Справа № 168/434/20
Провадження № 1-кп/168/60/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка в заслі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудники, Маневицького району, Волинської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утримані 2 дітей, з повного середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
за ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 20.06.2020 р., близько 11.00 год. по вул. Центральній в с. Кримне, Старовижівського району був зупинений працівниками поліції за керування мотоциклом марки «Spark», не зареєстрованим в установленому Законом порядку, без мотошолому, не маючи посвідчення на керування таким транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.9 (в), 2.3 (г), 2.1 (а) ПДР, за що передбачено відповідальність за ч.5, ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
У подальшому ОСОБА_4 20.06.2020 р. близько 11.00 год., перебуваючи в службовому автомобілі марки «RENAULT DOOKER» р.н.з. НОМЕР_1 , під час оформлення службовими особами Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області адміністративних матеріалів про порушення ним вказаних вище Правил дорожнього руху, висловив інспектору сектору реагування патрульної поліції № 2 Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , який, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є службовою особою правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними та правозастосовними повноваженнями, пропозицію надати йому неправомірну вигоду у вигляді 500 (п`ятсот) грн. за те, щоб, він як служба особа, з використанням наданої йому влади та службового становища, не виносив постанови про адміністративне правопорушення і не притягав його до адміністративної відповідальності за вказані порушення Правил дорожнього руху.

Незважаючи на неодноразові попередження інспектора поліції про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності за порушення правил дорожнього руху, ОСОБА_4 продовжував вчиняти дії, направлені на пропозицію надати неправомірну вигоду, а саме поклав на передню панель автомобіля грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) грн., надавши тим самим вказаному працівнику поліції, який перебував на службі, неправомірну вигоду за не вчинення відносно нього дій з використанням наданої поліцейським влади, тобто не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121, ч.6 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП та відповідно, не притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_4 надав службовій особі неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, а саме: надав неправомірну вигоду працівнику правоохоронного органу за не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України. Тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України

Під час досудового розслідування прокурор та обвинувачений за участю захисника 26.06.2020 р. уклали угоду про визнання обвинуваченим винуватості.

За умовами угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При укладенні угоди прокурором враховується ступінь та характер сприяння підозрюваним ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, а також характер та тяжкість вчиненого правопорушення і суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового розгляду.

Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання у виді 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Угода підписана сторонами та разом із обвинувальним актом, надійшла до суду.
Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону та призначити йому обумовлене в угоді покарання.
Захисник та обвинувачений просять затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам закону і перешкод для її затвердження немає.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, який за ступенем тяжкості відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень, в яких може бути укладено угоду про визнання винуватості. При цьому судом також встановлено, що обвинувачений розуміє права визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та у разі невиконання умов угоди, визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.369 КК України (в редакції Закону про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення) і ст.65 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України,
Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України слід конфіскувати в дохід держави предмет кримінального правопорушення, а саме: грошові кошти на загальну суму 500 грн.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості, укладену 26.06.2020 р. між начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Речові докази два DVD-R диски у паперовому конверті з записами зі службової боді-камери № 1, з фіксацією факту надання неправомірної винагороди, та DVD-R диск у паперовому конверті з записом зі службової боді-камери №2 залишити в матеріалами кримінального провадження.
Грошову купюру номіналом 200 грн. серії УТ7386349, грошову купюру номіналом 200 грн. серії СГ9821220, грошову купюру номіналом 100 грн. серії УБ1002460, відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України - конфіскувати в дохід держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 25.06.2020 р. на грошові кошти - купюри номіналом: 200 грн. серії УТ7386349; 200 грн. серії СГ9821220; 100 грн. серії УБ1002460.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1