ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/334/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1 ,
Провадження № 11кп/818/2902/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 190,185,186,198 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , без участі інших учасників по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого та захисника на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , - визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 , ч.2 ст.185 , ст.198 , ч.1 ст.190 , ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; за ч.1 ст.185 КК України один рік позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі; за ст.198 КК України один рік позбавлення волі; за ч.1 ст.190 КК України два роки обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного затримання - 24.06.2019 року .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 5184 (п`ять тисяч сто вісімдесят чотири ) грн.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, 10.02.2018 р. у вечірній час ОСОБА_7 , знаходячись поблизу інтернет-кафе «Шам» по вул. Валентинівська, 19 в м. Харкові, будучи впевненим у беззастережній довірі до себе зі сторони неповнолітньої ОСОБА_9 через те, що вони знайомі, знаючи, що в останньої в користуванні є мобільний телефон ТМ «Нuawei Y5 II» модель «Нuawei CUN- U29», попросив у останньої дати для здійснення дзвінка належний їй мобільний телефон, при цьому не маючи на меті його повертати. Неповнолітня ОСОБА_9 , помиляючись в дійсних намірах ОСОБА_7 , добровільно надала мобільний ТМ «Нuawei Y5 II » модель «Нuawei CUN- U29» останньому. ОСОБА_7 , бажаючи отримати можливість розпорядитись вказаним мобільним телефоном, під видом розмови по мобільному телефону, утримуючи його при собі в правій руці та не бажаючи бути застигнутим на місці скоєння злочину, з місця вчинення злочину зник, тим самим незаконно заволодів ним шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , розпорядившись даним майном за власним розсудом, спричинивши потерпілій, згідно висновку товарознавчої експертизи від 20.02.2018 року №195, матеріальну шкоду на суму 1900 грн.

Крім того, 09.07.2018 р. о 00:30 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у під`їзді № 6, будинку АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та із малознайомим на ім`я ОСОБА_12 , скориставшись тим, що власник мобільного телефону Nomi і5510 ОСОБА_11 , знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, відволікся на розмову із малознайомим на ім`я ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 зав`язує шнурки та за його діями ніхто не спостерігає, поклав мобільний телефон Nomi і5510 собі в кишеню. ОСОБА_7 бажаючи отримати можливість розпорядитись викраденим мобільним телефоном, який знаходився у нього в кишені та не бажаючи бути застигнутим на місці скоєння злочину, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 10.08.2018 № 18444, матеріальну шкоду на суму 2024 грн.

Крім того, 09.07.2018 р. о 16:30 год. ОСОБА_7 знаходився поблизу будинку № 26 по вул. Героїв Праці в м. Харкові разом із знайомим ОСОБА_13 , де останній побачив раніше незнайому йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідній алеї в напрямку будинку №33-А по вул. Героїв Праці в м. Харкові та у якої в задній кишені одягнутих на ній шортів знаходився її мобільний телефон, у зв`язку з чим у ОСОБА_13 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, не повідомивши при цьому ОСОБА_7 про те, що збирається вчинити кримінальне правопорушення, ОСОБА_13 наздогнав ОСОБА_14 ззаду та, діючи відкрито для потерпілої, з корисливих мотивів, вихопив із задньої кишені шорт ОСОБА_14 її мобільний телефон ТМ «НuaweiIMate 10 lite». Після цього ОСОБА_13 , утримуючи в руках мобільний телефон потерпілої, не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_14 повернути належне їй майно, з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

ОСОБА_13 , після того як його 09.07.2018 приблизно о 17:00 год. поблизу будинку № 26 по вул. Героїв Праці в м. Харкові наздогнав ОСОБА_7 , повідомив останнього про те, що він відкрито викрав мобільний телефон «HUAWEIMate 10 lite» у ОСОБА_14 , при цьому тримаючи його в руках. Після цього ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_7 взяти вказаний мобільний телефон для подальшого збуту, пообіцявши за це останньому грошову винагороду.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказаний вище мобільний телефон було добуто злочинним шляхом, погодився на пропозицію ОСОБА_13 взяти в нього мобільний телефон «HUAWEIMate 10 lite», який належить ОСОБА_14 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 2939 від 18.07.2018 р. 4338 грн., для подальшого збуту та отримання грошової винагороди за це.

Після цього ОСОБА_7 поклав мобільний телефон собі в кишеню та направився на ринок Соллі Плюс за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11, де приблизно о 17:30 год. 09.07.2018 р. продав зазначений мобільний телефон гр. ОСОБА_15 , отримавши, згідно закупівельного акту від 09.07.2018 р., грошові кошти у сумі 1500 грн.

