Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7486/20
Провадження № 1-кс/711/2469/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2020 м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000041, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України, -
в с т а н о в и в :
Начальник відділу СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, за погодженням прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , що внесене у кримінальному провадженні №0000041, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначено, що невстановленими особами самовільно зайняті земельні ділянки в адмінстративних межах с. Журженці, с. Хиженці Лисянського району та с. Потокі Катеринопільського району Черкаської області, які відносяться до земель історико-культурного призначення з наступними кадастровими номерами:
- :03:001:0013 площею 31,2805 га в адміністративних межах с. Потоки Катеринопільського району;
- :04:001:0600 площею 16,5 га; :04:001:0598 площею 4,7 га; :04:001:0601 площею 28,4 га; :04:001:0901 площею 18,2 га; :03:001:0266 площею 31,59 га; :04:001:0896 площею 14,5 га - в адміністративних межах с. Журженці та с. Хиженці Лисянського району Черкаської області.
Відповідно до листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 27.08.2020 № 02/01-03-25/719, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2000 га належать до земель історико-культурного призначення згідно зі ст. 34 ЗУ «Про охорону культурної спадщини». Також, належність зазначеної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення підтверджується протоколом огляду від 01.09.2020 за участі завідувача сектору археології та охорони культурної спадщини ДІКЗ «Трипільська культура». Також встановлено, що вказана земельна ділянка засіяна посівами сільськогосподарської культури кукурудза. За даними довідки Лисянського відділу ГУ Держгеокадастру від 01.09.2020 земельна ділянка знаходиться у державній власності, не передана у постійне користування та належить до земель історико-культурного призначення. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо власності та користування земельною ділянкою відсутня.
Вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
У клопотанні також зазначено, що на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2020, слідчим СУ ГУНП в Черкаській області за участю спеціалістів начальника відділу в Лисянському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та начальника Лисянського РВ ДП «Черкаський інститут землеустрою» проведено огляд земельної ділянки історико-культурного призначення з кадастровим номером :04:001:0901, у ході якого встановлено її точна площа 16,1062 га та факт наявності на момент огляду сільськогосподарської культури кукурудзи, що свідчить про самовільне зайняття даної земельної ділянки невстановленою особою (особами).
23.10.2020 працівниками Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області зафіксовано факт збору урожаю кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, яка має статус речового доказу у вказаному кримінальному провадженні. У ході огляду місця події, заступником начальника СВ Лисянського ВП 23.10.2020 з місця події вилучена сільськогосподарська техніка, за допомогою якої здійснювався збір врожаю кукурудзи та наявне у ній зібране зерно кукурудзи, а саме: вантажний автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 ; вантажний автомобіль VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 та зерновий комбайн JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків.
У цей же день вилучена сільськогосподарська техніка з наявним у ній зерном кукурудзи зважена на ваговій ТОВ «АФ «ЗЛАГОДА» по вул. Петровського у с. Журженці Лисянського району Черкаської області і зафіксована її вага разом із зерном кукурудзи, а саме: вага автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 18080 кг.; вага автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_2 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 18550 кг.
За вказаним фактом Лисянським ВП 23.10.2020 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Постановою заступника начальника СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області вилучені у ході огляду місця події 23.10.2020 сільськогосподарська техніка та зерно кукурудзи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000201.
Постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 від 23.10.2020 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено здійснювати слідчому управлінню ГУНП в Черкаській області. Цього ж дня кримінальне провадження №000201 об`єднано з кримінальним провадженням №0000041.
Відповідно до положень ст. 162 Земельного Кодексу України здійснюється забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. На землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню.
Положеннями статей 91, 96 Земельного Кодексу України зазначено, що всі землі історико-культурного призначення мають єдине цільове призначення, це розміщення об`єктів культурної спадщини вони підлягають підвищеній охороні земель.
