Справа № 496/4724/20
Провадження № 1-кп/496/514/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду кримінальне провадження внесеного до ЄДРДР № 0000017 від 20.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.11.2020 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених - ч.2 ст. 307 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів; ч.2 ст. 307 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості укладена 09.11.2020 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, згідно з умовами якої, ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, повністю визнав свою винуватість, зобов`язується виконати обов`язки підозрюваного: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, беззаперечно виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора та суду, співпрацювати з Іллічівською місцевою прокуратурою та СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеський області в розкритті та розслідуванні інших злочинів, внаслідок чого, сторони прийшли до узгодженої міри покарання, яке повинно бути призначено останньому, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки та покладання на нього обов`язків, передбачені ст. 76 КК України.
Прокурор, обвинувачений і його захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, кожного зокрема, вивчивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Крім цього, ч.1 ст. 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних даних, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Як вбачається з положень ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, не відповідають інтересам суспільства.
Аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, оскільки при узгодженні покарання сторона обвинувачення, із застосуванням ст. 69 КК України, не врахувала ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, а тому, прийшла до передчасного висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.
Як вбачається з п. 3 погоджене покарання угоди про визнання винуватості, обставиною, яка пом`якшує покарання підозрюваного ОСОБА_4 (згідно зі ст. 66 КК України), встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, викриття підозрюваним злочинних дій інших учасників, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин. Крім того, на утриманні у підозрюваного ОСОБА_4 перебувають малолітні діти: ОСОБА_7 2018 року народження, ОСОБА_8 2019 року народження, а також хвора мати ОСОБА_9 1979 року народження (епілепсія симптоматична з частинами генералізованими тоно-клонічними нападами з вираженими змінами особистості та дісфоріями).
Обставин, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_4 (згідно зі ст. 67 КК України) не встановлено.
Як вбачається зі змісту п. 4 угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , з іншого боку, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 , із застосуванням положень ст. 69 КК України, слід призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Однак, згідно вимог ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Відповідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами Кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
В той же час, як встановлено в судовому засіданні, умовами зазначеної угоди вказані вимоги ст. 69 КК України не враховані.
Суд в повній мірі враховує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що віднесене законодавством України, а також міжнародним законодавством, зокрема Конвенцією ООН «Про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин», ратифікованою Постановою ВР України від 25.04.1991 року, до категорії особливо небезпечних злочинів, наслідки вчинення якого становлять серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства. Так, на даний час в державі спостерігається тенденція до зростання кількості наркозалежних, особливо молоді, збільшення смертності населення та зріст злочинності внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, тому одним з основних напрямків державної політики є активізація роботи правоохоронних органів щодо своєчасного виявлення, припинення, знешкодження, а також справедливого покарання осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Як вбачається з викладу фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_4 , незаконно придбавав, зберігав з метою збуту, незаконно збував особливо небезпечні наркотичні засоби, вчинене повторно.
Отже, виходячи з зазначеного, суд дійшов стійкого переконання, що умови угоди про визнання винуватості від 09.11.2020 року за своїм змістом не відповідають інтересам суспільства.
На підставі викладеного, з урахуванням конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 469, 470, 472, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 09.11.2020 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 .
Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1