ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1122/20 Справа № 203/2734/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000302, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Гороховка, Верхньодніпровського району Вороніжської області, маючого вищу освіту, вдівця, утриманців не маючого, працюючого: виконавчий комітет Петриківської селищної ради на посаді начальника відділу земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, до 28 вересня 2020 року включно.
Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Слідчий суддя також врахував що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В той же час слідчий суддя також врахував, що підозрюваний раніше не судимий, мав постійне місце роботи, де характеризується позитивно. Також має зареєстроване місце проживання де фактично та постійно мешкає, вік підозрюваного та стан його здоров`я, зокрема, наявність у ОСОБА_6 ряду хронічних захворювань, що останній є людиною з інвалідністю ІІІ групи та прийшов до висновку, що необхідним та достатнім запобіжним заходом, який має бути застосований до підозрюваного з метою запобігання зазначеним в клопотанні ризикам, є цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 635 400,00 гривень.
В обґрунтування вказує, що слідчим суддею не було надано належної правової оцінки злочинній діяльності ОСОБА_6 . Також зазначає, що слідчий суддя не надав оцінки щодо суворості можливого призначеного покарання, не звернув увагу на серйозність висунутого та пред`явленого інкримінованого злочину, а також встановлених під час досудового розслідування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників, які просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані в повному обсязі та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.
За матеріалами долученими до клопотання, 22 травня 2020 року до ЄРДР за № 0000302 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
29 липня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом обшуку від 28 липня 2020 року; протоколом огляду від 11 червня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15 липня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14 липня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28 липня 2020 року; протоколом огляду речей та документів від 28 липня 2020 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні прокурора ризиків, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, мав постійне місце роботи, де характеризується позитивно, має зареєстроване місце проживання де фактично та постійно мешкає, вік підозрюваного та стан його здоров`я, зокрема, наявність у ОСОБА_6 ряду хронічних захворювань, що останній є людиною з інвалідністю ІІІ групи та дійшов висновку, що з метою запобігання вказаних ризиків можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
За наведених обставин, доводи прокурора в апеляції на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами доданими до клопотання.
Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваного злочину, та тяжкість можливого покарання, як на це посилається прокурор в апеляції, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_6 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання визначеним судом ризикам.
Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
З врахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених прокурором в апеляції.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 194, 196 КПК України, тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4