Кримінальне провадження № 1-кп/760/957/20
Справа № 760/8339/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою світою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої;

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Арабенгджа Шаруського р-ну Начічеванської АР, Республіка Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

05.10.2012 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участю сторін:

прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_15 ,

представника потерпілого ОСОБА_16 ,

перекладачів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 09.11.2015, приблизно о 23.15 год., перебуваючи у кв. АДРЕСА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили умисне вбивство ОСОБА_24 за наступних обставин.

Так, 09.11.2015, приблизно о 18 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , перебуваючи за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово проживали ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , вступили між собою у змову, направлену на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_24 , який був вітчимом ОСОБА_9 і до якого у останньої було неприязне відношення, про що ОСОБА_9 неодноразово повідомляла ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , та розподілили між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_11 повинен був заподіяти ОСОБА_24 тілесні ушкодження, несумісні з життям, а ОСОБА_9 і ОСОБА_10 : показати місце проживання ОСОБА_24 ; допомогти учасникам проникнути до квартири останнього; бути присутніми під час вбивства для спостереження за навколишньою обстановкою. З метою реалізації спільного умислу 09.11.2015, приблизно о 18.15 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на автомобілі ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, прибули за місцем проживання ОСОБА_24 за адресою: АДРЕСА_6 , зайшли до під`їзду, де розташована кв. АДРЕСА_7 , у якій проживав ОСОБА_24 , подзвонили до кв. АДРЕСА_7 , двері якої ніхто не відчинив, після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повернулись за місцем проживання ОСОБА_10 , щоб взяти ключі від вхідних дверей кв. АДРЕСА_5 . В цей же день, приблизно о 23.15 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на автомобілі ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, вдруге прибули за місцем проживання ОСОБА_24 . ОСОБА_11 , маючи при собі тупий твердий предмет з обмеженою, ймовірно циліндричною, контактуючою поверхнею, схожий на біту, разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 піднялись до кв. АДРЕСА_7 , вхідні двері якої відчинила ОСОБА_9 власним ключем. До квартири зайшли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , розташувавшись зліва та справа від входу до вітальної кімнати (зали), у якій на дивані лежав ОСОБА_24 у положенні головою до виходу. За ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до квартири зайшов ОСОБА_11 , який дістав з-під своєї куртки тупий твердий предмет з обмеженою, ймовірно циліндричною, контактуючою поверхнею, схожий на біту, після чого, ОСОБА_11 зайшов до зали, підійшов до дивану, на якому перебував ОСОБА_24 , і тупим твердим предметом з обмеженою, ймовірно циліндричною, контактуючою поверхнею, схожим на біту, наніс ОСОБА_24 декілька ударів у голову, тобто, в життєво важливий орган людини, від чого ОСОБА_24 впав з дивану на підлогу. ОСОБА_11 тупим твердим предметом з обмеженою, ймовірно циліндричною, контактуючою поверхнею, схожим на біту, продовжив наносити удари у голову ОСОБА_24 . Після того, як ОСОБА_24 припинив подавати ознаки життя, ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_11 , де знаходяться совок і віник для прибирання кімнати та кухонний ніж, яким ОСОБА_11 вирізав частину паласу, розташованого біля дивану. Надалі, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вийшли з кв. АДРЕСА_5 , пробувши на вулиці біля будинку біля 15 хв., де вирішили вивезти труп ОСОБА_24 з квартири, після чого, повернулись до під`їзду буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 залишилась у під`їзді для спостереження за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_9 і ОСОБА_11 зайшли до кв. АДРЕСА_7 , де загорнули труп ОСОБА_24 у ковдру і винесли його з квартири до автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який ОСОБА_11 попередньо підігнав до під їзду. Помістивши труп ОСОБА_24 до багажника автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на автомобілі, під керуванням останнього, виїхали з м. Києва в напрямку с. Білогородка Київської обл. Прибувши на 19 км автошляху між с. Гнатівка і м. Бишів Київської обл., з правої сторони узбіччя дороги, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 дістали з багажника труп ОСОБА_24 , який віднесли до кущів, розташованих на відстані 15 м від узбіччя, де залишили труп ОСОБА_24 , після чого, від`їхавши на декілька кілометрів, зупинились і спалили ковдру, та інші речі.

Смерть ОСОБА_24 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння основи черепу та кісток обличчя, крововиливом під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, крововтратою, шоком та його набрякомнабуханням, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя переломів кісток обличчя з травматичним розтином пазух обох верхніх щелепних кісток, супроводження крововтрати та шоку.)

