Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1899/20
Провадження №1-кп/523/901/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2020 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000129 від 12.01.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любашівка Одеської області, громадянина України, не одруженого, який має середню-технічну освіту, зі слів працює оператором у ТОВ СП «Автострад», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, наразі притягується до кримінальної відповідальності Голосіївським управлінням ГУНП в м.Київі по ч.1,2 ст.186 КК України,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 11.01.2020 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи у приміщенні відділення №88 «Нової пошти», розташованого за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, 83, пред`явив оператору номер відправлення та отримав його для огляду. Відкривши упаковку та отримавши вільний доступ до смартфону марки «Apple iPhone 11 Pro Max 256 Гб» в корпусі зеленого кольору вартістю 31180 гривень 34 копійок, ОСОБА_6 , вихопив зазначений смартфон, який належить ТОВ «Це Техно», та з метою утримання викраденого при собі попрямував до виходу з відділення «Нової пошти» не розрахувавшись за товар. На вимоги співробітників «Нової пошти» - (зупинитись), ОСОБА_6 не реагував та намагався зникнути з місця злочину, покинувши приміщення «Нової пошти».
Таким чином ОСОБА_6 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, свій злочинний умисел до кінця не довів, з причин що не залежали від його волі та свідомості, так як був затриманий співробітниками «Нової пошти», які продовжували його переслідування поза межами відділення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, матеріальні збитки відсутні, у зв`язку із поверненням майна, просить суворо не карати та надати йому ще один шанс. Також пояснив, що він має постійне місце мешкання у Одеській області та просить обрати йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Представник потерпілого ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд провадження без її участі, претензій матеріального характеру не має.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані:

- по ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України за ознаками: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, відсутність наслідків для потерпілого, повне відшкодування матеріальних збитків, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше не судимий, але притягається до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, офіційно працевлаштований, не одружений, провину визнав повністю, щиро покаявся, має фактичне місце мешкання у Одеській області.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим терміном, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання, що не пов`язане із позбавленням волі із мінімальним іспитовим строком, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 14.01.2020 року з смартфону Apple Iphone 11 Pro Max 256 GB (зеленого кольору).

Речові докази по провадженню, а саме: смартфон Apple Iphone 11 Pro Max 256 GB (зеленого кольору), який переданий представнику потерпілого ОСОБА_7 під розписку вважати повернутим за належністю.

Полімерний пакет з маркуванням «нова пошта» із квитанціями на білому папері знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000129 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2020 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: