Справа № 132/3110/20
Провадження №1-кп/132/298/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2020 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка в приміщенні суду кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 червня 2020 року за № 0000222 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки c.Слобідка Калинівського району Вінницької області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , офіційно непрацюючої, розлученої, з середньою спеціальною освітою, на утриманні якої перебувають одна неповнолітня та одна малолітня дитина, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року близько 21 години 40 хвилин водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, немаючи посвідчення водія, керуючи автомобілем «ВАЗ 21103», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху, від`їжджаючи від власного домоволодіння АДРЕСА_1 при русі автомобілем заднім ходом здійснила виїзд автомобілем за межі проїзної частини та в`їхала в подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де здійснила наїзд на чотирьох дітей: ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження, ОСОБА_9 , 2015 року народження, ОСОБА_10 , 2011 року народження, які гралися на подвір`ї зазначеного господарства.
Внаслідок ДТП ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження легкого ступеня, а ОСОБА_10 у важкому стані госпіталізований до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №893 від 14.09.2020 малолітній ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми уламкового вдавленого перелому кісток склепіння черепа (правої тім`яної кістки з переходом на потиличну), забою головного мозку, скальпованої рани правої тім`яної ділянки, саден обличчя і вушної раковини справа; травматичного вивиху лівої стегневої кістки з переломом суглобової западини лівого кульшового суглобу; саден ділянок правого плеча, заднє-бічної поверхні грудної клітки справа з переходом на спину, передньої черевної стінки; забійної рваної рани ділянки лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну 15.06.2020, за ступенем тяжкості відносяться: а) відкрита проникаюча черепно- мозкова травма уламковий вдавлений перелом кісток склепіння черепа (правої тім`яної кістки з переходом на потиличну), забій головного мозку, скальпована рана правої тім`яної ділянки до тяжкого тілесного ушкодження, оскільки проникаюча черепно-мозкова травма і перелом кісток склепіння черепа були небезпечними для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3 «а, б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); б) травматичний вивих лівої стегневої кістки з переломом суглобової западини лівого кульшового суглобу до тілесних ушкоджень середньої тяжкості оскільки за своїм характером є таким, що потяг за собою тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.2.1 «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); в) забійна рвана рана ділянки лівого колінного суглобу до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); г) садна ділянок правого плеча, заднє-бічної поверхні грудної клітки справа з переходом на спину, передньої черевної стінки до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.).
Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №427 від 25.06.2020 на момент експертного огляду в робочій гальмівний системі, рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля «ВАЗ 21103», д.н.з. НОМЕР_1 несправностей, які б могли стати причиною вчинення в подальшому ДТП не виявлено.
Згідно з висновком автотехнічної експертизи №441 від 06.07.2020 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21103», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, можливість попередження виникнення ДТП (наїзду на пішоходів) у водія автомобіля «ВАЗ 21103», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 полягала у виконанні нею вимог п.п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у неї були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21103», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.
Таким чином, водій ОСОБА_3 порушила вимоги пунктів 2.1 (а), 2.9 (а), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно яких: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення ОСОБА_3 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками ДТП, а саме із заподіяними тілесними ушкодженнями ОСОБА_10 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в пред`явленому їй обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, по суті пред`явленого обвинувачення суду пояснила, що 15 червня 2020 року близько 21 год 40 хв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21103», д.н.з. НОМЕР_1 , від`їжджаючи від власного будинковолодіння по АДРЕСА_1 , не бажаючи цього переплутала передачі, здійснила наїзд на дітей, які гралися на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 , внаслідок чого їм були заподіяні тілесні ушкодження. Вона добровільно відшкодовує всі витрати на лікування дітей, зокрема ОСОБА_12 , та надає всю іншу можливу допомогу потерпілому, цікавиться його станом та бере участь у необхідних заходах, пов`язаних з реабілітацією потерпілого. Посвідчення водія вона ніколи не отримувала, права керування транспортним засобом не має.
Показання ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
У ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що про вчинене щиро шкодує та просила суд суворо її не карати.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_5 пояснила, що внаслідок ДТП її син ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я, наразі перебуває на лікуванні вдома, шкільний заклад не відвідує, оскільки проходить реабілітацію і потребує ще одного оперативного втручання. Обвинувачена ОСОБА_3 добровільно відшкодовує усі витрати на лікування ОСОБА_12 , постійно контактує і довідується про здоров`я потерпілого. Вважає виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і просила її суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та визначив обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження допитом обвинуваченої, допитом законного представника потерпілого, відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, щодо речових доказів та понесених у справі процесуальних витрат, доказів щодо наявності у обвинуваченої права керування транспортним засобом. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши думку прокурора, законного представника потерпілого, захисника, пояснення обвинуваченої, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доказана і її дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, те, що воно відноситься до тяжких злочинів, є неумисним; дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше несудима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох дітей - 2013, 2006 року народження, яких утримує самостійно, ставлення до вчиненого, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду, її процесуальну поведінку, думку потерпілої яка не наполягала на суворій мірі покарання.
Обставинами, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною згідно ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи особу обвинуваченої, характер скоєного кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку законного представника потерпілого у частині призначення міри покарання, а також інші обставини кримінального провадження в їх сукупності суд дійшов висновку про те, що, достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде призначення їй основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.
Суд вважає, що не є втраченою можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без реального позбавлення волі. Вказана обставина підтверджується засудженням останньою своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення та перевиховання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, свідомо допустила грубе порушення вимог ПДР щодо необхідності керування транспортним засобом лише у тверезому стані, що привело до травмування ОСОБА_12 .
Разом з тим, відповідно до роз`яснень, наданих в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2004 слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 взагалі не отримувала права керування транспортними засобами, що було нею підтверджено у судовому засіданні, а доказів на спростування цих обставин не надано.
За таких обставин, суд не призначає ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Матеріалами справи встановлено, що вартість проведеної у кримінальному провадженні експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта №427 від 25 червня 2020 року) становить 1144, 15 грн, вартість проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №441 від 06 липня 2020 року) 1144,15 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2020 року підлягає скасуванню.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, а саме з 22:00 год до 07:00 год за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 строком на 60 днів, тобто до 04 грудня 2020 року включно.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу , а тому він підлягає залишенню без зміни.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати по проведенню експертиз в сумі 2288,30 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень 30 копійок) на користь держави.
Речові докази у справі:
Автомобіль марки «ВАЗ 21103», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області (вул. В. Нестерчука, 64 м. Калинівка, Вінницької області) повернути власнику ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2020 року на автомобіль марки «ВАЗ 21103», державний номерний знак НОМЕР_1 - скасувати.
Обраний ОСОБА_3 ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2020 року запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку законну силу залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1