Справа № 202/4680/20
Провадження № 1-кс/202/5805/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

14 серпня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майнау кримінальному провадженні № 0000486 від 12.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася з погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 15.07.2020 року під час проведення обшуку автомобіля «ВАЗ-2108» номерний знак НОМЕР_1 майно, а саме: грошові кошти в сумі 39 796 грн., банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 2177 грн., банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім картою «Водафон» номер НОМЕР_6 , дерев`яний предмет, схожий на биту, автомобіль «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_7 , в якому виявлено вогнепальну зброю blow tr 14, реєстраційний талон НОМЕР_8 на транспортний засіб «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 та ключі від автомобіля, який зберігати на території стоянки ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 12.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, саме за фактом незаконного позбавлення волі та катування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

В рамках даного кримінального провадження 15.07.2020 року в порядку статті 233 КПК України був проведений обшук в автомобілі «ВАЗ-2108» номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 . Під час обшуку виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет марки BLOW TR 14 із маркуванням « НОМЕР_9 » з чотирма предметами, схожими на патрони 9 мм, в сумці в автомобілі виявлено грошові кошти в сумі 39796 грн., які належать підозрюваному ОСОБА_9 , банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , в автомобілі виявлено грошові кошти в розмірі 2177 грн., які належать підозрюваному ОСОБА_9 , банківську карту Монобанк № НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім картою «Водафон» номер НОМЕР_6 , дерев`яний предмет, схожий на биту.

Також вилучено автомобіль «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_7 , в якому виявлено вогнепальну зброю blow tr 14, реєстраційний талон НОМЕР_8 на транспортний засіб «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 , ключі від автомобіля.

Слідчий зазначає, що вилучені під час обшуку речі та документи містять сліди та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ. Вилучений автомобіль міг використовуватися як засіб вчинення злочину. Грошові кошти підлягають арешту з метою забезпечення цивільного позову про відшкодування шкоди, заявленого у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого вилучені речі та документи були визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що законні підстави для арешту майна відсутні, оскільки слідчим суддею відмовлено в данні дозволу на проведення 15.07.2020 року обшуку в автомобілі. Крім того, зазначив, що володільцем автомобіля є сестра підозрюваного, саме якій належать вилучені гроші та картки. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 пояснила, що підозрюваний є її рідним братом. Вона володіє автомобілем «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 , який іноді використовує брат. Вилучені в автомобілі під час обшуку картки та грошові належать їй.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 12.06.2020 року, в якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в даному кримінальному провадженні 15.07.2020 року в порядку статті 233 КПК України був проведений обшук в автомобілі «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 , під час якого вилучено, зокрема, грошові кошти, банківські картки, мобільний телефон, дерев`яний предмет, схожий на биту, а також безпосередньо сам автомобіль «ВАЗ 2108» номерний знак НОМЕР_1 та ключі від нього.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 6 статі 173 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому відповідно до частини 1 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, слідчий суддя враховує, що після проведення 15.07.2020 року обшуку в автомобілі і вилучення під час такого обшуку майна, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення цього обшуку.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 липня 2020 року в задоволенні клопотання слідчого та наданні дозволу на проведення обшуку було відмовлено.

Отже, оскільки в наданні дозволу на проведення обшуку, під час якого було вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відмовлено, використання такого майно як доказу у кримінальному провадженні згідно з положеннями ч. 3 ст. 233 КПК України є недопустимим.

Також матеріали клопотання слідчого не містять належних і переконливих доказів належності вилучених грошових коштів підозрюваному ОСОБА_9 .

Як зазначила в судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_10 , володільцем автомобіля є саме вона, вилучені в автомобілі грошові кошти та картки належать їй.

При цьому стороною захисту була долучена копія довіреності на ім`я ОСОБА_10 , що видана власником автомобіля ОСОБА_11 .

Крім того, слідчий суддя вважає, що з огляду на відмову слідчого судді в наданні дозволу на проведення обшуку вилучення під час обшуку грошових коштів не може вважатися здійсненим у законний спосіб.

Враховуючи наведене, підстави для накладення арешту на вилучене під час обшуку майно відсутні, а тому в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, вилученого 15.07.2020 року під час обшуку автомобіля «ВАЗ-2108» номерний знак НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1