ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/285/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду 25 вересня 2020 р. матеріали за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 11 вересня 2020 р.,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 168 160 гривень.

Зокрема зазначає, що слідчий суддя не врахував належним чином того факту, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 , є тяжким, а за його вчинення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що, на думку апелянта, свідчить про те, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в провадженні слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. перебувають матеріали кримінального провадження за № 0003235 від 6 листопада 2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 червня 2020 року у ОСОБА_7 під час телефонної розмови з ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) виник злочинний намір, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг яких заборонено. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 7 ЗУ Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995, незаконно придбав при невстановлених слідством обставинах місці та часі порошкоподібну речовину блакитно-зеленого кольору, яка є PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку зберігав при собі з метою збуту.

05 червня 2020 року близько 18:20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку №5А по вул. Симоненка в м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану порошкоподібну речовину блакитно-зеленого кольору, яка знаходилася у поліетиленовому пакетику на застібку, що містить PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропної речовини, обіг якої заборонено, маса на діючу речовину становить 0,1759 грама, збув її ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), за що отримав від нього грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень.

Згідно з ст. ст. 2, 7 ЗУ Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 та Списку №2, Таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) відносить до психотропної речовини, обіг якого заборонено.

10 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Того ж дня ст. слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, із врахуванням особи підозрюваного, зокрема того, що він в силу ст.89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання та міцні соціальні звязки, його віку та стану здоровя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки, на його думку, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обовязків та попередить вчинення ним дій, передбачених ст.177 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя, чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та прийшов до правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак на цілодобовий період з покладенням на нього відповідних обовязків. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовно визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_7 залишати житло по місцю своєї реєстрації цілодобово та із покладенням на нього відповідних обов"язків, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді