ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №0000227 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Сторожинецького районного суду від 15.07.1993 року за ст.ст.140 ч.3, 206 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;
- вироком Сторожинецького районного суду від 25.08.1994 року за ст.206 ч.2, ст.43 КК України, (в редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;звільнився 22.09.1997,
- вироком Сторожинецького районного суду від 11.06.1998 року за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;зв.26.11.2001,
- вироком Сторожинецького районного суду від 19.04.2002 року за ст.187 ч.2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;зв.24.07.2006,
- вироком Сторожинецького районного суду від 14.05.2007 року за ст.ст. 395, 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- вироком Сторожинецького районного суду від 09.11.2007 року за ст. 186 ч.3,70 ч.4 КК України на 6 років позбавлення волі;зв.20.12.2012,
- вироком Сторожинецького районного суду від 07.08.2013 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на один рік 15 днів позбавлення волі,зв.20.06.2014,
- вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2016 року за ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України на 5 років позбавлення волі,звільнений умовно достроково 07.06.2018 на 1рік 6місяців 6днів, обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України , -

Провадження№11-кп/822/30/21 Головуючий у I інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ч.2 ст.190,ч.2ст.289 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.190, ч.2 ст.289 КК України та йому призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою,строк відбування покарання обчислений з 23 березня 2020 року. Вирішена доля речових доказів.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із проханням вирок частково скасувати та виправдати ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України. Посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_9 ,який у суді показав,що ОСОБА_10 йому повідомив,що обвинувачений поїхав до своєї співмешканки на мопеді і не повернувся.Гадюченко вів себе спокійно,без будь яких переживань.Також свідок показав,що були вилучені із магазину записи із камер відеоспостереження,яких немає у матеріалах провадження.

Також вважає, що суд безпідставно визнав ОСОБА_11 потерпілою та повернув їй речовий доказ мопед. На думку апелянта, ОСОБА_11 не є законним власником мопеду, оскільки у неї відсутні документи на транспортний засіб та він не був нею зареєстрований у встановленому законом порядку.

Крім цього, вказує, що суд при призначенні покарання не врахував усіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що ОСОБА_6 повністю визнав визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, неодноразово просив пробачення у потерпілого,матеріальна шкода відсутня, а також не зважив на думку потерпілих щодо призначення покарання.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 07 березня 2020 року протягом дня перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, повторно, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_9 , під приводом виконання робіт на кладовищі, заволодів бензопилою марки «STIGA SP 386» вартістю 5000 гривень, яку в подальшому продав, спричинивши потерпілому шкоду на вказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 17 березня 2020 року біля 10.30 год. умисно, повторно, з прямим умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до мопеда марки « Sonik» моделі «S», який знаходився на парковці біля магазину «Зарінок», що по вул. Привокзальній, 2-Д в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, який належав ОСОБА_11 і діючи всупереч волі власника мопеда, скориставшись наявністю ключів в замку запалювання, завів двигун та рушив з місця, поїхавши в с. Снячів, де в подальшому був виявлений працівниками поліції

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення, дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши наведені в ній доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості та правильності юридичної оцінки дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України за обставин, викладених у вироку,апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний суд, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить в ухвалі доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Також судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпосередньо, повно і об`єктивно дослідив надані сторонами доказами, правильно їх оцінив та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Зі змісту вироку та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_6 не визнав вину у вчиненні цього злочину та показав, що 17 березня 2020 року з дозволу ОСОБА_12 взяв скутер,щоб поїхати до своєї співмешканки,яка проживала у цьому ж селі,однак поїхав у с.Снячів,там затримався і коли повертався,був затриманий працівниками поліції.Мав намір повернути скутер.

Такі показання суд обгрунтовано оцінив як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинене діяння, оскільки покази ОСОБА_6 спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, зазначених у вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_11 у районному суді показала, що викрадений ним мопед належить їй,був придбаний в кінці лютого-на початку березня 2020 року без документів у знайомого ОСОБА_13 , який теж не мав документів. 17 березня 2020 року приблизно о 9-10 год її брат ОСОБА_10 ,якому 15 років, поїхав на мопеді до магазину «Зарінок» у с. Тисовець. Приблизно о 12 год. їй зателефонував знайомий і сказав, що мопед викрали.Брат боявся телефонувати. Коли приїхала на місце, брат пояснив, що чоловік на ім`я ОСОБА_14 попросив мопед,щоб поїхати до жінки,однак він йому не дозволив, але залишив ключі у замку запалювання і зайшов у магазин. Коли вийшов- мопеда не було.Претензій до обвинуваченого немає, просила покарати його не суворо.

