Справа №702/1030/18
Провадження № 1-в/702/25//20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з секретарем судового засідання: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище подання Монастирищенського районного сектору філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05.02.2019 Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4

представника Монастирищенського РС філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , засуджений вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області 05 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, із покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Представник Монастирищенського РС філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області звернувся до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05.02.20219 був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України. За вказаним вироком ОСОБА_3 було призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України позбавлення волі на 1 рік; за ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі на 3 роки.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 185 КК України було віднесено до категорії кримінальних проступків і змінено санкцію вказаної статті, яка наразі передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З урахуванням викладеного, орган пробації просить суд на підставі ст. 74 КК України, ст. 537 КПК України, вирішити питання щодо приведення вказаного вироку суду у відповідність з діючим законодавством, в частині вирішення питання про зниження покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України шляхом пом`якшення призначеного покарання, зокрема перерахувати строк покарання призначений за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 72 КК України та до відбування покарання визначити 2 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 72, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а в решті вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05.02.2019 залишити без змін.

В судовому засіданні представник Монастирищенського РС філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 подання підтримав повністю, просить його задоволити та пояснив, що засуджений призначене за вироком покарання у виді позбавлення волі не відбуває, оскільки звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, у разі подальшого скасування вироку суду за ч. 1 ст. 185 КК України та не пом`якшення призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України за даним клопотанням, погіршується становище засудженого. Застосування судом у даному випадку положень ст. 72 КК України є позицією керівництва органу пробації.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що подання не підлягає до задоволення оскільки, засуджений не відбуває покарання, що позбавляє можливості застосування ст. 72 КК України. Крім того, приведення вироку у відповідність до норм діючого законодавства з підстав, зазначених в клопотанні не поліпшує становище засудженого.
Засуджений ОСОБА_3 вважає, що подання підлягає до задоволення.

Заслухавши прокурора, представника відділу пробації, засудженого, дослідивши матеріали подання, особової справи в частині подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України (усунення карності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України).

Судом встановлено, що вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05.02.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за частиною 1 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік; за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

З 18.03.2019 ОСОБА_3 перебуває на обліку в Монастирищенському районному секторі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (а. о. с. 7).

Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 3 ст. 74 КК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. № 2617-VIII (далі - Закон №2617-VIII), за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_3 , а саме обмеження волі. При цьому, максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі на строк 1 рік.

Засуджений ОСОБА_3 покарання не відбував, оскільки він на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положенням ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_3 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).

У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання за вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.

Суд розглядає клопотання в межах заявлених вимог. Засуджений ОСОБА_3 не відбуває покарання з підстав застосування ст. 75 КК України та вважається звільненим від відбування призначеного покарання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що унеможливлює застосування приведення вироку у відповідність до актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, з підстав та в порядку зазначених в клопотанні органу пробації зокрема шляхом перерахування строку покарання призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 72 КК України та до відбуття покарання визначити 2 роки обмеження волі.

Крім цього, суд вважає, що орган пробації в даному конкретному випадку не довів, що таке приведення вироку у відповідність до актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року поліпшує становище засудженого, оскільки остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначене ОСОБА_3 за вироком суду від 05.02.2019 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань за клопотанням органу пробації залишається не змінним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення подання органу пробації відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Монастирищенського районного сектору філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області про приведення вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05.02.2019 відносно засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у відповідність до чинного законодавства відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через районний суд.

Суддя ОСОБА_1