Справа №463/4/21
Провадження №1-кс/463/427/21
У Х В А Л А
про відмову у задоволення клопотання про арешт майна

18 січня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001489 від 8 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення 5 січня 2021 року обшуку у квартирі, що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) євро у кількості 200 штук на загальну суму 10 тис. євро, які поміщено у спеціальний пакет Державного бюро розслідувань №S2001675; грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 588 штук, купюри номіналом 1000 гривень у кількості 6 штук на загальну суму 300 тис. гривень та купюри номіналом по 100 доларів США у кількості 2 штуки на загальну суму 200 доларів США які поміщено у спеціальний пакет Державного бюро розслідувань №М1002141.

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001489 від 8 грудня 2020 року, за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 від 20 жовтня 2018 року №258 призначено на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому, наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 11 грудня 2020 року №440 призначено на посаду начальника відділу рекрутингу та комплектування заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . На виконання Указу Президента України ОСОБА_10 від 16 січня 2020 року №13/2020 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у НОМЕР_1 році», ІНФОРМАЦІЯ_5 видано розпорядження від 29 жовтня 2020 року №229, яким зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області ДПС України здійснити оповіщення головного державного ревізора інспектора Луцького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Волинській області ОСОБА_11 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 на засідання медичної комісії щодо визначення стану його придатності для проходження військової служби та подальшого призову на строкову військову службу. Наказом Головного управління ДПС у Волинській області ДПС України від 3 листопада 2020 року №2321 ОСОБА_11 оповіщено про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 та вручено повістку, підписану військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , якою визначено дату та час прибуття, а саме: 9 листопада 2020 року до 09.00 год. та якою повідомлено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, тобто про відповідальність, яка настає за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України. В кінці жовтня 2020 року ОСОБА_11 зустрівся з своїм знайомим - ОСОБА_12 , якому повідомив, що його викликають у ІНФОРМАЦІЯ_7 для проходження медичного огляду та подальшого призову його на строкову військову службу у Збройні Сили України, а також поцікавився в останнього чи відомо йому, яким чином здійснюється медичний огляд щодо визначення стану придатності та подальший призов на строкову військову службу. ОСОБА_12 , у свою чергу повідомив, що він перебуває у дружніх відносинах з військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та взнає у нього порядок призову на строкову військову службу. У подальшому через декілька днів, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 , де повідомив останнього про призов його знайомого ОСОБА_11 на строкову військову службу та поцікавився про процедуру здійснення вказаного призову, на що ОСОБА_8 повідомив, що його знайомий проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_8 та він взнає у нього про необхідність призову на строкову військову службу ОСОБА_11 та повідомив щоб останній не являвся на повістку на вказану дату для проходження медичного огляду. У період з кінця жовтня по початок грудня 2020 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, у не встановленому місці, ОСОБА_8 зустрівся з невстановленою станом на даний час досудовим розслідуванням посадовою військовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій повідомив про призов на строкову військову службу ОСОБА_11 . Під час вказаної зустрічі, у військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та невстановленої станом на даний час посадової військової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом вимагання та одержання від ОСОБА_12 неправомірної вигоди за не призов ОСОБА_11 на строкову військову службу у Збройні Сили України та подальше визнання його непридатним до її проходження. Так, 2 грудня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під час особистої зустрічі між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 біля приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_3 , останній повідомив ОСОБА_12 , що він зустрічався з своїм товаришем, який проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_8 та взнав деталі призову ОСОБА_11 на строкову військову службу. Разом з тим ОСОБА_8 з метою реалізації їхнього злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, всупереч інтересам служби, переслідуючи корисливий мотив, повідомив ОСОБА_12 , що ОСОБА_11 обов`язково підлягає призову на строкову військову службу та у разі ухилення від неї, останній буде підлягати кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, однак у разі надання йому та невстановленій посадовій військовій особі ІНФОРМАЦІЯ_6 грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, вони приймуть рішення щодо не призову ОСОБА_11 на строкову військову службу та у подальшому вживуть заходи щодо визнання останнього непридатним для проходження військової служби. ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що у разі невиконання протиправних вимог останніх для ОСОБА_11 настануть негативні наслідки, не бажаючи їх настання щодо призову на строкову військову службу та у разі ухилення від неї, притягнення до кримінальної відповідальності, будучи поставленим у безвихідь змушений був погодитися на їхні протиправні вимоги, однак розуміючи незаконність зазначених вимог та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та невстановленої посадової військової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 . У подальшому, 28 грудня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_8 , під час вказаної зустрічі останній діючи за попередньою групою осіб з невстановленою посадовою військовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 , переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, всупереч інтересам служби, переслідуючи корисливий мотив, повторно висловив вимогу ОСОБА_12 про необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США та повідомив про необхідність надання її 5 січня 2021 року. У подальшому, 5 січня 2021 року близько 09.00 год. ОСОБА_12 , діючи під контролем правоохоронних органів, на виконання незаконних вимог військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та невстановленої посадової військової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуваючи у транспортному засобі автомобілі марки «HONDA CR-V» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_8 на території для паркування транспортних засобів у дворі ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_4 , передав грошові кошти у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_8 для нього та невстановленої посадової військової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , після цього ОСОБА_8 затримали працівники правоохоронних органів.

Одночасно на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 4 січня 2021 року по справі №463/4/21 провадження №1-кс/463/4/21 слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 проведено обшук у квартирі, що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого слідчим в коридорі вказаної квартири у куртці яка належить ОСОБА_4 у внутрішній кишені якої виявлено пакет в якому містився згорток з фольги де були грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесять) євро у кількості 200 штук загальна сума 10 тис. євро, які поміщено у спеціальний пакет Державного бюро розслідувань №S2001675, опечатано способом, що запобігає несанкціонованому доступу та скріплено підписами учасників слідчої дії. В подальшому при обшуку балкону вказаної квартири вхід на який з кухні на стелажі виявлено картонну коробку з пакетом я якому були грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 гривень у кількості 588 штук, купюри номіналом 1000 гривень у кількості 6 штук на загальну суму 300 тисяч гривень та купюри номіналом по 100 доларів США у кількості 2 штуки на загальну суму 200 доларів США які поміщено у спеціальний пакет Державного бюро розслідувань №М1002141, опечатано способом, що запобігає несанкціонованому доступу та скріплено підписами учасників слідчої дії.

Слідчий вказує, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 12 січня 2021 року у справі №463/4/21 клопотання слідчого частково задоволено, в частині накладення арешту на майно, що було вилучено під час проведення 5 січня 2021 року обшуку у квартирі що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 повернуто для усунення недоліків.

Зазначає, що в ході досудового розслідування допитаний 5 січня 2021 року ОСОБА_12 , який показав, що при розмові з ОСОБА_8 останній зазначив, що розмовляв з ОСОБА_4 за сприяння в ухиленні від проходження військової служби та оформлення документів для визнання непридатним до проходження військової служби в збройних силах України гр. ОСОБА_11 . Одночасно встановлено, що у поданій декларації за 2019 рік ОСОБА_4 відсутні задекларовані вилучені грошові кошти у сумі 10 тис євро та 300 тис. гривень. На даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні та здійснюються усі необхідні слідчі та процесуальні дії для повного, всебічного об`єктивного досудового розслідування та причетності осіб до вчинення злочину. Органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучене майно та речі мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають значення у вказаному кримінальному провадженні. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучені речі, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, проведення судових експертиз, а в подальшому можливості застосування спеціальної конфіскації, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а тому подане клопотання просить задовольнити.

Матеріали клопотання надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 14 січня 2021 року та о 11:19 год. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду такого було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 . Клопотання було призначено до розгляду на 14 січня 2021 року о 17:00 год. У зв`язку з надходженням на адресу суду клопотання представника власника майна ОСОБА_5 про відкладення розгляду клопотання, розгляд такого у судовому засіданні було відкладено до 10:00 год. 18 січня 2021 року.

В судовому засіданні 18 січня 2021 року слідчий подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 клопотання заперечили, в задоволенні такого просили відмовити. Представник власника майна ОСОБА_5 подав заперечення, відповідно до якого зазначив, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 , його дружині ОСОБА_13 , дітям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , отримані ними в якості оплати за договором купівлі-продажу від ОСОБА_7 за продаж трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 , на підтвердження чого надав копію договору купівлі-продажу квартири від 27 листопада 2020 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому згідно ч. 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вимогами ч. 4 вказаної статті встановлено, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 1 та 2 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Також частиною 1 даної статті встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, зокрема можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0001489 від 8 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1 КК України (а.с. 13-14).

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема протоколу обшуку від 5 січня 2021 року вбачається, що під час обшуку у квартирі, що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесять) євро у кількості 200 штук загальна сума 10 тис. євро; грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 588 штук, купюри номіналом 1000 гривень у кількості 6 штук на загальну суму 300 тисяч гривень та купюри номіналом по 100 доларів США у кількості 2 штуки на загальну суму 200 доларів США (а.с. 46-51).

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2020 року клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 про накладення арешту в частині накладення арешту на майно, що було вилучено під час проведення 5 січня 2021 року обшуку у квартирі, що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , повернуто прокурору для усунення недоліків, встановитлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків (а.с.52-61).

З клопотання слідчого вбачається, що останній просить накласти арешт на грошові кошти, що вилучені під час обшуку 5 січня 2021 року у квартирі, де постійно проживає ОСОБА_4 , з метою збереження їх як речових доказів для проведення судових експертиз, а також можливості застосування спеціальної конфіскації. Водночас, слідчим у клопотанні не доведено що зазначені грошові кошти є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Також слідчим ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено необхідності проведення експертиз щодо зазначеного майна, а також не надано доказів призначення експертиз щодо вказаного майна.

Окрім того, ОСОБА_4 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, слідчим не доведено, що вилучені грошові кошти можуть підлягати спеціальній конфіскації як такі, що були одержані ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або ж призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, були предметом кримінального правопорушення чи були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Також не доведено, що дані гроші набуті ОСОБА_4 від підозрюваного і він знав або повинен був і міг знати, що вони відповідають будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України. При цьому з врахуванням вимог ч. 1 ст. 96-2 КК України вищезазначені відомості щодо третьої особи мають бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів, рішення яким було в встановлено дані відомості щодо ОСОБА_4 матеріали клопотання не містять.

Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не доведено можливості використання майна зазначеного в клопотанні як доказу у кримінальному провадженні, можливості його спеціальної конфіскації, розумності та співрозмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження, а отже необхідності арешту майна зазначеного в клопотанні, тому клопотання слідчого про арешт майна до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001489 від 8 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1 КК України, а саме на тимчасово вилучене майно під час проведення 5 січня 2021 року обшуку у квартирі, що належить на праві власності батькові дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , де постійно проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1