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_23 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала і пояснила, що ОСОБА_24 був її вітчимом, з яким спільно проживала з 3 х років. ОСОБА_10 - її подруга дитинства, до переїзду на вул. Городню, родина ОСОБА_26 проживала по вул. Симиренка, де мешкає ОСОБА_27 . З ОСОБА_11 її познайомила ОСОБА_27 , напередодні події ОСОБА_27 проживала з ОСОБА_28 . До події мала складні відносини з вітчимом, останній забороняв їй спілкуватись і зустрічатись з ОСОБА_27 , до якої негативно ставився. 03.11.2015 вітчим побив її, розбив ніс, вона потрапила до лікарні. 06.11.2015 після виписки з лікарні вона з матір`ю ОСОБА_29 переїхали до ОСОБА_27 , у останньої у той період часу проживав ОСОБА_28 , яким розказувала про її побиття вітчимом, показувала ОСОБА_28 фотографію ОСОБА_26 . 09.11.2015, ввечері, вона, ОСОБА_27 і ОСОБА_28 вирішили поїхати до вітчима, оскільки ОСОБА_28 запропонував поговорити з її вітчимом «по-чоловічому.» На автомобілі ОСОБА_28 втрьох прибули за місцем проживання ОСОБА_26 по АДРЕСА_1 , біля будинку побачили автомобіль ОСОБА_26 , тому вирішили, що вітчим вдома. ОСОБА_28 телефонував ОСОБА_26 на номер мобільного телефону, який ОСОБА_28 не давала. Піднявшись до квартири, стукали і дзвонили у вхідні двері, проте, ОСОБА_26 двері не відчинив. Її ключі від квартири знаходились вдома у ОСОБА_27 , тому вирішили поїхати до ОСОБА_27 за ключами. Взявши ключі від квартири по вул. Городній, вона, ОСОБА_27 і ОСОБА_28 повернулись за місцем проживання ОСОБА_26 , разом зайшли до під`їзду будинку, своїми ключами вона відкрила двері і зайшла до квартири, за нею зайшли ОСОБА_27 і ОСОБА_28 . З коридору побачили, що ОСОБА_26 лежить на дивані у залі, не спить, біля дивану працював телевізор. Вона і ОСОБА_27 розмістились у коридорі, з якого розташований вхід до зали, світло у коридорі не вмикали. ОСОБА_28 , діставши з під своєї куртки біту, зайшов до зали, підійшов до дивану, на якому лежав ОСОБА_26 , бітою двічі вдарив ОСОБА_26 у голову. ОСОБА_26 впав з дивану на підлогу, почав хрипіти, ОСОБА_28 бітою наніс ще декілька ударів у голову ОСОБА_26 . Всі удари у голову ОСОБА_30 наносив мовчки. Ніколашвілі бачила нанесення ударів ОСОБА_26 , стояла мовчки. Після нанесення ударів ОСОБА_28 запитав у неї, де знаходяться совок і віник, які вона принесла. ОСОБА_28 замів кров, яку змив до унітазу. ОСОБА_28 запитав, де знаходиться ніж, вона відповіла, що на кухні. ОСОБА_28 взяв з кухні ніж, вирізав з паласу шматок, у який разом з ковдрою з дивану загорнув труп ОСОБА_26 . ОСОБА_28 повідомив, що треба вийти на вулицю, прогулятись. Втрьох вийшли на вулицю, присіли на дитячому майданчику біля будинку, мовчки курили, ОСОБА_28 сказав, що треба мовчати, а то «з ними таке ж буде.» Вона і ОСОБА_27 пішли в напрямку будинку, а ОСОБА_28 підігнав свій автомобіль до під`їзду. Вона з ОСОБА_28 піднялись до квартири ОСОБА_26 , двері відкрила своїм ключем, ОСОБА_28 взяв загорнутий труп ОСОБА_26 , який виніс з квартири. Вона закрила двері квартири і вийшла з під`їзду, за рогом будинку побачила автомобіль ОСОБА_28 , в салоні якого вже перебувала ОСОБА_27 . Втрьох направились за місто, їхали приблизно 40 хв. ОСОБА_28 зупинився біля поля, де викинув біту, проїхавши далі по полю, зупинився, вийшов з автомобіля, дістав з багажника і викинув труп ОСОБА_26 . Надалі, ОСОБА_28 спалив ковдру і частину паласу, у які був загорнутий труп. Всі втрьох повернулись до квартири ОСОБА_27 , де перебували до затримання 16.11.2015. Вказує, що під час вбивства ОСОБА_26 була налякана діями ОСОБА_28 , на місці події ОСОБА_28 погрожував їй та ОСОБА_27 фізичною розправою. Зазначає, що незадовго до події, після виписки з лікарні ОСОБА_28 відвіз її до лісу, де погрожував розправою, оскільки вона заважала його стосункам з ОСОБА_27 .

