились надавати інформацію про походження вилученого майна, а також відомості про його власника чи користувача.
Вказане майно вилучено у присутності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , якій було вручено ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, та яка отримала копію протоколу обшуку. Цей факт в сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування, може свідчити про те, що ОСОБА_8 прямо або опосередковано має відношення до майна, яке належить арештувати.
Будь-які документи, які підтверджують право власності на вилучене майно, в ході проведення обшуку виявлені не були.
Постановою слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 20.03.2020 року вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мобільні телефони та інші речі визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45.
Відповідно до постанови заступника начальника СУ ГУНП в Харківській області про створення слідчої групи для проведення досудового розслідування від 19.03.2020 створено для проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001757 від 22.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України, слідчу групу, до якої включено, серед інших, слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо проведення обшуку неуповноваженою на це особою, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Відповідно до положень статей 167-169 КПК України вилучене під час обшуку 19.03.2020-20.03.2020 майно є тимчасово вилученим майном.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна прокурор зазначив, що встановлені достатні підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження, є предметами, що були набуті кримінально протиправним шляхом. Вказане майно визнано речовим доказом та можливо використовувалось невстановленими особами під час надання послуг інтимного характеру, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 167 КПК України.
З врахуванням встановлених обставин та виходячи з положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучені під час обшуку 19.03.2020-20.03.2020 комп`ютерна та мобільна техніка, сім-картки, банківські картки, речовина рослинного походження можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001757 від 22.09.2018, оскільки це майно має ознаки речових доказів, і для забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо недотримання процесуального строку на звернення прокурора в четвертий раз з клопотанням про арешт майна апеляційним судом не приймаються, з огляду на наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 03.04.2020 року по справі № 639/5617/18 (провадження №1-кс/639/853/20) клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001757 від 22.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 303 КК України, повернено прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали (а.с. 62).

Копія вказаної ухвали надійшла до Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області 09.04.2020 (а.с. 63).

10.04.2020 на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова подано клопотання прокурора про арешт майна з усуненими недоліками (а.с. 1).

Враховуючи викладене, при зверненні в четвертий раз до суду прокурором дотримано строки подання клопотання про арешт майна, визначені частиною 5 статті 171, частиною 3 статті 172 КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що при розгляді клопотання прокурора про арешт майна слідчим суддею досліджувалось питання щодо дотримання прокурором строків звернення з клопотанням про арешт майна, з урахуванням усіх ухвал слідчих суддів про повернення клопотання для усунення недоліків, та слідчий суддя дійшов висновку про дотримання вказаних процесуальних строків.

З таким висновком слідчого судді погоджується й апеляційний суд, оскільки він повністю підтверджується наявними матеріалами судового провадження.

Також апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо відсутності у нього будь-якого статусу у кримінальному провадженні та відсутності у зв`язку з цим підстав для арешту його майна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, застосовується з метою проведення ряду необхідних слідчих дій під час кримінального провадження, а тому у подальшому власник вилученого майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна, якщо ним буде у подальшому доведено законність набуття вилученого майна та у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на вилучене майно, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: