УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000221 від 16.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районногосудум.Києва надійшло клопотанняпредставника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000221 від 16.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст. 190 КК України, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 року ОСОБА_3 отримала ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, якою було накладено арешт на вказану квартиру з позбавленням права на відчуження та розпорядження вказаною квартирою.

Як вказано в ухвалі слідчого судді, підставою для накладення арешту на майно послужило клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного 16.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала мотивована тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодооб`єкта нерухомого майна, - 10.01.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_6 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 , при цьому підставою для реєстрації права власності на згадану квартиру стало Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 7-2, видане 10.01.2017 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 .

Однак, згідно отриманої відповіді на запит слідчого, Дев`ята Київська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_8 , який був власником вказаної квартири та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них не заведена.

У клопотанні зазначено, що згідно наявної у прокурора інформації, у померлого ОСОБА_8 жодних спадкоємців не було, відтак, належна йому на праві власності квартира після його смерті повинна була б перейти у власність територіальній громаді м.Києва. Вказані факти дають підстави вважати, що при реєстрації права власності ОСОБА_6 на належну ОСОБА_8 квартиру було надано підроблений документ, що підтверджував би право ОСОБА_6 на спадкування даної квартири.

В ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року вказується, що є достатні підстави вважати, що майно набуте кримінально протиправним шляхом, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою запобігання відчуженню такого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на квартиру ОСОБА_3 .

Проте на час розгляду питання про накладення арешту майна на вказану квартиру слідчий замовчував та не надав слідчому судді повну, об`єктивну та достовірну інформацію стосовно розслідування вказаного кримінального правопорушення та стосовно раніше вже дослідженого судами питання щодо накладення арешту на квартиру ОСОБА_3 , тим самим слідчий умисно призвів до одностороннього дослідження цього питання.

Зазначає, що всі доводи слідчого, які вказані як підстава для накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , є недостовірними та не відповідають дійсності

Таким чином, на думку адвоката, достовірно встановлено, що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , її право власності виникло на підставі цивільно-правового договору та було зареєстровано у встановленому порядку, тобто вона, як титульний власник цього нерухомого майна, має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту нерухомого майна.

Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 17.12.2019 року за клопотанням слідчого була прийнята за відсутності власника майна.

У зв`язку з наведеним, адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від17.12.2019року в рамках кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, вважає, що потреба в арешті відпала, а тому накладений ухвалою слідчого судді арешт підлягає скасуванню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_4 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 10, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2019 року, майно, на яке накладено арешт, а саме: наквартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном, є доказом у кримінальному провадженні,оскільки він є об`єктом, який зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час досудового розслідування.

Досудове розслідування кримінального провадження № 0000221 на даний час не завершено.

У зв`язку з сукупністю наведених обставин клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ,з метою збереження речових доказів, з підстав, передбачених ч.3 ст.170 КПК України, задоволено.
Доказів про те, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного на вказане майно, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, адвокатомне наведено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку відмовити у задоволенні клопотанняпредставника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника в інтересах ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000221 від 16.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 13.07.2020 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1