Провадження № 1-в/638/731/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників колонії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування заяви зазначає, що був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м.Суми за ч.3 ст.185 КК України на строк 7 років позбавлення волі, 09.01.2018 року ухвалою апеляційного суду Сумської області вирок в частині призначення остаточного покарання змінено, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Зазначає, що перебуває в Олексіївській колонії №25 з 01.03.2018 року, за цей час цілком та повністю усвідомив своє життя, зробив певні висновки щодо поведінки в соціумі. В майбутньому має намір працевлаштуватись, не порушувати закон, виховувати доньку, вести та пропагувати здоровий спосіб життя. На свободі має соціальні звязки з батьком, матір`ю, сестрою та цивільною дружиною, має постійне місце проживання та робітничу спеціальність. Обіцяє дотримуватись всіх норм соціальної поведінки та бути зразковим громадянином держави.

В судовому засіданні засуджений підтримав подану заяву з підстав, наведених у ній.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав заяву засудженого та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) по суті заяви засудженого пояснив, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.81 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складення покарань остаточно призначено 7 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 07.09.2017 року. Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахувати у строк відбування строк тримання під вартою з 21.06.2017 року по 06.09.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09.01.2018 року вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.09.2017 року в частині призначення остаточного покарання змінено у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років позбавлення волі. Зараховано на підставі ст.5, ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по 09.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.02.2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2018 року ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.02.2018 року залишено без змін.
Станом на 02.10.2020 року засуджений відбув більше ніж дві третини строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Так, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.12.2016 року. Під час тримання в ДУ «Сумський УВП» порушував вимоги режиму тримання, за що був покараний в дисциплінарному порядку, не заохочувався, до праці не залучався. З 01.03.2018 року ОСОБА_6 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання неодноразово порушував вимоги режиму відбування покарання, за що було накладено стягнення, не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу до інших не подав. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Норми санітарної та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті і порядку. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню та духовну літературу. В організації роботи самодіяльних організацій участь не приймає та не проявляє соціально-корисну активність.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_6 , виданою адміністрацією державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) 19.09.2019 року, до ОСОБА_6 було застосовано три стягнення: від 17.02.2017 року за намагання встановити міжкамерний зв`язок; від 20.04.2017 року за завдання умисної шкоди своєму здоров`ю, у вигляді догани; від 12.04.2018 року за неввічливу поведінку до іншого засудженого у вигляді догани.

Відповідно до матеріалів особової справи, 11.02.2020 року та 08.04.2020 року до засудженого було застосовано заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилам внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Також 13.07.2020 року за порушення режиму відбування покарання, а саме через неввічливу поведінку до іншого засудженого, до ОСОБА_10 адміністрацією установи було застосовано стягнення у виді догани. За весь період відбування покарання ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Відповідно до витягу із протоколу засідання адміністративної комісії установи №19 від 24.04.2019 року засуджений не став на шлях виправлення, на підставі чого відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК країни, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
Матеріали особової справи засудженого не містять інформації про залучення його до праці.

Не зважаючи на те, що засуджений має два заохочення, що застосовувалися до останнього протягом відбування покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» у 2020 році, що передувало зверненню до суду з даним поданням, засуджений допускав порушення режиму відбування покарання, за що на нього було накладено стягнення, останній раз 13.07.2020 року, і хоча деякі з них на день розгляду подання про умовно-дострокове звільнення погашені у встановленому законом порядку, їх накладення не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
Крім того, згідно вироку суду з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 11 602 грн. грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн., на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1298,11 грн.. Крім того, вироком Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2017 року з ОСОБА_6 стягнуто з ОСОБА_12 13200 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, стягнуто на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи 703,68 грн.. При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо виконання засудженим судових рішень та відшкодування ним вищевказаних сум. Також матеріали справи не містять даних щодо здійснення будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення процесу відшкодування завданої шкоди потерпілим та судових витрат, що могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.09.2017 року, зміненого ухвалою суду апеляційної інстанції.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.09.2017 року та вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив :

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 05.10.2020 року о 15:30 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1