Обвинувачена ОСОБА_27 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала і показала, що з ОСОБА_23 знайома з дитинства, були сусідами. У зв`язку з переїздом ОСОБА_31 на вул. Городню певний час не бачились, потім відновили спілкування. ОСОБА_32 скаржилась на свого вітчима ОСОБА_24 , який її бив і ґвалтував. Мати ОСОБА_31 дочці не вірила. З приводу такої поведінки вона особисто говорила з ОСОБА_26 , але останній все заперечував. Вона працювала у кіоску з продажу цигарок, де познайомилась з ОСОБА_11 ОСОБА_33 , який надавав послуги таксі, два місяці спільно проживати у її квартирі. 03.11.2015 вітчим побив ОСОБА_34 , зламав ніс. З ОСОБА_28 їздили до лікарні навідати ОСОБА_34 . Після виписки з лікарні ОСОБА_32 разом з матір`ю проживали у неї. 09.11.2015 у неї вдома з ОСОБА_35 і ОСОБА_28 обговорювали поведінку ОСОБА_26 , ОСОБА_28 запропонував проїхати до ОСОБА_26 , щоб поговорити і після його розмови « ОСОБА_26 більше не буде чіпати» ОСОБА_34 . Втрьох на автомобілі ОСОБА_28 приїхали на вул. Городню, до будинку, де проживав ОСОБА_26 . Біля будинку стояв автомобіль ОСОБА_26 , який був теплим, тому вирішили, що ОСОБА_26 вдома. Проте, ОСОБА_26 двері квартири не відчинив, ОСОБА_28 телефонував на мобільний телефон ОСОБА_26 . Втрьох повернулись до неї додому, щоб ОСОБА_32 взяла свої ключі від квартири по АДРЕСА_6 , після чого, на автомобілі, під керуванням ОСОБА_28 , повернулись на вул. Городню, разом зайшли до під`їзду будинку, ОСОБА_32 своїм ключем відчинила вхідні двері квартири, де мешкав ОСОБА_26 , зайшла до кватири, вона зайшла до квартири за ОСОБА_35 , а ОСОБА_28 за нею. Вона і ОСОБА_32 залишились в коридорі, а ОСОБА_28 , діставши з-під своєї куртки біту, направився до кімнати, де на дивані лежав ОСОБА_26 . Вона почула удари, до п`яти, нанесення яких не бачила, по обличчю ОСОБА_31 зрозуміла, що у кімнаті відбувається щось недобре. Після чого, з кімнати вийшов ОСОБА_28 , передав їй мобільний телефон ОСОБА_26 і запитав у неї: «Чи буде тепер вона з ним?», на що відповіла: «Так.» ОСОБА_28 запитав у ОСОБА_31 , де віник і совок, остання повідомила, ОСОБА_28 взяв їх і направився до кімнати. 5-10 хв. вона і ОСОБА_32 стояли в коридорі нерухомо. Потім втрьох вийшли з квартири ОСОБА_26 , присіли на дитячий майданчик біля будинку, ОСОБА_28 наказав повернутись до квартири. Втрьох зайшли до під`їзду, ОСОБА_32 і ОСОБА_28 піднялись до квартири, вона залишилась у під`їзді. За 5-10 хв. ОСОБА_28 вийшов з квартири, утримуючи на руках загорнутий у ковдру труп, вона пішла за ОСОБА_28 . ОСОБА_32 замикала вхідні двері квартири. Вона повідомила ОСОБА_36 , що піде пішки за будинок. ОСОБА_28 самостійно погрузив труп в багажник автомобіля, який попередньо підігнав до під`їзду. Обійшовши будинок, направилась до перехрестя, куди під`їхав і ОСОБА_28 , сіла до автомобіля. За деякий час до автомобіля сіла ОСОБА_32 . Втрьох попрямували за місто. При виїзді з міста заїхали на АЗС, де ОСОБА_28 заправив автомобіль. Їхали приблизно 30 хв., ОСОБА_28 зупинився у полі, дістав з багажник і залишив труп, від`їхавши, зупинився, спалив речі з трупа. Всі втрьох направились до її квартири, де лягли спати. За тиждень всіх затримала поліція.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав і показав, що у жовтні 2015 року придбав автомобіль ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому надавав послуги таксі, у цей час познайомився з ОСОБА_10 , яка продавала цигарки у кіоску на Борщагівці. З ОСОБА_27 мав близькі стосунки, періодично у неї ночував, ОСОБА_27 познайомила його зі своєю подругою ОСОБА_23 . Возив ОСОБА_27 до лікарні, де перебувала ОСОБА_32 , ОСОБА_27 говорила, що ОСОБА_34 побив вітчим, оскільки не хотів, щоб ОСОБА_32 товаришувала з ОСОБА_27 , так як остання «погано впливає» і «спілкується з мужиками.» ОСОБА_37 його присутності ОСОБА_27 говорила ОСОБА_36 , що «вб`є» її вітчима. 09.11.2015 приїхав до квартири ОСОБА_27 , щоб забрати свій годинник. В квартирі перебували ОСОБА_32 , мати останньої, батько ОСОБА_27 і ОСОБА_38 , всі вживали спиртні напої, перебували у стані алкогольного сп`яніння. Ніколашвілі попросила придбати ще горілки, що він і зробив. Ніколашвілі попросила його відвести її та ОСОБА_34 за адресою у Солом`янському районі, на що він погодився. Під час поїздки ОСОБА_27 придбала пива, яке пили разом з ОСОБА_35 в автомобілі, веселились, ОСОБА_32 одягала на голову жіночі капронові панчохи, ОСОБА_27 передала ОСОБА_36 медичні рукавички. По приїзду на місце, як виявилось в подальшому, на вул. Городню, дівчата повідомили, що пішли до туалету і на деякий час втратив їх з поля зору. Шукаючи дівчат, він зайшов до одного з під`їздів будинку, з якого невдовзі вийшли дівчата, повідомивши, що треба їхати до ОСОБА_27 додому за ключами. Ніколашвілі підходила до автомобіля, який стояв у дворі будинку, руками намагалась пошкодити його бампер. Коли їхали до ОСОБА_27 додому, на куртці останньої помітив пляму. По прибуттю на вул. Симиренка, ОСОБА_27 переодягнулась, попросила повернутись на вул. Городню, на шляху до якої дівчата повідомили, що там треба забрати речі. Зупинивши автомобіль за будинок до адреси, дівчата вийшли, а він залишився в автомобілі, де чекав на повернення дівчат приблизно 10-15 хв., декілька разів телефонував ОСОБА_27 . Вийшовши з автомобіля, направився до під`їзду будинку, куди раніше заходив і звідки виходили дівчата, де побачив незачинені двері однієї з квартир, куди зайшов. Світла у квартирі не було. Ніколашвілі стояла біля вхідної двері, ОСОБА_31 видно не було. З коридору було видно кімнату залу, зробивши від вхідної двері декілька кроків, опинився у залі, де ногою зачепив щось на підлозі. Спочатку вирішив, що це речі, але це був труп, загорнутий в простирадло, з чорним пакетом на голові. Дівчата на місці нервували. Розгубившись, він хотів піти, проте, ОСОБА_27 попросила допомоги винести труп, повідомивши, що у його непричетність до вбивства ніхто не повірить, оскільки він має судимість. Ніколашвілі передала йому пакет, у якому був мобільний телефон, і наказала підігнати автомобіль до під`їзду. Вийшовши з квартири, заднім ходом підігнав свій автомобіль до під`їзду будинку, де розташована квартира. Ніколашвілі зустріла його біля під`їзду, разом з ОСОБА_27 зайшли до під`їзду і піднялись до квартири, ОСОБА_27 заліпила гумкою вічко вхідних дверей сусідньої квартири. Він взяв труп за верхню частину, ОСОБА_27 і ОСОБА_26 за ноги і таким чином винесли труп з квартири. Ковалевська відкрила багажник його автомобіля, він погрузив труп у багажник. ОСОБА_32 повернулась зачинити вхідні двері квартири, а ОСОБА_27 направилась пішки за будинок. Він, сівши до автомобіля, під`їхав на місце першої зупинки, ОСОБА_27 вже була на місці, сіла до автомобіля, за деякий час до автомобіля підійшла ОСОБА_32 . Втрьох поїхали за місто, ОСОБА_27 і ОСОБА_32 веселились. За вказівкою ОСОБА_27 зупинився, заїхав у кущі, втрьох витягнули труп з багажника, він тримав ноги, ОСОБА_27 і ОСОБА_32 верхню частину. ОСОБА_32 роздягла труп, чинили непристойні дії стосовно трупа. Він відвіз дівчат до ОСОБА_27 додому. Знаряддя злочину ані у дівчат, ані на місці події не бачив. Після затримання показав місцезнаходження трупа ОСОБА_26 .