Із показань свідка ОСОБА_10 у суді першої інстанції вбачається, що 17.03.2020 року на скутері,що належить його сестрі ОСОБА_11 поїхав до магазину.Там до нього підійшов обвинувачений і попросив дати йому скутер,щоб поїхати до дружини. Він не дозволив ОСОБА_6 брати мопед,оскільки сестра не дозволяла йому передавати скутер іншим особам. Крім цього, ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Свідок залишив ключі в замку запалювання і зайшов у магазин, а коли вийшов, то скутера не було. Власник магазину викликав поліцію.Під вечір було виявлено скутер, яким керував ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 , у районному суді показав, що 17 березня 2020 року відмовив ОСОБА_6 у наймі на роботу,оскільки той був у стані алкогольного сп"яніння. Коли повернувся із базару,дізнався,що ОСОБА_6 без дозволу взяв мопед, на якому приїхав ОСОБА_15 і поїхав в невідомому напрямку, у зв`язку чим було викликано поліцію.

Свідок ОСОБА_16 у районному суді показав, що 17.03.2020 року ОСОБА_10 приїхав на скутері до магазину. ОСОБА_6 попросив у останнього скутер,однак той відмовив і зайшов у магазин. Коли вийшли з магазину -скутера не було.Побачили ОСОБА_6 ,який від`їжджав із поля зору на скутері.Була викликана поліція.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2020 року підтверджено, що потерпіла ОСОБА_11 повідомила про незаконне заволодіння ОСОБА_6 її мопедом марки « Sonik» (т.1а.с.16).

Протоколом огляду мопеду від 18.03.2020 року та доданих фото таблиць вбачається, що ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції під час керування мопедом марки« Sonik» (т.1 а.с.26-27).

Викладені вище докази у їх сукупності свідчать про те,що ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом-мопедом марки « Sonik»,а доводи обвинуваченого про те, ОСОБА_10 дозволив йому скористатись мопедом,спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та потерпілої.

Підстав вважати,що свідки та потерпіла обмовили обвинуваченого, немає та таких посилань апеляційна скарга не містить.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_11 не є власником транспортного засобу і безпідставно визнана потерпілою по справі,судова колегія вважає необгрунтованими.

Із матеріалів провадження вбачається,що ОСОБА_11 звернулась із заявою до поліції про незаконне заволодіння її майном(мопедом) та має процесуальний статус потерпілої у цьому кримінальному провадженні.

Потерпіла показала,що придбала мопед у іншої особи,право власності не оформляла, а свідок ОСОБА_10 підтвердив, що мопед був куплений його сестрою ОСОБА_11 . Відсутність у потерпілої реєстраційних документів не свідчить про незаконність володіння нею цим майном.

Відтак,суд обгрунтовано повернув потерпілій мопед марки «Sonik» моделі «S», який згідно постанови слідчого від 18.03.2020 року був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні (т.1а.с.28).

Отже,докази, покладені судом у основу вироку, у сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України - незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, а тому підстав для скасування вироку в цій частині та закриття провадження із реабілітуючих обвинуваченого підстав судова колегія не вбачає.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують покарання.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які є нетяжким та тяжким злочинами.

Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово,вісім разів, судимий за вчинення умисних,у тому числі тяжких,злочинів,відбував покарання у місцях позбавлення волі та після звільнення знову вчинив два умисних злочини,один із яких тяжкий.Отже, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.При цьому суд вказав,що обвинувачений не розкаявся у вчиненому шахрайстві, оскільки таке каяття, на думку суду, не було дійове та обвинувачений не цікавився питанням про відшкодування заподіяної шкоди та її розміром.

Обставинами, які обтяжують покарання,суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів,оскільки ОСОБА_6 має непогашені судимості,зокрема, за вчинення умисних злочинів проти громадського порядку і моральності та знову вчинив умисні злочини.

За таких обставин судова колегія вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання колегія не вбачає і таких достатніх підстав не наведено апелянтом

Отже,подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,а вирок суду-без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2020 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3