606/2632/20 1-в/606/77/20
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Теребовлянського районного сектору з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі клопотання Теребовлянського районного сектора з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» у Тернопільській області про призначення покарання за сукупністю вироків стосовно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, судимого 22 листопада 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2,3 ч.3 ст.76 КК України, 29 вересня 2020 року Яворівським районним судом Львівської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України -

В С Т А Н О В И В:
21.12.2020 року начальник Теребовлянського районного сектора з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» у Тернопільській області звернулась з клопотанням до суду для призначення покарання за сукупністю вироків стосовно ОСОБА_6 , засудженого 22.11.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.2, 3 ч.3 ст.76 КК України. Даний вирок поступив на виконання до Теребовлянського районного сектору з питань пробації 18.02.2020 року.
30.11.2020 року до Теребовлянського районного сектору з питань пробації на виконання надійшов вирок та розпорядження Яворівського районного суду Львівської області від 29.09.2020 року, в якому не зазначено про застосування покарання за попереднім вироком Артемівського міськрайонного судом Донецької області від 22.11.2019 року.
В зв`язку з викладеним, просить розглянути питання про призначення покарання відносно ОСОБА_6 за сукупністю вироків.
Представник Теребовлянського районного сектору з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та просить його задовольнити із підстав, викладених у ньому.
Прокурор в судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання покладається на думку суду.
ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Суд, заслухавши думку учасників справи, проаналізувавши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в даний час на виконанні у Теребовлянському районному секторі з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» у Тернопільській області відносно ОСОБА_6 перебувають два вироки: Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2019 року та Яворівського районного суду Львівської області від 29.09.2020 року, згідно з якими йому призначено покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік по кожному вироку відповідно.
Вказані вироки перебувають на виконанні у Теребовлянському районному секторі з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» у Тернопільській області окремо, що підтверджено матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.
Так, відповідно до п.11 ч.1 ст 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_6 набрали законної сили та усі направлені на виконання до вказаного сектору пробації, де перебувають на виконанні.
Згідно з роз`ясненнями, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у зазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох зазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_6 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання Теребовлянського районного сектора з питань пробації філії Державна установа «Центр пробації» у Тернопільській області про призначення покарання за сукупністю вироків стосовно ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 діб через Теребовлянський районний суд.

Суддя