Житомирський апеляційний суд
Справа №280/134/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в ході розгляду кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2019 року щодо нього за ч.1 ст.286 КК України, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покришів Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, українця, неодруженого, осіб на утриманні не має, депутатом та інвалідом не є, не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Ухвалено звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, на підставах, передбачених ст.ст. 74, 49 КК України.
Цивільні позови прокурора Коростишівського району в інтересах держави в особі Фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації, Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7 ухвалено задовольнити частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації витрати на лікування в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень 29 копійок.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації витрати на лікування в сумі 3386 (три тисячі триста вісімдесят шість) гривень 76 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ухвалено задовольнити частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду 5009 (п`ять тисяч дев`ять) гривень 44 копійок.
Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень 45 копійок.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення: судової автотехнічної експертизи №3/872 від 25.12.2013 у розмірі 391,20 гривень; судової автотехнічної експертизи №3/873 від 24.12.2013 у розмірі 391,20 гривень; судової автотехнічної експертизи №3/874 від 26.12.2013 у розмірі 391,20 гривень; судової автотехнічної експертизи №3/964 від 10.01.2014 у розмірі 391,20 гривень; судової експертизи №3/199 від 25.05.2019 у розмірі 2960 гривень.
Речові докази: диск СD-R з відеозаписами з відеореєстраторів, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження; автомобілі ВАЗ-2121, державний номер НОМЕР_1 , та Ford Transit, державний номер НОМЕР_2 , - повернуті власникам, ухвалено залишити у розпорядженні останніх.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 06 листопада 2013 року близько 15 години 48 хвилин керував технічно справним автомобілем Ford Tranzit, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , по вул. Більшовицька в м. Коростишів зі сторони м. Житомир у напрямку центра м. Коростишів.
Рухаючись вказаним транспортним засобом на перехресті вул. Більшовицька-Грибоєдова, яке регулюється світлофором, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.3б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п. 12.3 вказаних Правил при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та передньою частиною допустив зіткнення з лівою частиною автомобіля ВАЗ-2121, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який здійснював поворот з вул. Грибоєдова на вул. Більшовицька у напрямку м. Житомира.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ-2121, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової та лицевої травми у вигляді забійної рани на волосистій частині голови (в тім`яній ділянці), 2-ох різаних ран на обличчі, дрібно вогнищевого геморагічного забою головного мозку, пластинчастої субдуральної (скопичення крові під твердою мозковою оболонкою) гематоми в тім`яно-потиличній ділянці зліва та по намету мозочка зліва, субарахноїдального крововиливу (крововилив в м`які мозкові оболонки), вдавлених переломів кісток передньої та верхньої стінки правої гайморової пазухи, передньої стінки лобної пазухи зліва із гематосинусом в правій гайморовій пазусі та в передніх комірках решітчастої кістки, перелому кісток носу, закриту тупу травму грудної клітки у вигляді переломів 4-9 ребер зліва по задньо-пахвинній лінії, забою лівої легені та серця, лівобічного гідротораксу (наявність рідини в плевральній порожнині), які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення. Посилається на те, що зазначений вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при розгляді справи судом була допущена неповнота судового розгляду, висновки суду, які викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вказує, що призначення Коростишівським районним судом відповідно до вироку від 06.12.2019 року покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами є прямим порушенням вимог ст.61 Конституції та ст.4 Протоколу №7 Європейської конвенції з прав людини щодо двічі притягнення до юридичної відповідальності за одне і те саме діяння, оскільки ОСОБА_7 вже відбув покарання за цей само злочин. Зазначає, що аналізуючи в сукупності дослідженні у судовому засіданні докази, вбачається, що з боку водія автомобіля ВАЗ-2121 д.н НОМЕР_1 ОСОБА_11 наявні ряд порушень ПДР України, а саме:- п.8.7.3.е, згідно якого червоний сигнал, у тому числі миготливий, або двачервоних миготливих сигнали забороняють рух; Свідок ОСОБА_11 підтвердив у судовому засіданні, що він бачив, як автомобіль Форд наближається до перехрестя на зелений колір світлофора, але не зважаючи на це розпочав рух автомобілем Нива на червоний колір світлофора, виїхавши на смугу руху автомобіля Форд під керуванням ОСОБА_7 , чим створив йому перешкоду для руху. Тобто, саме такі дії водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_11 , які виразились у грубому порушенні правил дорожнього руху щодо руху на забороняючий колір світлофора, і перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Відповідно до ч.10 ст.101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, а тому вважаю, що висновок експерта №3/964 від 10.01.2014 р. не може прийнятий до уваги судом при ухваленні вироку та покладений в основу встановлення вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині. Зазначає, що відповідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 10.12.2015 року по справі №5-2111КМ15, яким переглядалось вирок Коростишівського районного суду та ухвала Апеляційного суду Житомирської області щодо ОСОБА_7 (тобто дана справа), Вищий спеціалізований суд зазначає, що вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд у повній мірі не з`ясував, діяння кого з водіїв були первинною причиною виникнення ДТП та не дав належної правової оцінки діям у відповідних умовах обвинуваченого, з урахуванням положень п.1.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати, що й інші учасники виконують ці Правила. При цьому колегія суддів звернула увагу, що положення п.п.2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, порушення яких вміняється ОСОБА_7 регламентують загальний порядок користування транспортними засобами і не регулюють дії водія в аварійній ситуації, яка виникла не з його вини, а була створена іншим учасником руху. Стверджує, що враховуючи дослідженні судом докази, первинною причиною виникнення даної ДТП є порушення водієм ОСОБА_11 Правил дорожнього руху, а саме п.8.7.3.е, згідно якого червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух - дане правило є спеціальним правилом дорожнього руху та не містить будь-якої альтернативи, а тому підлягало до беззастережного виконання ОСОБА_11 . За таких обставин, вважає, що аналізуючи в сукупності дослідженні докази судом 1-ї інстанції його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не була доведена, а тому у апеляційної інстанції є усі підстави для застосування вимог ст.417 КПК України, тобто закриття кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить залишити апеляціну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін. Вважає, що доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження судом проведено повний, всебічний, об`єктивний розгляд, та при постановлені вироку дотримано вимоги кримінально - процесуального законодавства та практики ЄСПЛ. Під час судового розгляду зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_12 необережного злочину, що виразився у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України .