Відповідно до ст. 43 Закону України «Про охорону культурної спадщини» за незаконне проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних чи підводних робіт на об`єкті археологічної спадщини, а також за умисне незаконне знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини чи їх частин винні особи притягаються до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Ініціатор клопотання також вказує, що на даний час, з урахуванням зазначених вище подій, виникла необхідність у накладенні арешту на речові докази, а саме автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 ; вантажний автомобіль VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 , які належить на праві власності ОСОБА_8 та зерновий комбайн JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків із наявним у них зерном кукурудзи з метою їх збереження, оскільки ці речі можуть бути використані як доказ фактів і обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме - причетності осіб, які встановлені 23.10.2020 під час збору урожаю до самовільного зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення та недопущення у подальшому перешкоджанню кримінальному провадженню, шляхом використання зазначеної сільськогосподарської техніки для будь-яких дій із вказаною земельною ділянкою з метою дотримання вимог статей 91, 96 Земельного Кодексу України та Закону України «Про охорону культурної спадщини».
До того ж, відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження пояснень та рапортів працівників Лисянського ВП, на місці події встановлені наступні особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , переважна більшість з яких відмовилися надати пояснення працівникам поліції, користуючись ст. 63 Конституції України. При цьому, власника зернового комбайна JOHN DEERE 9770 STS не вдалося можливим встановити, в зв`язку з відсутністю на ньому державних номерних знаків, лише по яким можливо ідентифікувати особу, яка є власником або користувачем такої техніки.
У даному випадку, зазначено, що клопотання органу досудового розслідування відповідає положенням ч.10 ст.170 КПК України, оскільки переслідується мета саме збереження речових доказів, незважаючи на наявність власників майна, яке визнано речовим доказом.
Кім того, з метою попередження перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом будь-яких дій на земельній ділянці кадастровий номер якої :04:001:0901, і яка має статус речового доказу у даному кримінальному провадженні, орган досудового розслідування вважає доцільним одночасно з накладенням арешту на речові докази, встановити заборону використання вказаної вище сільськогосподарської техніки на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, а також із встановленням заборони розпорядження цією технікою з метою недопущення її приховування, пошкодження, зникнення, перетворення тощо.
Таким чином, слідчий органу досудового розслідування просить:
-накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події 23.10.2020 на автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 ; вантажний автомобіль VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 , які належать на праві власності ОСОБА_8 та зерновий комбайн JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків із забороною використання вказаної вище сільськогосподарської техніки на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, а також із встановленням заборони розпорядження цією технікою;
-накласти арешт на вилучене 23.10.2020 зерно кукурудзи, яке станом на 23.10.2020 знаходиться в кузові автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , вагою брутто 18080 кг; у зерновозі автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_3 , вагою брутто 28550 кг та у бункері комбайну JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків із забороною користуватися та розпоряджатися ним будь-яким особам.
Зазначене клопотання прийняте до провадження та призначене до розгляду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні 0000041 від 19.08.2020, підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити у повному обсязі на підставі обгрунтування, що наведене у ньому та з урахуванням доказів, що додані до клопотання.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , яка є представником володільців майна ОСОБА_8 ТОВ «Авто Партнер» та ОСОБА_7 , заперечувала проти задоволення даного клопотання. Також зазначила, що за фабулою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.388 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.10.2020, зазначено, що на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0901 накладено арешт. Між тим, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2020 по справі № 711/6541/20 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку в адміністративних межах с. Журжинці, Лисянського району Черкаської області з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2000 га. Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.10.2020 вказана вище ухвала слідчого судді залишена без змін. Таким чином, у слідства відсутні законні підстави для внесення даного клопотання. Крім того, накладення арешту на вказане у клопотанні майно, порушить законні права власників на володіння та користування зазначеним майном. Зазначила, що не проведено зважування зерна, а тому не можливо встановити його вагу. Таким чином, просила відмовити у задоволенні цього клопотання у повному обсязі.
В судове засідання не з`явився слідчий та безпосередньо володільці і власники майна, що не є перешкодою для розгляду справи.
Заслухавши доводи осіб, що беруть участь у розгляді клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000041 від 19.08.2020, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 131 КПК України визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Встановлено, що 23.10.2020 заступником начальника СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_19 , винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження №0000041 від 19.08.2020, в якості речових доказів: вантажний автомобіль КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться зерно кукурудзи, який на праві власності належить ОСОБА_7 ; вантажний автомобіль VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 із напівпричіпом, державний номерний знак НОМЕР_3 , в якому знаходиться зерно кукурудзи, який належить на праві власності ОСОБА_8 та комбайн JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків, у бункері якого мається зерно кукурудзи.
Разом з тим, відповідно до фабули кримінального провадження №0000041 від 19.08.2020, - особами використовуються земельні ділянки (землі запасу історико-культурного призначення) державної форми власності без правовстановлюючих документів, всупереч встановленому порядку, чим завдано державі значної шкоди (ч.2 ст.197-1 КК України), а також збирання невідомими особами врожаю кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2 га, що розташована в адміністративних межах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області, на яку накладено арешт (ч.1 ст.388 КК України).
Диспозиція ч.1 ст. 388 КК України визначає, що кримінальна відповідальність настає за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт.
Основний безпосередній об`єкт злочину - це порядок забезпечення нормальної діяльності органів державної влади, які виконують судові акти та інші рішення уповноважених органів, а додатковий - власність.
Тобто, предметом цього злочину є: 1) майно, на яке накладено арешт; 2) майно, яке заставлено; 3) майно яке описано; 4) кошти, на які накладено арешт.
Як встановлено у судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2020 по справі № 711/6541/20 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на земельну ділянку в адміністративних межах с. Журжинці, Лисянського району Черкаської області з кадастровим номером :04:001:0901, площею 18,2000 га. Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.10.2020 вказана вище ухвала слідчого судді залишена без змін.
Відповідно, під час вирішення клопотання стороною обвинувачення жодним чином не зазначено та не доведено обставин про те, що майно, на яке вона просить накласти арешт, перебуває під арештом, враховуючи диспозицію ч.1 ст. 388 КК України та обставини, що викладені у фабулі витягу з ЄРДР.
Крім того, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України - самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель, - передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавлення волі на строк до двох років.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.
Предметом злочину є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).
Злочин, передбачений ст. 197-1 КК, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.
Жодних даних, які б свідчили про настання суспільно-небезпечних наслідків, до суду не надано.
На думку слідчого судді, немає необхідності в арешті вказаного у клопотанні майна техніки, транспортних засобів та зерна кукурудзи, як речового доказу, оскільки речовий доказ забезпечує збереження на собі слідів правопорушення, а в даному випадку це майно не зберігає на собі слідів злочину, які можуть бути втрачені, внаслідок певних обставин.
Пунктом першим частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Згідно із частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на обставини кримінального провадження, правову кваліфікацію (ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України), слідчий суддя вважає, що прокурором не доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а саме: автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 , зернового комбайна JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків; вилученого 23.10.2020 зерна кукурудзи, яке станом на 23.10.2020 знаходиться у кузові автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , вагою брутто 18080кг; у зерновозі автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_3 , вагою брутто 28550кг та у бункері комбайну JOHN DEERE 9770 STS без державних номерних знаків, у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020. Крім того, з пояснень прокурора та доданих до клопотання матеріалів вбачається, що відсутні дані про оголошену підозру певній особі, якій інкримінується підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 388 КК України; не визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та відсутні докази завдання такої шкоди, не доведено про наявність цивільного позову, а також не доведено, яка саме фізична чи юридична особи можуть нести цивільну відповідальність. У даному випадку, встановлено, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем автомобіля КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ); ОСОБА_8 є добросовісним набувачем автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_4 із зерновозом, державний номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ); ТОВ «АВТО ПАРТНЕР» є добросовісним набувачем комбайну зернозбиральний JOHN DEERE 9770 STS, 2009 року випуску, шасі НОМЕР_8 (митна декларація форми МД-2 від 07.08.2019), який придбано відповідно до митної декларації форми МД-2 від 07.08.2019 у Литовської компанії UAB «DOJUS agro».
На думку слідчого судді, посів сільськогосподарських культур (в даному випадку кукурудзи), не може розглядатися як речовий доказ кримінального правопорушення, передбаченого статтею 197-1 КК України, у розумінні статті 98 КПК, а отже, накладення арешту на вказане майно прямо суперечить приписам статей 170, 173 КПК України. Також не доведено, що незастосування заборони обмеження користування майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення тощо.
З огляду на викладене вище, слідчий суддя вважає, що слідчим, за погодженням з прокурором, не була доведена суду необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співмірними із завданням кримінального провадження.
Таким чином, з урахуванням обсягу інформації, наданої слідчому судді, обставин справи, предмету розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.08.2020, слідчим суддею на даний час не встановлено підстав для накладення арешту на зазначене вище майно, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372, 395 КПК України слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1