Аналізуючи позицію обвинувачених, суд вважає, що винуватість обвинувачених в умисному вбивстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями потерпілого і свідків обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що є сином вбитого ОСОБА_24 , який проживав по АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_29 і дочкою останньої ОСОБА_23 . З ОСОБА_10 знайомий, оскільки вона проживала по сусідству на вул. Симиренка, де проживала родина ОСОБА_26 до переїзду на вул. Городню. Приблизно за шість місяців до події батько йому розказував, що ОСОБА_32 відновила спілкування з ОСОБА_27 , почала палити і вживати спиртні напої, гуляти і тікати до ОСОБА_27 . Батько, вважаючи, що ОСОБА_27 негативно впливає на ОСОБА_34 , став забороняти дочці товаришувати з ОСОБА_27 , з приводу чого у родині почали виникати сварки. 13.11.2015 йому зателефонував сусід батька і повідомив, що не бачив ОСОБА_26 чотири дні. Він приїхав за місцем проживання батька, двері квартири ніхто не відчиняв, ключів від квартири не мав. Він викликав працівників поліції, які відкрили вхідні двері квартири. Біля дивану у залі, де спав батько, побачив сліди крові, з паласу, розміщеному на підлозі, була вирізана середина, ковролін під паласом був просякнутий кров`ю, мав сліди замиття.

Свідок ОСОБА_29 суду показала, що обвинувачена ОСОБА_23 її дочка, вбитий ОСОБА_24 був її чоловіком, у шлюбі з яким спільно придбали кв. АДРЕСА_5 . ОСОБА_26 мав автомобіль. Під час спільного проживання конфліктів між дочкою і чоловіком загалом не було. Чоловік заперечував проти спілкування дочки з подругою ОСОБА_10 , з приводу чого незадовго до вбивства вдарив дочку по обличчю. Дочку забрала швидка, чоловіка затримала поліція. У листопаді 2015 року, незадовго до вбивства, вона з дочкою проживали у АДРЕСА_8 , де також проживав співмешканець останньої ОСОБА_11 . О. 09.11.2015, ввечері, дочка, ОСОБА_27 і ОСОБА_28 були відсутні у квартирі по АДРЕСА_2 . Дочка мала ключі від квартири по АДРЕСА_6 . 11.11.2015 приїхала до квартири по вул. Городній, де у залі побачила сліди крові, виявила порізаний палас, після чого, повернулась до квартири ОСОБА_27 , де в цей час перебували її дочка, ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які на її запитання щодо побаченого відповіді не дали. ОСОБА_28 погрожував їй та її дочці, що вони заважають йому у відносинах з ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_39 суду показав, що є сусідом родини ОСОБА_26 , на вікні його кв. АДРЕСА_9 , встановлена відеокамера, кут дії якої охоплює частину будинку з під`їздом, у якому розташована квартира родини ОСОБА_26 , стоянку для автомобілів, частину під`їздної до будинку дороги. В ніч вбивства ОСОБА_24 камера зафіксувала автомобіль «Жигулі», під керуванням чоловіка, а також ж цього чоловіка разом з його сусідкою ОСОБА_40 , подругою останньої ОСОБА_41 , яких він знав особисто. Записи з камери відеоспостереження надав працівникам поліції.

Письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Даними протоколу огляду місця події (трупа) від 17.11.2015, у відповідності до яких на 19 км автодороги між с. Гнатівка в напрямку м. Бишів, з правої сторони автодороги виявлений труп ОСОБА_24 без одягу зі спущеною до середини стегон спідньою білизною. На трупі виявлені тілесні ушкодження у вигляді забоїв потиличної, скроневої і лобної частин голови.