Так відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання, тощо.

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні оскарженого вироку та призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

Так, в резолютивній частині вироку судом здійснено висновок про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, але без визначення розміру покарання у вигляді обмеження волі, призначеного ОСОБА_7 за вчинений ним злочин, на що також в своїй апеляційній скарзі звертав увагу обинувачений ОСОБА_7 .

Такі неточності у вироку суду щодо призначеного покарання є суттєвими та свідчать про те, що судом не прийнято конкретного рішення щодо розміру покарання за вчинений ОСОБА_7 злочин.

При цьому, та обставина, що в подальшому цим вироком суд звільнив обвинуваченого від покарання на підставі ст.ст. 49, 74 КК України, не може бути підставою стверджувати про законність такого рішення суду в цілому, оскільки судом покарання обвинуваченому не призначено.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними , не можуть бути усунуті апеляційним судом з огляду на повноваження суду апеляційної інстанції, передбачені ст. 404 КПК України, та у відповідності до положень ч.1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції у відповідності до положень ст. 415 КПК України.

При цьому відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи вищенаведені положення ч.2 ст. 415 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті доводів та вимог апеляційної скарги.

Усі доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, а також мотиви та висновки судової колегії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладені в ухвалі від 10.12.2015 року, повинні бути перевірені та враховані судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження, встановленні фактичних обставин провадження з дослідженням та оцінкою усіх наданих сторонами провадження доказів у відповідності до положень КПК України, а також у разі ухвалення рішення про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, повинно бути враховано підстави скасування попереднього вироку суду лише з процесуальних порушень без встановлення апеляційним судом неправильності застосування закону про кримінальну відповідальність щодо виду та розміру призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: