Справа № 473/4017/20
Номер провадження1-кп/473/390/2020
ВИРОК
іменем України

"17" грудня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську кримінальне провадження №0001140 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 11.01.2016 року Вознесенським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України до 3 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 26.01.2017 року Вознесенським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України до 3 року позбавлення волі, звільнений 11.03.2020 року на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на 1 місяць 7 днів;

- в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2020 року приблизно о 20:00 год., ОСОБА_4 , маючи прямий умисел па вчинення викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом перелізання через паркан, потрапив на територію домоволодіння, котре розташоване по АДРЕСА_2 . Підійшовши до господарського приміщення, ОСОБА_4 , помітив біля нього, на подвір`ї двоколісний велосипед марки Салют. В цей момент у нього виник прямий умисел на вчинення викрадення чужого майна, після чого він з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного велосипеду марки "Салют вартістю 1500 грн., що належить ОСОБА_6 та почав котити його в бік воріт. Після чого, підняв його та намагався перекинути через паркан на вулицю. Проте, не вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, не закінчив вчинення даного злочину з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину, а саме на подвір`ї домоволодіння його власниками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про визнання винуватості від 17.12.2020 року, укладена між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди, та ОСОБА_4 , що є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні, за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів. Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення даної угоди. Шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначеному діянні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 років. Також, сторони дійшли висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 вимог ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачних ст.76 КК України. ОСОБА_4 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

У судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Також в судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 грудня 2020 року, укладену в м. Вознесенську Миколаївської області між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди, та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та, на підставі угоди про визнання винуватості, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1