Номер провадження 1-кп/641/708/2020 Справа № 641/6038/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001569 від 08.07.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02.07.2004 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122 КК України до 2 років обмеження волі , звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

2) 24.05.2006 року Червонозаводським районним судом с. Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

3) 12.12.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.5 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі;

4) 09.11.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

5) 20.08.2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.07.2020 близько 08 год. 09 хв., перебуваючи в магазині № 504 А «ЄВА», розташованому за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 179, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, шляхом вільного доступу, взяв з торговельного стелажу та сховав в свою сумку майно, що належить ТОВ «РУШ», а саме: шампунь ТМ «Бреліл» для блиску волосся на основі цінних олій об`ємом 1000 мл у кількості 1 шт. вартістю 171 грн., маску ТМ «Бреліл» для блиску волосся на основі цінних олій у кількості 1 шт. вартістю 174 грн., загальною вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 345 грн. 66 коп.
Після цього, ОСОБА_3 покинув територію магазину, не сплативши вартість за вищевказаний товар, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду ТОВ «РУШ».
У кримінальному провадженні цивільним позивачем ТОВ «РУШ» заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 506грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся. В наданих суду показаннях зазначив, що дійсно він 07.07.2020 року зранку у магазині «ЄВА», що розташований за адресою: пр. Гагаріна, 179, м. Харків, для особистого користування взяв з полиці шампунь у кількості 2 шт. та поклав їх у свою сумку, після чого вийшов з приміщення магазину, коштів оплатити товар у нього з собою не було. Матеріальна шкода на теперішній час ним ще не відшкодована, цивільний позов він визнає у повному обсязі, до свого вчинку ставиться негативно.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, останній раз вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинив злочин проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, суд не знаходить достатніх підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням), враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але після відбуття покарання продовжив свою злочину діяльність, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак в період іспитового строку знову вчиняв злочин.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
При розгляді цивільного позову ТОВ "РУШ" про стягнення майнової шкоди у сумі 506грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приймаючи до уваги визнання цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_3 , доведеність його вини у заподіянні шкоди ТОВ "РУШ", суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 506 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 490 грн. 35 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2526СЕ-19 від 21.10.2019 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_3 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ТОВ "РУШ" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ "РУШ" майнову шкоду у сумі 506 (п`ятсот шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1622СЕ-20 від 14.07.2020 року.

Речові докази: CD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої у приміщенні магазину "ЄВА" за адресою: пр. Гагаріна, 179, м. Харків, наданий представником потерпілого ТОВ "РУШ"; акт вибіркової інвентаризації цінностей станом на 07.07.2020 року, що проводилась у ТОВ "РУШ", після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1