Справа № 243/941/17
Провадження № 1-кп/243/76/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження №0003490 від 29.11.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Латаші Народницького району Житомирської області, громадянина України, офіційно не працюючого, РНОКП НОМЕР_1 , з повною загальною середньо освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 19.03.2020 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 407 ч.4, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року, точно дату та час в ході судового розгляду кримінального провадження встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , займаючи посаду солдата військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , придбав на інтернет сайті у невстановленої особи армійський ніж фірми «Columbia», що є холодною зброєю виготовленою заводським способом. Використовуючи вказаний ніж в побутових потребах, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
29 листопада 2016 року ОСОБА_4 перевіз на пасажирському потягу сполученням «м. Київ - м. Костянтинівка» в м. Слов`янськ вказаний армійський ніж фірми «Columbia», який близько 11 години 00 хвилин закріпив собі на поясному ремені та діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, в порушення «Положення про дозвільну систему», затверджену постановою КМУ № 576 від 12 жовтня 1992 року. Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання

вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів», переніс при собі на станцію Слов`янськ Донецької залізниці, що на площі Привокзальній № 1 м. Слов`янська, таким чином здійснив носіння холодної зброї, виготовленої заводським способом.
29 листопада 2016 року в період часу з 14 години 48 хвилин до 15 години 38 хвилин, під час проведення огляду в приміщенні станції Слов`янськ Донецької залізниці, співробітниками поліції Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області у присутності двох понятих за добровільною письмовою згодою ОСОБА_4 у останнього була виявлена і вилучена холодна зброя - ніж фірми «Columbia», що є холодною зброєю виготовленою заводським способом, який ОСОБА_4 носив при собі без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно придбав в мережі інтернет ніж, який є холодною зброєю виготовленою заводським способом, та який він носив при собі без передбаченого законом дозволу, використовував ніж в побуті. Ніж був вилучений в нього на залізничній станції м. Слов`янськ. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, то у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, визнав достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням висновку судової експертизи холодної зброї та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно висновку судової експертизи холодної зброї № 2/2 316 від 13.12.2016 року предмет, вилучений 29.11.2016 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є холодною зброєю. Предмет, вилучений 29.11.2016 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є армійським ножем фірми «Columbia», виготовленим заводським способом.
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведеної експертизи, оскільки вона була проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Наведений висновок експертизи, належним чином аргументований, містить відповіді на поставлені питання, висновок обґрунтований дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновку відносяться до справи і мають доказове значення. Висновок експертизи ніким з учасників судового розгляду не оспорювався.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками: носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, офіційно не працевлаштований, однак, має міцні соціальні зв`язки та здійснює догляд за непрацездатною бабусею, з якою мешкає разом.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення був не судимою особою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, проживає разом із бабусею та доглядає за нею, має позитивну характеристику за місцем проживання та військової служби, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає доцільним і необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду, саме це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому. Суд не вважає за доцільне призначати обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки він постійного джерела доходу не має, офіційно не працевлаштований. Також суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вважає за доцільне призначення йому покарання у виді арешту, обмеженням або позбавленням волі на певний строк.
01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до санкції ч.2 ст.263 КК України були внесені зміни та, зокрема, збільшено розміри покарання у виді штрафу, однак санкція вказаної статті у вигляді громадських робіт змін не зазнала.
Судом встановлено, що 19 березня 2020 року вироком Богунського районного суду м.Житомира, ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від призначеного покарання з випробуванням, на 1 рік іспитового строку.
Таким чином, приймаючи до уваги, що інкриміноване за даним вироком кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 29.11.2016 року, тобто до постановлення вказаного вище вироку Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2020 року, то суд приходить до висновку про необхідність застосування, під час визначення остаточного покарання ОСОБА_4 за дійсним вироком, правил ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Крім того суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17; провадження № 51-2631 кмо19) зазначала, що норми, передбачені статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або засуджується до покарання, від відбування якого звільняється з іспитовим строком.
Об`єднана палата вважає такою, що відповідає положенням закону про кримінальну відповідальність наступну правозастосовну позицію.
Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.
Відповідно до статті 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При складанні покарань допускається обчислення строків покарання у днях.
В ході досудового розслідування 13.12.2016 року в кримінальному провадженні проведена судова експертиза холодної зброї № 2/2 316, вартість якої становить 351 грн 84 коп., яка проведена фахівцями Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2020 року, та з урахуванням правил п.п. г, п.1 ч.1 ст. 72 КК України за якими одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 30 (тридцять) днів.
На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
? не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: ніж, що є холодною зброєю, який відповідно до квитанції № 309 від 28.01.2017 року зберігається в кімнаті зберігання зброї Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, після набуття вироку законної сили - знищити.

Процесуальні витрати на проведення експертизи холодної зброї № 2/2-316 від 13.12.2016 року у розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) грн 84 коп., стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1