ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4631/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2474/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 03.08.2012 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- 11.07.2013 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.122, ст. 70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- 15.11.2013 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,

- 07.08.2014 Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.12.2014 на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання за сукупності злочинів за вироком Харківського районного суду Харківської області від 07.08.2014 та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2013 у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 13.10.2017 за відбуттям строку покарання,

визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді двох років позбавлення волі,
- за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 17 квітня 2018 року приблизно о 19 годині прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , де, діючи умисно, повторно, з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнився, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, переліз через паркан та проникнув всередину зазначеного будинку, звідки таємне викрав належне потерпілому ОСОБА_9 майно, а саме: генератор від автомобіля «Opel Ascona», дві металеві труби довжиною 200 см, діаметром в надрізі 9 см, товщиною металу 0,5 см кожна, металевий кут шириною та довжиною 5 см, висотою 150 см, товщиною металу 0,5 см, вартість яких становить 650 гривень, 636 гривень та 105,30 гривень відповідно. Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричиним потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1391,30 гривень.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Крім того, ОСОБА_7 на початку лютого 2019 року в денний час, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_10 , де виконував роботи по господарству та мав вільний доступ до території подвір`я та гаража, діючи умисно, повторно, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з гаража, двері якого на запірний пристрій зачинені не були, таємно викрав алюмінієвий радіатор «ДААЗ» вартістю 872,82 гривень. Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_7 08 березня 2019 року близько 17 години, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, переліз через паркан, потрапивши таким чином на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно скоїв крадіжку металевої труби довжиною 160 см, діаметром 100 мм, вартістю 264,96 гривень та металевий лист розміром 130х100 см, товщиною металу 3 мм, вартістю 340,34 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 605,30 гривень.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Крім того, ОСОБА_7 04 рудня 2019 року в період часу з 12:00 по 13:00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно та протиправно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу таємно викрав електричну цепну пилу «КАМА» чорно-синього кольору, з потужністю двигуна 2.2 кВт, вартість якої складає 418,80 гривень. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 418,80 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування ст.ст. 69,75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що він є сиротою, визнання вини, щиросердне каяття, відсутність претензій від потерпілих, наявність бабусі пенсійного віку з якою він проживає.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме. Врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів; обставину, що пом`якшує покарання; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий у тому числі за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 7 від 08.01.2020 ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом емоційно-нестійкий розлад особистості, на теперішній час страждає на психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними
Відповідно до ст. 66 КК України суд врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим в тому числі і за злочини проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнившись 13.10.2017 року, вже 17.04.2018 року вчинив новий злочин, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість призначення більш м`якого покарання з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-