Справа №712/6241/20
Провадження№ 1-кп/712/618/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого/судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Копи Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, проходить військову службу на посаді: водія-електрика 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 03.12.2014 близько о 08 год. 30 хв. самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та направився до свого місця проживання у Миколаївську обл., Доманівський р-н, с. Копи, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 30.06.2020 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи не прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення та дав показання, які відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається, злочин вчинив у зв`язку з сімейними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюють ся. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорю валися.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в частинах першій або другій ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 31.10.2014).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, раніше не судимий, посередньо характеризується, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, без реального відбування покарання із застосування іспитового строку.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1