Справа № 349/1526/20
Провадження № 1-кп/349/158/20
У Х В А Л А
іменем України
21 грудня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Івано-Франківськ, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який не працює, раніше судимого, останній раз 09 грудня 2016 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк його перебування під вартою закінчується 07 січня 2021 року, а судовий розгляд не може бути завершено до цієї дати з об`єктивних причин, заявлені ризики не зменшились з часу застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений, його захисник заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, подали клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Клопотання обгрунтовано тим, що прокурор не обґрунтував жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в черговий раз послався на ті самі підстави, які були впродовж усього періоду тримання під вартою ОСОБА_3 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні клопотання захисника, з огляду на таке.

Положеннями ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 07 січня 2021 року.

Підставами для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою були тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійної роботи, наявність у нього судимостей за вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
З моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Щодо визначення строку продовження запобіжного заходу у виді триманя під вартою ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.
За змістом ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.28 КПК України проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд.
В приписах частин 3 та 4 статті 28 КПК України зазначено, що критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення прокурором і судом своїх повноважень. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
На підставі наведеного та на дотримання вимог щодо розумного строку розгляду кримінального провадження, суд визначає строк продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на сорок п`ять днів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2020 року при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було визначено заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 42 040 гривень.

При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому необхідно визначити заставу з урахуванням розміру застави , яка була визначена ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2020 року та покласти на нього у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України .

Керуючись ст. ст. 177, 182-183, 194, 196, 199,331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на сорок п`ять днів, до 03 лютого 2021 року, включно.

Визначити заставу у розмірі 42 040 гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;
не відлучатись з місця проживання без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи;
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
В клопотанні захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Строк дії ухвали до 03 лютого 2021року.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1