Справа № 462/7726/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/47/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого

ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 09 лютого 2021 року включно.

На вказану ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою або визначити розмір застави. Покликається на безпідставність доводів прокурора про необхідність продовження строку тримання його під вартою, оскільки не наводить нових ризиків та підстав, окрім тих, які існували при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, про відсутність ризиків, оскільки має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також має рідних, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Вказує, що не може та не буде впливати на потерпілого, свідків та експертів. Покликається на те, що його попередні судимості не можуть бути враховані при обранні запобіжного заходу.

На апеляційний розгляд сторони не прибули, хоча про час та місце розгляду повідомлялись належним чином телефонограмами від 19.01.2021 року, що у відповідності до ч. 4 ст.422-1 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд.
На переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку, раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд першої інстанції, окрім тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у випадку доведеності його вини, обґрунтовано врахував дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , у тому числі і за злочини проти життя та здоров`я особи, і на даний час у провадженні двох місцевих судів перебувають на розгляді кримінальні провадження про його обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України та за ч.1 ст.286 КК України, що свідчить про існування ризику вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Також судом першої інстанції обґрунтовано враховано відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, з огляду на те, що ОСОБА_6 не працює та неодружений, що у свою чергу свідчить про існування ризику ухилення від суду.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до підставного переконання, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою без визначення розміру застави та неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 392, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: