ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/643/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/326/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 жовтня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у с.Глушківці Ярмолинецького району Хмельницької області терміном на 60 діб, шляхом заборони обвинуваченій цілодобово залишати своє житло, а також звільнити ОСОБА_7 з-під варти. Свої вимоги мотивує тим, що клопотання про продовження дії запобіжного заходу не грунтується на жодному реальному здобутому доказі, а є формально переписаним із попередніх клопотань без обгрунтувань. Вважає, що підозра у вчиненні її підзахисною інкримінованого злочину не підтверджується доданими до клопотання доказами і немає жодного доказу який чи прямо чи хоча б у комплексі із іншими доказами давав би підставу хоча б припускати, що злочин вчинила ОСОБА_7 . Стверджує, що ризики які вказані в клопотанні ще від лютого 2020 року в кожному судовому засіданні формально переписуються із клопотання у клопотання, без жодного аналізу та доказів. Наголошує, що припущення прокурора про ризик впливу обвинуваченою на потерпілу та свідків є незрозумілим, оскільки на час подання клопотання про продовження дії запобіжного заходу, в судовому засіданні вже допитана потерпіла, допитані всі свідки, частково досліджені докази. Одночасно зазначає, що в судовому засіданні не підтвердився факт погрожування обвинуваченою свідку фізичною розправою, адже свідок ОСОБА_9 вказала, що такі обставини не мали місця у реальності та ніхто їй не погрожував. Вважає, що ризик переховування обвинуваченою від суду є лише припущенням, оскільки аналізуючи поведінку ОСОБА_7 раніше, вбачається, що вона з`являлась на всі виклики до слідчого, має постійне місце проживання з своєю сім`єю за місцем прописки, де її завжди могли знайти у разі потреби. Стверджує, що сам факт обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину та міра покарання не можуть бути єдиним обгрунтуванням тримання особи вже 8 місяців під вартою. Звертає увагу суду на те, що у справі не здобуто жодного доказу невиконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а все наведене у клопотанні є лише припущення і сумніви, які повинні трактуватись на користь її підзахисної. Також зазначає, що хоча обвинувачена раніше судима, однак до взяття під варту вона більше року з`являлась на відмітки до Чернівецького КВІ, як особа котра перебуває на іспитовому строці і жодних порушень з її боку не встановлено. Захисник наголошує, що досудовим слідством встановлено, що крадіжку вчинили особи ромської національності, і лише на цій підставі, що ОСОБА_7 має ромську національність, будується обвинувачення, однак це є етнічною дискримінацією та порушенням усіх вимог національного та міжнародного законодавства. Також апелянт просить оцінити всі обставини, які мають значення та враховуються при обранні/продовженні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.178 КПК України і оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою злочину. Додатково висловлює своє бачення, що для її підзахисної з огляду на вищевикладені обставини більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої та доводи її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується за ч.3 ст.185 КК України.

Продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою, суддя своє рішення мотивував тим, що ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу та які існували під час продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду не відпали, продовжують існувати, а всі обставини, які стосуються особи обвинуваченої досліджувались при обранні запобіжного заходу та при його продовженні не змінились. Також обставин, які би передбачали застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні прокурора обставини правильно оцінені судом першої інстанції як такі, що підтверджують існування ризиків того, що у разі не продовження судом строків дії попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни на більш м`який із запобіжних заходів, неможливо запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, що продовжують існувати.

Зі змісту ухвали суду та матеріалів провадження вбачається, що відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду від 23 січня 2020 року у зв`язку з тим, зокрема, що існували передбачені ст.177 КПК України ризики, в тому числі ризик впливу на свідків, переховування від органів досудового слідства та суду і можливість продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики продовжували існувати.

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої стосуються оцінки сукупності доказів з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, тобто тих питань які має вирішити суд при постановленні обвинувального чи виправдувального вироку, а не за результатами підготовчого судового засідання.

Доводи захисника про відсутність ризику впливу обвинуваченою на потерпілу та свідків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки незважаючи на те, що потерпіла вже була допитана, як і всі свідки та частково досліджені докази, однак відповідно до ст.353, 403 КПК України свідки, потерпіла можуть бути допитані повторно в суді першої чи апеляційної інстанції, тому вказаний ризик продовжує існувати.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про відсутність ризику переховування обвинуваченої від суду, оскільки вони спростовуються встановленими у суді першої інстанції відомостями про особу обвинуваченої.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років. Також, ОСОБА_7 має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину і злочин, у вчиненні якого пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, було вчинено в період дії іспитового строку, встановленого вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнана винуватою за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з випробувальним терміном 3 роки.

Також, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, при з`ясуванні в судовому засіданні відомостей про соціальні зв`язки обвинуваченої та місця її проживання було встановлено, що ОСОБА_7 влітку 2019 року повідомила пенітенціарну службу Чернівецької області, що їде до зареєстрованого місця проживання в с.Глушківці Ярмолинецького району Хмельницької області для оформлення допомоги на дітей, поїхала в м.Тернопіль до своєї мами, де на облік пенітенціарної служби не ставала, постійного місця роботи не мала, в с.Глушківці проживала періодично, постійно змінювала фактичне місце проживання, для чого винаймала житло.

Стосовно тверджень апелянта, що рішення про продовження строку запобіжного заходу винесено внаслідок етнічної дискримінації ОСОБА_7 , колегія суддів вважає надуманими, оскільки ні в клопотанні про продовження строків тримання під вартою, ні в судових засіданнях прокурором не вказувалось на расову чи національну приналежність обвинуваченої, як на причину продовження строків тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована іншими даними про особу обвинуваченої та обставинами кримінального провадження, є належно вмотивованою і відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Інших доводів які би спростовували наведені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати, в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону, ґрунтується на наданих суду матеріалах провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 424 КПК України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 404-419,424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий

Судді