Справа № 138/1225/16-к
Провадження №11-кп/801/955/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року, якою:

задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду Російської Федерації відносно громадянина України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону від 12.08.2015 за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.228 КК Російської Федерації до позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму на строк 10 років 2 місяці.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

29.03.2016 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з Міністерства юстиції України надійшло клопотання відповідно до ч. 1 ст.610 КПК України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону від 12.08.2015 відносно громадянина України ОСОБА_7 , засудженого за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.228 КК Російської Федерації до позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму на строк 10 років 2 місяці.

Клопотання мотивовано тим, що згідно з вироком суду першої інстанції строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 12 серпня 2015 року. Зараховано в строк період перебування під вартою з 07.05.2015 по 12.08.2015. Зазначений вирок набрав чинності 14.10.2015, оскільки згідно рішення суду апеляційної інстанції від 14.10.2015 його було залишено без змін. Засуджений ОСОБА_7 08.12.2015 написав заяву та виявив бажання про його переведення для подальшого відбування покарання в Україні.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року клопотання задоволено.

Вирок Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону Російської Федерації від 12.08.2015, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.228 КК Російської Федерації та призначено покарання за даний злочин у виді 10 років 2 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - приведений у відповідність із законодавством України.

Вирішено вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженим за ч.3 ст.309 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 07.05.2015.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року змінити, призначивши йому на підставі вироку Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону від 12.08.2015 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці.

В доводах апеляційної скарги засуджений посилається на те, що він отримав оскаржувану ухвалу та ознайомився з нею, і вважає її такою, що підлягає скасуванню. Так, постановою Советського районного суду м. Астрахань від 21.06.2017 року залишено без задоволення подання заступника директора ФСИН Росії ОСОБА_8 про передачу для відбування покарання в Україну засудженого ОСОБА_7 який відбуває покарання у ФКУ ИК-6 УФСИН Росії по Астраханській області за вироком Пролетарського районного суду м. Ростов-на-Дону від 12.08.2015, яка постановою Астраханського обласного суду від 26 жовтня 2017 року залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_7 без задоволення. Зазначені суди, відмовляючи у задоволення подання про передачу його для подальшого відбування покарання в Україну, виходили з того, що ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 було зменшено покарання з 10 років 2 місяців до 8 років позбавлення волі, що на думку судів унеможливлює досягнення мети покарання.

Таким чином ОСОБА_7 вважає, що не дивлячись на те, що санкція ч. 3 ст. 309 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, суд першої інстанції міг призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці, тобто на такий же строк і суд Російської Федерації.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 28.04.2016 без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки доводи скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Засуджений ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду за зазначеною ним у його апеляційній скарзі електронною адресою.

Представник Міністерства юстиції України також був повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду за його поштовою адресою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» ч. 1 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Також, пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою. При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Положеннями частини 4 ст. 603 КПК України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу:

1) про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили;

2) про відмову у виконанні вироку суду іноземної держави.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Судовим рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.04.2026 встановлено, що вироком Пролетарського районного суду м.Ростова-на-Дону від 12.08.2015 засуджено громадянина України ОСОБА_7 за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.228 КК Російської Федерації до позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму на строк 10 років 2 місяці. Строк відбування покарання засудженому обраховано з 12 серпня 2015 року. Зараховано в строк період перебування під вартою з 07.05.2015 по 12.08.2015. Вирок суду набрав законної сили на підставі вироку суду вищої інстанції 14.10.2015.

Судом Російської Федерації дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.228 КК РФ, як незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинені в особливо великому розмірі.

За дії, за які засуджено ОСОБА_7 в Російській Федерації, передбачена відповідальність також законодавством України.

Частиною 3 статті 309 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту в особливо великих розмірах, і передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Документи додані до клопотання, складені за місцем відбування покарання засудженого на території Російської Федерації не свідчать про наявність безумовних обставин, що могли б стати перешкодою для передачі засудженого громадянина України для відбування ним покарання на території України.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду переконана, що за наслідками розгляду клопотання суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про задоволення даного клопотання, визначивши, що дії засудженого ОСОБА_7 у даному випадку повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст. 309 КК України. Також суд першої інстанції дійшов вірного обґрунтованого висновку про те, що враховуючи те, що покарання призначене засудженому за вироком Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону Російської Федерації від 12.08.2015 не відповідає найвищій санкції ч.3 ст.309 КК України, тому його слід привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_7 засудженим до 8 років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання Міністерства юстиції України щодо нього, міг призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці, тобто на такий же строк як і вироком Пролетарського районного суду м. Ростова-на-Дону Російської Федерації від 12.08.2015, оскільки у такому разі таке судове рішення суду першої інстанції не відповідало б вимогам п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України. А тому твердження засудженого щодо порушення судом вимог кримінального процесуального закону є безпідставними та необґрунтованими, з якими колегія суддів погодитись не може.

За таких підстав апеляційна скарга засудженого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532, 606, 610, 614 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду Російської Федерації відносно громадянина України ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4