Справа №585/850/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/976/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000113 від 09.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

18 вересня 2020 року під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зазначав, що ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишились актуальними і на даний час. Так, ОСОБА_6 не працює, вчинив тяжкий злочин. Він усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі, тому може переховуватися від суду, щоб уникнути покарання. Враховуючи те, що свідки мешкають в с. Хмелів і їм відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, а відповідно, ОСОБА_6 може чинити на них вплив для дачі неправдивих свідчень. Також вважає, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки вже був раніше судимий (судимість знята), але факт сам вчинення злочину залишається.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2020 року продовжено запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , на 60 діб, до 13 години 16 листопада 2020 року.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання відносно обвинуваченого не відпали.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою слідчого судді, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на поганий стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і прохав ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою враховуються вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що ризики встановлені судом під час застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та наведені в клопотанні прокурора про його продовження на даний час не зменшились, а також те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із заподіянням умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи те, що ОСОБА_6 після вчинення злочину зник з місця проживання і був оголошений в розшук. Оскільки свідки проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, то обвинувачений , шляхом залякування, може чинити на них вплив.

Посилання ОСОБА_6 на наявність у нього захворювання, що унеможливлює застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою, нічим не підтверджено, тому не заслуговує на увагу.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, про що йдеться в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Відповідно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 197, 331, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2020 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4