Крім того, 07.08.2018 р. о 10:10 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, знаходячись поблизу буд.47-А по вул. Гв. Широнінців у м. Харкові, за кіоском «Ольховський м`ясокомбінат», де знаходилась його малознайома ОСОБА_16 разом із ОСОБА_17 , та побачивши, що ОСОБА_16 відлучилась, залишивши свій клатч з речами всередині, ОСОБА_7 , скориставшись моментом, взяв клатч. В клатчі знаходились: мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 5A 16GB Gold, грошові кошти в сумі 50 грн. та зв`язка ключей, яка матеріальної цінності разом з клатчем для ОСОБА_16 не представляють. ОСОБА_7 бажаючи отримати можливість розпорядитись викраденим клатчем з його вмістом, утримуючи його при собі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 5А 16GB Gold, вартістю 2278,80 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 17.08.2018 р. №19008 та грошовими коштами у сумі 50 грн. за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 2328,80 грн.

14.03.2019 року, ОСОБА_18 приблизно о 22 год, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_19 , яка прийшла в гості до його співмешканки ОСОБА_20 , та поклала на диван свою сумку, біля якої поклала свій мобільний телефон Хіаоmі Redmi 4А, який належав потерпілій, після чого вийшла з кімнати до туалету. ОСОБА_7 непомітно для інших взяв з дивану мобільний телефон Хіаоmі Redmi 4А, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6443 від 27.03.2019 р., - 2 200 грн., який належав потерпілій ОСОБА_19 . Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду в розмірі 2200 грн.

Крім того, 24.06.2019 року приблизно о 10:40 год. ОСОБА_7 , знаходячись на дитячому майданчику поблизу будинку №26 по вул. Валентинівській у м Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_21 , яка йшла в напрямку 3-го під`їзду будинку №26 по вул. Валентинівській у м. Харкові та тримала обома руками перед обличчям мобільний телефон, дивлячись на екран. В цей час, ОСОБА_7 діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов ззаду ближче до ОСОБА_21 , скоротивши між ними відстань до півкроку. В цей час потерпіла, вважаючи що ОСОБА_18 хоче обійти її як перехожий, якому вона перешкоджає пройти, повернулась до нього обличчям і в цей момент ОСОБА_7 своєю правою рукою шляхом ривку вирвав з рук ОСОБА_21 належний їй мобільний телефон Xiaomi Redmi 4X, вартість якого, згідно висновку експерта за результатами товарознавчого дослідження №14335 від 10.07.2019 р. складає 2448,00 грн. Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно потерпілої ОСОБА_21 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд, та спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду ОСОБА_21 на вищезазначену суму.

14.06.2019 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на спортивному майданчику біля ЗОШ №142, що розташований між будинків №20-А та 20-В по вул. Валентинівській у м. Харкові, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_22 , 2009 року народження, який грався на майданчику та тримав в правій руці мобільний телефон Xiaomi Redmi 5А, належний його батькові ОСОБА_23 та в цей час, ОСОБА_7 діючи повторно, запитав у останнього котра зараз година. На питання ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_22 , будучи помилково впевненим в добросовісності намірів останнього, розблокував мобільний телефон Xiaomi Redmi 5А, тримав в руках, щоб повідомити час. Скориставшись цим, ОСОБА_7 своєю лівою рукою вихопив з рук малолітнього ОСОБА_22 належний його батькові ОСОБА_23 мобільний телефон Xiaomi Redmi 5А, вартість якого, згідно висновку експерта за результатами товарознавчого дослідження №18587 від 16.08.2019 р. складає 1955,80 грн. Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив своїми злочинними діями матеріальну шкоду ОСОБА_23 в сумі 1955,80 грн.

09.06.2019 р. приблизно о 21:00 год., перебуваючи в приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_5 , де він проживає разом із матір`ю ОСОБА_24 та її співмешканцем ОСОБА_25 , на столі помітив мобільний телефон «Sigma X- tremPQ24», належний останньому. ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_25 і ОСОБА_24 не було у квартирі, таємно заволодів мобільним телефоном моделі «Sigma X- tremPQ24». Після цього, ОСОБА_18 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, продавши його раніше йому незнайомому ОСОБА_26 . В результаті скоєного злочину ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_25 матеріальної шкоди на суму 3454,20 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 15961 від 24.07.2019 (т.2 а.с. 114-119-а).

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за:
- за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
- за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- за ст.198 КК України збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом;
- за ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство);
- за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі (в редакції її змінених доводів) прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 185 КК України на більш м`яке покарання, передбачене вказаною статтею в редакції Закону №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, який набув чинності 01.07.2020 року.

Крім того, з урахуванням змін, внесених зазначеним Законом до ст. 70 КК України, прокурор просить змінити порядок призначення остаточного покарання, а саме за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Не погодившись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_27 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі (т.2 а.с. 131-143).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання не достатньо врахував обставини, що пом`якшують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має на утриманні матір похилого віку, повне визнання своєї вини, активне сприяння в розкриттю злочинів, відсутність претензій з боку потерпілих.

Вказаний вирок також був оскаржений захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_28 , який в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити й пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання (т.2 а.с.144 - 145).

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вказаний вирок є занадто суворим і, призначаючи покарання, суд не достатньо врахував дані про особу ОСОБА_27 і наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подані ним та його захисником апеляційні скарги, просив задовольнити їх в повному обсязі, застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним, та узгоджену з обвинуваченим ОСОБА_7 , апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в ній. Вказав, що призначене покарання є надто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Призначаючи покарання, суд не достатньо врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого та наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження в редакції змінених доводів, вказав, що вирок необхідно змінити в частині призначення покарання за ч.1 ст. 185 КК України, так як 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків та санкція цієї норми не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. Вважає, що остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 70, 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника - частковому задоволенню виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають кваліфікації за вищевказаними статтями, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме: в частині правильності призначення ОСОБА_7 покарання.

Так, вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень й призначено йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки; за ч.1 ст.185 КК України один рік позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі; за ст.198 КК України один рік позбавлення волі; за ч.1 ст.190 КК України два роки обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості та обставини скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом визнано щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення злочину щодо малолітнього.

Таким чином, районний суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин за яких були вчинені вказані кримінальні правопорушення, дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства, з призначенням остаточного покарання, відповідно до ст.70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України наразі є кримінальним проступком.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. Проте, нова санкція названої статті наразі не передбачає такий вид покарання як позбавлення волі, а отже ОСОБА_7 належить призначити більш м`який вид покарання. Отже, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора та частково із доводами апеляційних скарг сторони захисту в частині пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, суспільна небезпечність вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України наразі є меншою. За таких обставин покарання обвинуваченому має бути призначено в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі.

Крім того, керуючись приписами ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за необхідне остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В іншій частині колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, зниження строку призначеного покарання немає, призначене покарання у вказаних розмірах з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчинених злочинів, суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Стосовно посилання обвинуваченого та його захисника про наявність обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочину, відсутність невідшкодованої шкоди потерпілим, колегія суддів зазначає, що такі обставини по справі відсутні.

Активне сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. По справі відсутні дані, що вказують на наявність активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого, оскільки вказані злочини було розкрито завдяки проведеним оперативним заходам.
Крім того, колегією суддів встановлено, що частково викрадене майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, повернуто органом досудового розслідування власнику під зберігальну розписку, тому даний факт не може бути розцінений судом як намагання обвинуваченого виправити наслідки вчиненого злочину. Крім того, потерпілі по справі цивільні позови не заявляли, доказів про вчинення обвинуваченим будь-яких дій, що свідчать про усунення заподіяної шкоди, матеріали справи не містять.

Таким чином, по справі відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України й пом`якшення призначеного покарання немає.

Апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

Стосовно їх вимоги про необхідність надання достатньої оцінки обставинам, що пом`якшують покарання,а також даних по особу обвинуваченого, то судом першої інстанції такі обставини та дані про особу ОСОБА_7 вже враховано при постановленні вироку в повній мірі, стороною захисту не надано жодних нових відомостей, ніж ті що вже були враховані судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей на підтвердження наявності у обвинуваченого ряду хронічних хвороб, які не можливо лікувати в умовах тримання під вартою.

Крім того, нічим не підтверджено перебування батьків обвинуваченого на його утриманні, а тому, з урахуванням того, що ОСОБА_7 не працював, колегія суддів даний апеляційний довід вважає неспроможним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Натомість, у зв`язку з набранням чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України наразі є кримінальним проступком, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та часткового задоволення апеляційних скарг сторони захисту й зміни вироку районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України з визначенням остаточного покарання, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, - задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України та в порядку ст.70 КК України, - змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст.198 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
____________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4