Даними висновку експерта № 2917 судово медичної експертизи від 05.02.2016, у відповідності до яких при експертизі трупа ОСОБА_24 виявлено:

А)

а) забійні рани (рани №1, №2) та на синець на обличчі в лобній ділянці зліва, забійна рана (рана №5) на обличчі праворуч з переходом на волосисту частину голови в лобно-тім`яній ділянці справа; забійні рани (рана №3, №4, №6) на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва, по центру та справа; крововиливи в м`які тканини голови відповідно вказаним ранам та на апоневрозі по ходу ліній переломів; переломи кісток склепіння та основи черепу (в тому числі багатоуламковий з розтином лобової пазухи) з центральними зонами переломів на лусці лобної кістки та обох тім`яних кістках; нерівномірно виражені обмежено-дифузійні субарахноїдальні крововиливи на обох гемісферах великого мозку, вогнища забоїв речовини головного мозку в лівих лобній та потиличній частках; кров в шлуночках головного мозку; набряк-набухання головного мозку;
б) садно на обличчі в проекції правого крила носа; забійні рани (рани №7, №8) на обличчі на підборідді справа синці, садна та забійна рана (рана №9) на обличчі справа захоплюючи праву виличну та навколо вушну ділянки та мушлю правого вуха, переломи кісток обличчя (обох виличних кісток, обох верхньощелепних кісток, з розтином обох гайморових пазух; тіла нижньощелепної кістки справа);
Б) садно на правій бічній поверхні шиї;
В) синці на передній поверхні грудей по центру;
Г) ознаки крововтрати та шоку.
Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, колір та інтенсивність забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (відсутність та ступінь вираженості клітинної реакції в зонах ушкоджень) та медико-криміналістичного дослідження, слід вважати, що:
- всі ушкодження прижиттєві;
- вищевказані забійні рани утворились від багатократної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою, ймовірною циліндричною, контактуючою поверхнею та механізм удару в короткий проміжок часу, незадовго (30-40 хв.) до настання смерті;
- вищевказані синці та садна, описані в п. п. Б), В) утворились від дії тупих предметів, по механізму удару та тертя, в той же час, окрім синців на передні поверхні грудей, котрі утворились за 40-60 хв. до настання смерті.
Ушкодження, які описані в п. А), комплекс яких сформував відкриту черепно-мозкову травму та обумовив настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя (небезпека для життя переломів кісток обличчя з травматичним розтином пазух обох верхніх щелепних кісток, супроводженням крововтрати та шоку) та мають прямий причинно наслідковий зв`язок з настанням смерті.
Ушкодження, описані в п.п. Б), В) мають ознаки легкого тілесного ушкодження.
Смерть ОСОБА_24 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння, основи черепу та кісток обличчя, крововиливом під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, крововтратою, шоком та його набрякомнабуханням.
Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі, причину смерті, дані обставин справи, а також умови та місце знаходження трупа, можливо передбачити, що ймовірна давність настання смерті може становити біля 7-8 діб з моменту дослідження трупа в морзі.
Після отримання вищеописаних ушкоджень ОСОБА_24 скоювати активні дії в повному обсязі не міг.
При судово-токсикологічному дослідженні тканини м`язу та сечі не знайдено спиртів та наркотичних речовин.
Даними акту № 290 МК судово медичного дослідження від 10.12.2015, у відповідності до яких при медико криміналістичному дослідженні ушкоджень з трупу ОСОБА_24 встановлено, що в ділянці клаптя шкіри зі склепіння черепа мається 8 ран, де слідів заліза, міді, нікелю, свинцю та сторонніх нашарувань і накладень не відмічається. Згадані рани спричинені тупим предметом з можливою циліндричною поверхнею. На співставленому склепінні черепа убачаються численні переломи, центри яких частково співпадають з ранами на шкірі. По вищезгаданому склепінню черепа було спричинено не менш 10 ударів.

Даними протоколу огляду місця події від 17.11.2015, у відповідності до яких в ході огляду кв. АДРЕСА_5 на стіні ванної кімнати, подушках і ковдрі на дивані, розташованому у кімнаті № 1, підлозі кімнати № 1 біля дивану, дверях шафи, розташованої напроти дивану, виявлені сліди речовини бурого кольору.

Даними висновку експерта № 19/6-01/274 судової молекулярно генетичної експертизи від 30.05.2016, у відповідності до яких в результаті проведеного дослідження у змивах РБУ зі стіни ванної кімнати та з підлоги кімнати № 1, вилучених 17.11.2015, виявлена кров людини.

Даними висновку експерта №19/6-01/275 від 31.05.2016 судової молекулярно-генетичної експертизи від 31.05.2016, у відповідності до якої на вилученій 17.11.2015 з кв. АДРЕСА_5 наволочці виявлена кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками фрагмента ребра трупа ОСОБА_24 .

Даними протоколу огляду автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , від 23.11.2015, у відповідності до яких в ході огляду автомобіля у багажнику виявлені куртка і штани зі слідами речовини бурого кольору, сліди речовини бурого кольору виявлені на ручці правих задніх дверей, на лівих передніх дверях і чохлі водійського сидіння, на правих передніх дверях.

Даними висновку експерта № 80мб судової молекулярно генетичної експертизи від 07.04.2016, у відповідності до яких при дослідженні слідів речовини бурого кольору на змивах з правих передніх дверей автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено кров, генетичні ознаки якої належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Даними висновку експерта № 19/6-01/278 судової молекулярно генетичної експертизи від 01.06.2016, у відповідності до яких на вилученій з автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , куртці, а саме: на манжетах і кишенях виявлена кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками фрагмента ребра трупа ОСОБА_24 .

Даними протоколу огляду від 10.01.2016, у відповідності до яких свідок ОСОБА_39 надав органу досудового розслідування диск з записом належної йому відеокамери, розміщеної на вікні кв. АДРЕСА_10 .

Даними протоколу перегляду відеозапису і самого відеозапису від 09.11.2015, переглянутого в судовому засіданні, у відповідності до яких при першому прибуттю трьох осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 до буд. АДРЕСА_6 , всі втрьох заходили до під`їзду будинку, де розташована квартира, у якій проживав ОСОБА_24 . По приїзду вночі 09.11.2015 за вказаною адресою троє осіб виносили з вказаного під`їзду будинку, де розташована квартира, у якій проживав вбитий, труп ОСОБА_24 , який помістили до багажника автомобіля, під керуванням ОСОБА_11 .

Докази у провадженні суд вважає належними і допустимими.

В судовому засіданні сторона захисту вказувала, що висновки судових молекулярно генетичних експертиз за результатами дослідження слідів РБК, виявлених і вилучених в ході огляду кв. АДРЕСА_5 і автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , отримані органом досудового розслідування після направлення обвинувального акту до суду, а тому не можуть бути допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи захисту, суд дійшов наступних наступників.

З матеріалів провадження вбачається, що всі процесуальні рішення органу досудового розслідування про призначення у провадженні відповідних досліджень прийняті під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Проте, висновки експертних досліджень отримані стороною обвинувачення після направлення обвинувального акту до суду.

У постановах від 16.03.2017, 16.01.2019 колегія суддів Верховного Суду вважає, що положення ч. 12 ст. 290 КПК України не можуть зводитись виключно до категоричної заборони суду допустити як докази будь-які відомості, що містяться у матеріалах, які не були відкриті сторонам при завершенні досудового розслідування, оскільки таке трактування цих положень не узгоджується з приписами ч. 11 цієї статті, які зобов`язують сторони кримінального провадження здійснювати відкриття додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Аналізуючи положення ст. 290 КПК України Верховний Суд дійшов висновку, що ч. 12 цієї статті орієнтує відкриття всіх матеріалів, які є у розпорядженні сторін при завершенні досудового розслідування, а також на необхідність дотримання встановленого частинами 2-10 ст. 290 КПК України порядку відкриття при відкритті додаткових матеріалів під час судового розгляду відповідно до ч. 11 ст. 290 КПК.

Таким чином, не ставлячи під сумнів обов`язок сторони обвинувачення вживати необхідних і достатніх заходів для відкриття матеріалів іншій стороні у відповідності до ст. 290 КПК України під час досудового розслідування, суд вважає, що якщо відповідні процесуальні документи були отримані стороною обвинувачення після передачі справи до суду вона зобов`язана здійснити їх відкриття згідно ч. 11 ст. 290 КПК України, а суд має належним чином проаналізувати причини, які перешкодили стороні обвинувачення відкрити ці процесуальні документи до направлення обвинувального акту до суду.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визнання висновків судових молекулярно-генетичних експертиз недопустимими доказами.

В судовому засіданні сторона захисту ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вважала, що дії обвинувачених кваліфіковані не вірно, оскільки в їх діях наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України, а саме, приховування злочину, мотивуючи, що вбивство ОСОБА_24 вчинив ОСОБА_11 , мотиву вбивати ОСОБА_24 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не мали, у попередню змову, направлену на умисне вбивство ОСОБА_24 , не вступали, активних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_24 не вчиняли, на місці події перебували у стресовому стані, у зв`язку з погрозами ОСОБА_11 були вимушені допомогти у переховуванні трупа.

Оцінюючи такі доводи захисту, суд дійшов наступних висновків.

Правильна кваліфікація кримінального правопорушення залежить від дослідження мотиву та мети його вчинення.

Досліджуючи питання наявності у обвинувачених мотиву на вчинення умисного вбивства ОСОБА_24 , суд приймає до уваги обставини, повідомлені як обвинуваченими, так і потерпілим, а також свідком ОСОБА_29 в частині, що за деякий час до події погіршились відносини між вбитим і його падчеркою ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_24 був проти спілкування падчерки з її подругою ОСОБА_10 , яка, на його думку, «негативно» впливала на ОСОБА_9 .

Про такі ж обставини показала суду і ОСОБА_10 , що вбитий забороняв ОСОБА_9 спілкуватись з нею, з приводу чого виникали конфлікти як між ОСОБА_9 і вбитим, так і між нею і ОСОБА_24 .

Згідно показань обвинувачених після нанесення ОСОБА_24 . 03.11.2015 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в результаті відмови останньої надати номер мобільного телефону ОСОБА_10 , після лікарні ОСОБА_9 додому не повернулась, а разом з матір`ю проживали у ОСОБА_10 .

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мотиву на вчинення умисного вбивства ОСОБА_24 з метою усунення останнього, як перешкоди, у спілкуванні подруг.

Досліджуючи мотив ОСОБА_11 , суд приймає до уваги показання обвинувачених і свідка ОСОБА_29 про близькі стосунки між ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , обставини їх спільного проживання у ОСОБА_10 , неодноразових проявів ОСОБА_11 ревнощів стосовно ОСОБА_10 , в тому числі, і до подруги ОСОБА_9 , беззаперечне виконання ОСОБА_11 прохань ОСОБА_10 .

У відповідності до показань обвинувачених 03.11.2015 ОСОБА_10 і ОСОБА_11 провідували ОСОБА_9 під час лікування, де дізнались про причини перебування у лікарні, починаючи з 06.11.2015 ОСОБА_9 проживала у ОСОБА_10 , де у цей період часу проживав і ОСОБА_11 , 09.11.2015 обвинувачені обговорювали відносини між ОСОБА_9 і ОСОБА_24 , після чого, направились за місцем проживання останнього.

Тому, суд вважає, що мотив на вчинення умисного вбивства ОСОБА_24 виник у ОСОБА_11 у зв`язку з його ставленням до ОСОБА_10 , бажанням зберегти і продовжити відносини з нею.

Наведене підтверджується, зокрема, і показаннями ОСОБА_10 , що на місці події після вбивства ОСОБА_24 . ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_10 : «Тепер ти будеш зі мною?»

Таким чином, суд дійшов висновку, що у кожного з обвинувачених був мотив на вчинення умисного вбивства ОСОБА_24 .

