Справа № 644/ 8339 /19
н.п. 1-кп/644/ 306 /20
В И Р О К
іменем України
12 листопада 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами: № 0000988 від 18.04.2019 року та № 0002533 від 08.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-24.10.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 03.01.2018 року умовно достроково на невідбутий строк 6 місяців 12 днів;

-05.03.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Вироком Харківського апеляційного суду від 19.03.2020 року вирок суду першої інстанції від 05.03.2019 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
15.04.2019 року близько 18-00 год. ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні кіоску з продажу спиртних напоїв за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 21/2, який розташований на ринку «ХТЗ», підійшов до раніше знайомої ОСОБА_5 , заздалегідь знаючи, що у неї у власності є мобільний телефон «Samsung G-355H» у білому корпусі.

Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, попросив у ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, при цьому заздалегідь знаючи, що повертати мобільний телефон потерпілій він не буде. ОСОБА_5 передала ОСОБА_4 належний їй мобільний телефон марки «Samsung G-355H», вартістю згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 2677/19 від 12.08.2019 року 755,00 грн. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_4 вийшов з приміщення кіоску та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.10.2019 року близько 07-20 год. ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні торгівельного кіоску з продажу спиртних напоїв ПП «Хардіков» за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 21/2, який розташований на ринку «ХТЗ» побачив на столі мобільний телефон марки «STELL S3-06» у корпусі золотого кольору, який був залишений потерпілою ОСОБА_6 . В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків направлених на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що мобільний телефон залишений власником без нагляду, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «STELL S3-06», вартістю згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 3396/19 від 16.10.2019 року 319,20 грн. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_4 вийшов з приміщення вказаного кіоску та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочинів, як вони викладені вище.

Потерпілі надали суду письмові заяви про проведення судового розгляду за їх відсутністю та зазначили про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілих, обвинуваченого і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд згідно ст. 66 КК України визнає щире каяття та сприяння розгляду кримінальних проваджень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, в останнє за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.01.2018 року умовно достроково на невідбутий строк 6 місяців 12 днів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений.

На час розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_4 відбуває покарання призначене вироком Харківського апеляційного суду від 19.03.2020 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених ним умисних злочинів, а також дані, що характеризують особуобвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, проте після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та належних висновків щодо своєї поведінки не зробив, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений.

Суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думки прокурора, потерпілих, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 71 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 р.), остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. Аналогічні приписи містять і положення ст. 71 КК України і в попередній редакції закону.
Враховуючи, те що ОСОБА_4 засуджується за скоєння злочинів, які він вчинив після постановлення вироку Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 05.03.2019 року, який скасований вироком Харківського апеляційного суду від 19.03.2020 року в частині призначеного покарання та призначено покарання без застосування ст. 75 КК України, суд приходить до висновку, що остаточне покарання повинно бути йому призначене за правилами ст. 71 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту ОСОБА_7 за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертиз: № 2677/19 від 12.08.2019 року, № 3396/19 від 16.10.2019 року.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.03.2019 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком рахувати з 12 листопада 2020 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung G-355H» в корпусі білого кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілої, після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 .

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1