КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3236/2020 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, працевлаштованого в ТОВ «Сервіс Профі Плюс» на посаді фахівця зі збуту продукції, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортирними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов представника ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 30000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 24679 грн. 46 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків, а всього 54679 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 46 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 29.02.2020 близько 15:10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Audi А6», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою Т1016 «Київ-Гнідин», у Бориспільському районі Київської області в напрямку до с. Гнідин Бориспільського району Київської області з м. Києва, поблизу ресторану «Fire bull», в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» проявив злочинну самовпевненість не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати керований ним транспортний засіб, змінив напрямок руху транспортного засобу, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 (перетинати забороняється), яка поділяє зустрічні потоки, де допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керування ОСОБА_12 , який рухався у смузі руху в напрямку м. Києва.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Cмерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок травми декількох ділянок тіла, проявами якої стали множинні переломи кісток, розриви органів грудної і черевної порожнини. Ушкодження мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.
Пасажир автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів, 2.9 а), 2.3 б), д), 10.1 та перетину лінії 1.1. Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_13 та заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; в іншій частині вирок залишити без зміни.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого та безпідставно застосував положення ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Разом з цим, судом залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного спяніння.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили вирок суду першої інстанції зплишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.
З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяно потерпілій ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині неправильного застосування кримінального закону заслуговують на увагу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючу обставину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого та дійшов обґрунтованого висновку щодо виду та розміру покарання - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами троком на 3 (три) роки - яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції у достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що ОСОБА_7 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України при керуванні транспортним засобом, як наслідок, це потягло за собою тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_12 та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 .
Крім того, кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілих у справі щодо покарання, яке він повинен понести за вчинене, при вирішенні цього питання судом не є вирішальною.
Також, на переконання колегії суддів, призначення покарання за вчинення тяжкого злочину із застосуванням ст. 75 КК України може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.
Тобто, суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, належним чином не вмотивувавши своє рішення у цій частині.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи наведене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що достатніх підстав для висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 та перевиховання його без відбування покарання у виді позбавлення волі реально за наведених у вироку обставин немає, а тому рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку, за яким обвинувачений має реально відбувати покарання, призначене йому за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2020 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3