Доводи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з приводу вчинення ОСОБА_24 розпусних дій стосовно падчерки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки з показань потерпілого і Свідка ОСОБА_29 вбачається, що про такі обставини ОСОБА_9 повідомила вже після вбивства ОСОБА_24 , а тому таку позицію обвинувачених суд вважає захисною, на підтвердження якої не надав жодного доказу.

В судовому засіданні сторона захисту ОСОБА_11 вказувала, що ОСОБА_11 не вбивав ОСОБА_24 , вважаючи, що останнього вбили ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , мотивуючи, що ОСОБА_11 в момент вбивства у квартирі не перебував, на прохання ОСОБА_10 зайшов до квартири, щоб допомогти вивезти речі ОСОБА_9 , де виявив труп людини. У зв`язку з погрозами ОСОБА_10 , оскільки має судимість, погодився допомогти вивезти труп ОСОБА_24 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що його захисна позиція не знайшла свого підтвердження з наступних підстав.

Так, з запису камери відеоспостереження, наданого свідком ОСОБА_42 , оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що 09.11.2015 по прибуттю всіх обвинувачених до буд. АДРЕСА_6 , обвинувачені разом заходили до під`їзду, де розташована кв. АДРЕСА_7 , з якого разом виходили.

По прибуттю обвинувачених на місце вночі 09.11.2015 ОСОБА_43 зайшов до під`їзду буд. АДРЕСА_1 , за іншими обвинуваченими, за деякий час вийшов, підігнав автомобіль, зайшов до під`їзду, з якого обвинувачені винесли труп ОСОБА_24 , після чого, автомобіль «таксі», під керуванням ОСОБА_11 , з місця поїхав.

Крім того, показання ОСОБА_11 в частині його відсутності у квартирі під час вбивства ОСОБА_24 повністю спростовується показаннями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , даними як в ході слідчого експерименту 14.01.2016, так і суду.

При цьому, при дачі показань в цій частині обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 свої позиції не змінювали, їх показання є логічними і послідовними, а також такими, що відповідають даним запису камери відео спостереження, оглянутого судом.

Таким чином, суд не вбачає підстав для критичної оцінки показань ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині перебування ОСОБА_11 на місці події під час вбивства ОСОБА_24 .

Суд також приймає до уваги показання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 по обставинам нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_24 предметом, схожим на біту.

Механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_24 , про який показала ОСОБА_9 , від яких ОСОБА_24 впав з дивану на підлогу, відповідає слідам РБК, виявленим і вилученим в ході огляду кв. АДРЕСА_5 , а саме: на наволочці подушки з дивану - виявлена кров ОСОБА_24 , на підлозі біля дивану виявлена кров людини. Згідно протоколу огляду квартири від 17.11.2015 ковролін на підлозі біля дивану просякнутий РБК.

Знаряддя кримінального правопорушення предмет, схожий на біту, про який показали ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , відповідає даним висновку медико - криміналістичного дослідження від 10.12.2015, у відповідності до яких рани на голові ОСОБА_24 спричинені тупим предметом з можливою циліндричною поверхнею.

Наведені докази вказують, що на місці події саме ОСОБА_11 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_24 , що спричинили смерть останнього, чим повністю спростовується його захисна позиція в суді.

Доводи захисту обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про наявність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України, суд вважає необгрунтованими з наступних підстав.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України, є формальним, злочин вважається закінченим з моменту вчинення діяння, направленого на приховування злочину, незалежно від того, чи вдалося винному приховати його.

Спосіб вчинення даного кримінального правопорушення полягає у переховуванні, в тому числі, знаряддя і засобів вчинення злочину, та слідів злочину.

На підтвердження своєї позиції сторона захисту зазначала, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , хоча і перебували на місці злочину, проте, активних дій, направлених на вбивство ОСОБА_24 , не чинили, тілесні ушкодження ОСОБА_24 не наносили, про намір ОСОБА_11 вбити ОСОБА_24 не знали, відповідно, у попередню змову не вступали, у зв`язку з побоюванням протиправних дій з боку ОСОБА_11 допомогли у вивезенні труп ОСОБА_24 .

Проте, така позиція захисту не відповідає фактичним обставинам провадження з наступних підстав.

Судом встановлені мотиви кожного з обвинувачених на умисне вбивство ОСОБА_24 , що виключає наявність в діях ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України.

Оцінюючи інші доводи захисту, суд вважає, що при дачі показань щодо обставин вчинення інкримінованого діяння, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 намагались значно зменшити ступінь своєї участі у його вчиненні, перекладаючи значний обсяг відповідальності за вчинення кримінального правопорушення на ОСОБА_11 .

Згідно показань, перебуваючи на місці події обидва рази, обвинувачені були впевнені, що ОСОБА_24 перебуває вдома один, оскільки його дружина ОСОБА_29 в цей час була за місцем проживання ОСОБА_10 .

Поведінка ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на місці події 09.11.2015 при першому прибутті за місцем проживання ОСОБА_24 , тривалість їх перебування біля будинку і у під`їзді будинку, де розташована квартира, у якій проживав ОСОБА_24 , вчинення дій, направлених на пошкодження автомобіля останнього, на переконання суду, вказують, що ініціатива на вчинення умисного вбивства ОСОБА_24 належить саме ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_11 не був знайомий з ОСОБА_24 , тому, особистого мотиву на вбивство останнього не мав, що підтверджується як показаннями обвинувачених, так і свідків обвинувачення.

Заслуговують на увагу показання ОСОБА_9 , що вона показувала фотографію вітчима ОСОБА_11 , при першому прибутті обвинувачених на місце події ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_24 на номер мобільного телефону, якого у нього раніше не було, а тому номер ОСОБА_24 . ОСОБА_11 могла надати ОСОБА_9 .

