04.08.2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання дізнавача СД Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000283 від 23.07.2020 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, 22.07.2020 до ЧЧ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від інспектора УПП в Одеській області ОСОБА_5 про те, що під час патрулювання у складі екіпажу «Океан 351», було виявлено автомобіль BMW д.н.з. НОМЕР_1 , під час перевірки якого було виявлено, що д.н.з. даного автомобіля належить іншому транспортному засобу. Також під час перевірки документів на вказаний автомобіль було виявлено ознаки підробки.

22.07.2020 в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 71 було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб, автомобіль марки «BMW 330» чорно-білого кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , після детального огляду номерів шасі на даному автомобілі не виявлено.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного макри засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки BMW д.н.з. НОМЕР_1 видане гр. ОСОБА_6 , центром УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

Вищевказаний автомобіль, речі, документи, предмети, використовувались, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також, вилучені предмети, для кримінального провадження будуть мати доказове значення, в зв`язку з чим, вказане майно належить арештувати.
Дізнавач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.
У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Згідно ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: