Дата документу 19.10.2020 Справа № 337/3710/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/3710/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/151/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянула 19 жовтня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 , будучи не зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб`єкт підприємницької діяльності, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел на порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999, в період часу з 23.07. 2018 року до 26.07. 2018 року у приміщенні гаражу на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно приймав від населення за готівковий рахунок брухт чорних металів з метою подальшої реалізації.
Порушуючи порядок здійснення операцій з металобрухтом, 23.07.2018 року, приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_9 5 кг брухту чорного металу, визначивши масу на спеціально заготовлених електронних промислових вагах, за ціною 5 грн. за кілограм, сплативши останньому 25 грн.
Крім того, порушуючи порядок здійснення операцій з металобрухтом, 24.07. 2018 року, приблизно 12-00 години, ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_10 7 кг. брухту чорного металу, визначивши масу на спеціально заготовлених електронних промислових вагах, за ціною 5 грн. за кілограм, сплативши останньому 35 грн.
25.07. 2018 року, приблизно об 11-00 годині, ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_11 12 кг брухту чорного металу, визначивши масу на спеціально заготовлених електронних промислових вагах, за ціною 5 грн. за кілограм, сплативши останньому 60 грн.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 не погоджуєтьсяі з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром є несправедливим внаслідок суворості.

Вказує, що у суду першої інстанції були підстави для застосування до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений визнав вину, розкаявся, має цивільну дружину, вважає за можливе призначити покарання, нижче від найнижчої межі встановленої санкцією інкримінованої статті.

Просить вирок змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі одна тисяча п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений і захисник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, вказавши про адекватність призначеного покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 213 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо призначеного покарання як з застосуванням положень ст. 69 КК України, так і пом`якшення покарання до альтернативного у виді штрафу у мінімальному розмірі санкції ч.1 ст. 213 КК України, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та конкретні обставини провадження та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Одночасно суд першої інстанції взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має.

Спростовуючи доводи захисника про безпідставне не встановлення місцевим судом пом`якшуючих покарання обставин, судова колегія зауважує на мотивувальній частині вироку.

Так, суд першої інстанції встановив наявність пом`якшуючої покарання обставини у вигляді визнання ОСОБА_7 провини, що врахував при призначенні покарання.

Аргументи захисника, що він розкаявся у вчиненому, чому також було надано оцінки оскаржуваним вироком, колегія суддів в контексті доводів апелянта щодо пом`якшення покарання та для досягнення мети призначення покарання визнає неспроможними.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Між тим, обставинами ухилення від явки до суду, через що до останнього застосовувалися примусові приводи та розшук, явки ОСОБА_7 до суду у стані алкогольного сп`яніння суд аргументував висновок щодо відсутності розкаяння з боку обвинуваченого, з чим погоджується судова колегія.

Поведінка ОСОБА_7 , який перебуваючи в статусі обвинуваченого та ігноруючи загальносуспільні правила, з`являвся до районного суду в стані алкогольного сп`яніння, а також попри вимоги ст. 42 КПК України щодо обов`язків обвинуваченого неодноразово ухилявся від суду як при розгляді в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, внаслідок чого останній був оголошений у розшук (а.п. 55, 125-126) вочевидь не демонструвала осуду своєї поведінки.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє дійсне відображення, зокрема у позитивних проявах поведінки обвинуваченого. Натомість, крім словесного твердження обвинуваченого, інших об`єктивних даних стосовно щирого каяття ОСОБА_7 не встановлено.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо розкаяння обвинуваченого не знайшли свого підтвердження.

Отже, судом першої інстанції в достатньому об`ємі дослідженні усі відомості, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах, визначеної санкцією ч.1 ст. 213 КК України.

Наявність судимостей у сукупності із ухилення обвинуваченого від суду та наявними відомостями щодо перебування обвинуваченого на обліку внаслідок поєднаного вживання опіатів, канабіноїдів та алкоголю. Синдромом залежності. (а.п. 87),що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який неодноразово відбував покарання реально за попередніми вироками, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання у виді обмеження волі.

Посилання сторони захисту щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, про що фактично йдеться в апеляційній скарзі, поряд із встановленою лише однієї пом`якшуючої покарання обставини, судова колегія знаходить необґрунтованим.

Твердження апелянта щодо наявності у обвинуваченого цивільної дружини не є достатньо переконливими обставинами для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та можливість пом`якшити призначене покарання або призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленими нормами.

Оцінюючи вимоги апеляційної скарги сторони захисту щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у передбаченому санкцією ч.1 ст. 213 КК України мінімальному розмірі, враховуючи сукупність обставин щодо непрацевлаштованості ОСОБА_7 , відсутності постійного джерела доходу та відомостей щодо особистості обвинуваченого, судова колегія визнає неспроможними.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає необхідним вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 213 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4