єдиний унікальний номер справи 531/1001/20
номер провадження 1-кп/531/240/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальні акти кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суха Маячка Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, освіта повна загальна середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, раніше судимого:

- 13 червня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 червня 2015 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, 02 серпня 2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін п`ять місяців;

- 11 березня 2019 року Машівським районним судом Полтавської області за ст. 128 КК України до ста п`ятдесяти годин громадських робіт;

- в провадженні Чутівського районного суду Полтавської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, рішення по якому не прийнято;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 15 травня 2020 року, допомагаючи по господарству ОСОБА_9 , перебуваючи на його подвір`ї за адресою: АДРЕСА_3 , побачив металеву трубу, після чого у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння чужим майном. В подальшому, він, близько 21 години, користуючись тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав належну ОСОБА_9 бувшу у використанні металеву трубу довжиною 371,5 сантиметри, діаметром 88 міліметри та товщиною стінки 7 міліметрів, вартістю 660 гривень, чим спричинив останньому майнової шкоди на вище вказану суму. Наступного дня ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_10 (який не був обізнаний про те, що дане майно здобуте злочинним шляхом) продати вище вказану металеву трубу. Останній погодився та збув її ОСОБА_11 за 70 гривень, таким чином ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд в повному обсязі.

Крім того, 21 травня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , проходячи повз готелю «Колос», що розташований за адресою: вул. Полтавський шлях, 70/2а, м. Карлівка, Полтавської області, побачив велосипед марки «Prophete» Streetrider», чорного кольору, жіночого типу, після чого у останнього виник умисел на заволодіння чужим майном. В подальшому, користуючись тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав належний потерпілій ОСОБА_6 бувший у використанні велосипед марки «Prophete» Streetrider», чорного кольору, жіночого типу, вартістю 2700 гривень, чим спричинив останній майнової шкоди на вище вказану суму. В подальшому ОСОБА_5 цього ж дня велосипед продав за 100 гривень ОСОБА_12 , таким чином викраденим майном розпорядився на власний розсуд в повному обсязі.

Також, у другій декаді травня 2020 року, точна дата досудовим та судовим слідством не встановлена, близько 18 години, ОСОБА_5 перебував у домогосподарстві ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , з дозволу власника, де останні відпочивали та вживали алкогольні напої. В подальшому, ОСОБА_5 , маючи на меті таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що господар ОСОБА_7 , внаслідок сп`яніння відлучився до кімнати відпочивати, а поряд нікого із сторонніх осіб немає, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Neffos C5 Plus», в корпусі чорного кольору, вартістю 1049 гривень, що знаходився на столі у кухонній кімнаті будинку та належить потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон реалізував місцевому жителю ОСОБА_13 як своє власне майно, таким чином розпорядився викраденим майном в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вище вказану суму.

Окрім цього, 10 серпня 2020 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу власниці в будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , користуючись тим, що власниця помешкання не бачить, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з поверхні столу, що розміщений в прихожій будинку, викрав банківську пенсійну карту для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_5 в період часу з 11 серпня 2020 року по 13 серпня 2020 року в продовольчих магазинах, що розташовані в АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_6 , знаючи пароль від викраденої ним карти, здійснював безготівкову оплату за товари на загальну суму 1563 гривні 20 копійок, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Також, 10 серпня 2020 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу власниці в будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , користуючись тим, що власниця помешкання не бачить, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з поверхні столу, що розміщений в прихожій будинку, викрав банківську пенсійну карту для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , що є офіційним документом, так як, згідно до ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затверджене постановою Правління Національного банку України №414 від 08 жовтня 1998 року, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являються засобом доступу до банківських рахунків. В подальшому, ОСОБА_5 в період часу з 11 серпня 2020 року по 13 серпня 2020 року в продовольчих магазинах, що розташовані в АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_6 , знаючи пароль від викраденої ним карти, здійснював безготівкову оплату за товари на загальну суму 1563 гривні 20 копійок, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та способи вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 21 травня 2020 року, близько 14 години, після роботи вона приїхала на велосипеді до готелю «Колос» в м. Карлівка, де з банкомату зняла кошти та, зашивши велосипед на парапеті, зайшла до апетеки. Коли вийшла, то велосипеда вже не було, та вирішила звернутись до поліції. Наразі велосипед їй було повернуто.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в травні 2020 року, точної дати не пам`ятає, він повернувся з роботи, повечеряв та ліг відпочивати. В ранці виявив відсутність телефону. Хто міг його взяти одразу не зрозумів. Телефон йому було повернуто. Претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на початку серпня 2020 року, точної дати не пам`ятає, вона попросила ОСОБА_5 скупиться для неї в магазині та дала йому свою банківську картку. Він скупився і приніс картку. На наступний день виявила відсутність банківської картки. Пізніше її повернув сам ОСОБА_5 . Коли вирішила розрахуватись нею в магазині, то виявила відсутність коштів. У відділенні банку дізналась про те, що їй була нарахована пенсія. Показувала обвинуваченому роздруківку та він пообіцяв повернути кошти, але до теперішнього часу не повернув.

Потерпілий ОСОБА_9 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду не з`явився. Причини неявки суду не відомі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше неодноразово судимого, останній раз 11 березня 2019 року Машівським районним судом Полтавської області за ст. 128 КК України до ста п`ятдесяти годин громадських робіт, з яких відбуто п`ятдесят шість годин; негативну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 18 вересня 2020 року, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можу становити високу небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наслідки суспільно небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, та в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення до повного відбуття покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2019 року, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне приєднати повністю не відбуте покарання у виді громадських робіт, перевівши їх, у відповідності до ст. 72 КК України, у одинадцять днів обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

По кримінальному провадженню процесуальні витрати та цивільний позов відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 336, 369-371, 373-376, 395 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

За сукупністю вироків, згідно ст. 71 КК України, приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2019 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді двох років одинадцяти днів обмеження волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази бувшу у використанні металеву трубу довжиною 371,5 сантиметри, діаметром 85 міліметри та товщиною стінки 7 міліметрів; бувший у використанні велосипед марки «Prophete» Streetrider», чорного кольору, жіночого типу; мобільний телефон марки «Neffos C5 Plus», в корпусі чорного кольору; банківську пенсійну карту для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; передані на відповідальне збереження потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно, вважати повернутими законним власникам.

Речовий доказ компакт-диск марки «Verbatim DVD+R 4.7 Gb» з відеофайлами, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя