ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6255/20
Провадження № 1-кс/362/1520/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
04.12.2020 року старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001892 від 02.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , не пройшовши встановлену процедуру отримання відповідного дозволу передбачену положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21 серпня 1998 р., тобто не маючи права на придбання та зберігання бойових припасів, за невстановлених, в ході проведення досудового розслідування обставин, діючи з прямим умислом на придбання, а також зберігання бойових припасів в особистих цілях, придбав боєві припаси патрони в кількості 75 штук, які переніс до свого місця проживання.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, маючи реальну можливість добровільно здати вищевказані набої до правоохоронних органів, ОСОБА_7 , протиправно залишив їх зберігати в будинку за місцем проживання, тим самим розпочавши їх зберігання без передбаченого законом дозволу.
В подальшому в період з 07 години 07 хвилин по 08 годину 26 хвилин 02 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого в одній із кімнат будинку, було виявлено та вилучено 75 предметів, схожі на боєві припаси - патрони.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, тобто передбачені ризики п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також відсутня можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та може незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчий підтримав заявлене клопотання, вказуючи на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити, вказав, що не знав, що вилучені під час обшуку предмети є боєприпасами, вважав, що вони є мисливські.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, його підзахисний працює, має постійне місце проживання, одружений, позитивну характеристику, жодного разу не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, сприяє слідству. Крім того, яким чином його підзахисний може впливати на свідків, якщо свідки є співробітниками СБУ, потерпілих, але санкція статті не передбачає потерпілих, як і іншого підозрюваного, якій також відсутній.
Захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що обшук було проведено незаконно, за участі понятих, які є співробітниками СБУ, що вказує на грубе порушення чинного законодавства, оскільки останні не мали право бути при проведенні обшуку, відомості до ЄРДР були внесені лише о 12 год. 33 хв., а затримали його підзахисного о 08 год. 00 хв. 02.12.2020 року, в протоколі обшуку відсутнє маркування патронів, які були вилученні під час обшуку, а у висновку експерта вже наявні маркування вилучених патронів. Також спец пакет не засвідчено понятими. Його підзахисний має постійне місце проживання, характеризується позитивно, а тому в задоволенні клопотання просив відмовити.
Заслухавши прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0001892 від 02.12.2020 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та його захиснику 04.12.2020 року, о 11 год. 00 хв., приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 02.12.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному придбанні, та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу (а.с. 6).
Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0001527 від 01.09.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України (а.с.9-11).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.12.2020 року, 02.12.2020 року, о 08 годині 30 хвилин, (фактичний час затримання) за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18-19).
Від підпису про отримання повідомлено про підозру від 02.12.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 відмовився (а.с.32-33).
Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується протоколом обшуку від 02.12.2020 року(а.с.12-15), протоколами допиту свідків від 02.12.2020 року (а.с.16-17), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.12.2020 року (а.с. 18-19); висновком експерта від 02.12.2020 року №СЕ-19/111-20/58895-БЛ (а.с. 23-31); та матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , згідно клопотання слідчого, є наступні фактори, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, а тому відсутня можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
Вирішуючи вищезазначене клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Згідно з ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного.
Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.
Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 ; його вік та стан здоров`я те що він тяжких захворювань не має, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно; одружений, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 (а.с.44), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 (а.с. 45-46), що підтверджує міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання;офіційно працює водієм в КП «Муніципальній охороні» (а.с.43); те, що він раніше не судимий; сприяє досудовому слідству,компрометуючих матеріалів на ОСОБА_7 прокурор та слідчий не володіє, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено ризиків передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, посилання ж прокурора на те, що підозрюваний може впливати на свідків також спростовується матеріалами справи та клопотанням, оскільки, як вбачається із допиту свідків ними є співробітники правоохоронних органів а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з матеріалів справи не вбачається.
Таким чином, прокурором та слідчим не доведено обставини які б свідчили про наявність ризиків які дають їм достатні підстави вважати, що щодо підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи із засади законності кримінального провадження, передбаченої ст. 9 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для відмови у задоволенні такого клопотання.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 194, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України відмовити.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали проголошено "09" грудня 2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_9