Крім того, саме ОСОБА_9 надала іншим обвинуваченим доступ до квартири, де проживав ОСОБА_24 .

Суд також враховує показання обвинувачених, що після вбивства ОСОБА_24 обвинувачені втрьох вийшли з будинку, певний час разом перебували на вулиці, а тому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мали змогу покинути місце події, що ними зроблено не було, оскільки останні повернулись на місце вчинення злочину, в подальшому, з місця вчинення злочину разом зникли, разом позбавились трупа, разом повернулись за місцем проживання ОСОБА_10 , де перебували протягом тривалого часу, до затримання 16.11.2015.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що як на місці події, так і після вчинення злочину, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 діяли не під примусом ОСОБА_11 , а з власної волі.

Суд критично ставиться до позиції ОСОБА_10 , що вона не бачила нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_24 з наступних підстав.

Так, згідно показань ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , зайшовши до коридору кв. АДРЕСА_7 , побачили, що у залі (кімнаті № 1) на дивані лежить ОСОБА_24 , біля дивану стояв телевізор, який працював. За ними до квартири зайшов ОСОБА_11 , який, перебуваючи у коридорі, дістав з-під куртки предмет, схожий на біту, одразу направився до зали (кімнати № 1), де бітою почав наносити ОСОБА_24 удари у голову.

ОСОБА_9 суду показала, що в момент нанесення ОСОБА_11 ударів у голову ОСОБА_24 . ОСОБА_10 стояла в коридорі і мовчала, як і вона.

ОСОБА_11 показав, що відстань від вхідної двері квартири до зали (кімнати № 1) дорівнює декільком крокам.

Отже, враховуючи наведені показання, розташування нежитлових приміщень і кімнат у кв. АДРЕСА_5 , зазначених у протоколі огляду місця події, незначні розміри коридору, посередині якого розташований вхід до зали (кімнати № 1), де в момент вбивства перебував ОСОБА_24 , наявність світла у залі (кімнаті № 1), де працював телевізор, розташування предметів меблі у кімнаті № 1, суд вважає, що як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , які перебували у коридорі, не мали перешкод у спостереженні за подією, що відбувалась у кімнаті № 1.

Позиція захисту ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що участі у винесенні з квартири трупа ОСОБА_24 вони не приймали, спростовується як показаннями ОСОБА_11 , даними суду, так і даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 07.04.2016 по обставинам винесення трупа ОСОБА_24 з квартири всіма обвинуваченими.

Крім того, обвинувачені в автомобілі, під керуванням ОСОБА_11 , вивезли труп Кравчука за межі м. Києві, де, у відповідності до показань ОСОБА_11 , втрьох витягли труп з автомобіля і викинули у кущі.

Наведені показання обвинуваченого узгоджуються з даними протоколу огляду автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно яких у автомобілі виявлені і вилучені сліди РБК з лівих передніх і задніх дверей, правих передніх дверей.

В ході судового розгляду обвинувачені показали, що ОСОБА_11 керував автомобілем, ОСОБА_10 перебувала на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_9 на задньому пасажирському сидінні.

Тому, суд вважає показання ОСОБА_11 в частині участі всіх обвинувачених у переховуванні трупа ОСОБА_24 такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, обставини, які передували події, поведінка ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на місці події до, під час і після вбивства, наявність у кожного з обвинувачених мотиву на вбивство ОСОБА_24 , свідчать, що всі обвинувачені були об`єднані спільним умислом, направленим на позбавлення ОСОБА_24 життя.

У відповідності до п. 16 Постанови № 2 Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчиняли дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу.

Доводи захисту про перебування обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на місці події у пригніченому психологічному стані і вчинення дій під тиском ОСОБА_11 спростовуються даними висновків судово психіатричної експертиз.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_11 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині (вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_44 умисно протиправно заподіяла смерть іншій людині (вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_10 умисно протиправно заподіяла смерть іншій людині (вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, раніше не судимої, посередньо характеризується за місцем реєстрації, не працює.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 1028 від 15.12.2015 ОСОБА_9 у період кримінального правопорушення і на теперішній час страждала і страждає на легку розумову відсталість F.70.0 згідно з МКХ-10, могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, раніше не судимої, не працює, посередньо характеризується за місцем реєстрації.

Згідно висновку судово психіатричного експерта 1038 від 17.12.2015 ОСОБА_10 у період кримінального правопорушення і на теперішній час на будь який психічний розлад не страждала і не страждає, могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, раніше судимого.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 26 від 16.02.2016 ОСОБА_11 у період кримінального правопорушення і на теперішній час на будь який психічний розлад не страждав і не страждає, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує позицію потерпілого з приводу призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на максимальним строк.

Таким чином, суд призначає обвинуваченим покарання, яке вважає необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд солідарно стягує з обвинувачених на користь держави витрати на залучення експерта.

За викладеним, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.

До вступу вироку в законну силу застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 11.12.2020, зарахувавши у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 16.11.2015 по 29.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 11.10.2019, зарахувавши у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 16.11.2015 по 12.03.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12) ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з 16.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі по день вступу вироку в законну силу.

Речові докази у провадженні:

-документи, диски, флеш-носій залишити в матеріалах провадження;

-сліди РБК, фрагмент коврового покриття, штани зеленого кольору, фрагмент гігієнічної палочки, ковдру, пару кросівок, наволочку, предмет, схожий на резинову биту, халат - знищити

-автомобіль ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 солідарно на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 21054,70 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Соломянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуюча суддя:

Суддя:

Присяжні