Справа № 741/157/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/254/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

власника майна ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: 39 колод деревини породи сосна довжиною 6 м та 40 колод деревини породи сосна довжиною 4-4,5 м із забороною відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Задовольняючи клопотання слідчого СВ Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , слідчий суддя вказав, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі особа, на майно якої тимчасово накладено арешт ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання на накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала слідчого судді прийнята із порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, з наступних підстав. В ухвалі не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Крім того, слідчий не був присутній у судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт майна. А також судовий розгляд відбувся без його участі, при цьому він не був повідомлений про те, що 10 лютого 2020 року Носівським районним судом було винесено ухвалу про арешт майна. Вказує, що у клопотанні слідчого не зазначено підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати та види майна. Звертає увагу, що вилучене майно неналежно зберігається, з приводу чого він звертався до слідчого.

Оскарживши ухвалу слідчого судді поза строками апеляційного оскарження, апелянт просить його поновити, визнавши причини його пропуску поважними.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Носівсьського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 000038 від 05.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Згідно протоколу обшуку від 06.02.2020, на підставі ч.3 ст.233 КПК було проведено обшук на території Іржавецького лісництва с. Козари Носівського району Чернігівської області біля урочища «Козарська дача» квартал, 50, в результаті якого було вилучено 39 колод деревини породи сосна довжиною 6 м та 40 колод деревини породи сосна довжиною 4-4,5 м (а.с.п.5-7).

Постановою слідчого від 07.02.2020 року, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000038 від 05.02.2020 року (а.с.п.8).

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 06.02.2020 року слідчий суддя, дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132,170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності арештованого майна критеріям ст.98 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги.

Доводи апелянта щодо недодержання слідчим вимог КПК при зверненні із клопотанням про накладення арешту на майно з урахуванням наявних у матеріалах судової справи документів, є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки причина його пропуску є поважною.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 170, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4