Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/631/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення вказуючи на те, що він відбув покарання, характеризується позитивно, має дев`ять заохочень, а тому на його думку став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що хоча засуджений ОСОБА_7 відбув більше строку покарання, призначеного за вчинення умисного тяжкого злочину, але за час відбування покарання допустив п`ять порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

Також, зазначено що засуджений ОСОБА_7 раніше два рази був звільнений умовно-достроково, але знов вчинив умисний тяжкий злочин, а тому на думку суду ОСОБА_7 не зробив відповідних висновків щодо необхідності зміни своєї поведінки, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду як незаконну та необґрунтовану, постановити нову про задоволення його клопотання, вказуючи на те, що він відбув 3/4 покарання, щиро розкаюється, був дев`ять раз заохочений, став на шлях виправлення, був залучений до без оплатної праці, приймав активну участь в роботах по благоустрою установи, тобто він сумлінним ставленням до праці, позитивною характеристикою, зразковою поведінкою, довів своє виправлення.

Крім того, вказує, що всі стягнення, за які він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності погашені, а тому на його думку має всі підстави для звільнення його умовно-достроково.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 15 лютого 2012 року вироком Олександрівського районного суду Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 06 місяців.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року засудженому ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.12.2010 року по 20 вересня 2011 року та з 15 лютого 2012 року по 11 грудня 2012 року за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 2 роки 04 місяці 22 дні.
Відповідно наданої характеристики ОСОБА_7 за період відбування покарання в СІ м. Артемівська Донецької області допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, які погашені в установленому законом порядку.
Згідно характеристики ОСОБА_7 за період відбування покарання в «Петрівській виправній колонії» (№49) допустив три порушення вимог встановленого режиму утримання за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення у виді догани та поміщення до ДІЗО, які зняті у встановленому законом порядку, заохочувався дев`ять разів, шість разів за сумлінне ставлення до праці, навчався в Петрівському навчальному центрі № 49, де здобув професії слюсаря з ремонту автомобілів другого розряду та електрозварювальника ручного зварювання третього розряду.

Крім того, як вбачається з витягу з протоколу № 3 від 13 лютого 2018 року комісія Петрівської ВК № 49 відмовила засудженому ОСОБА_7 в заміні невідбутої частини строку покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, як вбачається з витягу з протоколу № 3 від 12 лютого 2019 року комісія Петрівської ВК № 49 відмовила засудженому ОСОБА_7 у застосуванні до нього ст..81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ОСОБА_7 раніше звільнявся умовно-достроково за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22.04.2004 року та за вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 19 лютого 2008 року, але знов вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави та його підвищену суспільну небезпечність та стійку антисоціальну спрямованість особистості, його неготовність до право слухняної поведінки поза межами установ виконання покарань.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення, на шлях виправлення не став, будучи раніше неодноразово судимим, вчинив умисний тяжкий злочин, а тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно достроково.

Крім того, сумлінна непослідовна поведінка засудженого ОСОБА_7 , свідчить лише про наявність процесу позитивних змін, але вони на думку колегії суддів, не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві та не є підставою для звільнення від відбування покарання умовно-достроково, оскільки процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ОСОБА_7 ухвалі.

Будь-яких процесуальних порушень, неповноту у з`ясуванні обставин даної справи, про які зазначає засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4