Справа № 487/1299/20
Провадження № 1-кс/487/6136/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 02.09.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 14.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 396 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просила скасувати постанову постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 02.09.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 14.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 396 КК України, у зв`язку з: незаконністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, проведенням досудового розслідування з порушенням вимог КПК України, передчасністю винесення оскаржуваної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно частин 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.
Згідно ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
За змістом ч. 6 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.
Принцип диспозитивності, закріплений ч. 1 ст. 26 КПК України, передбачає вільне використання сторонами кримінального провадження своїх прав, яке повинно здійснюватись у межах та у спосіб, передбачений КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість спору для заявника (див., серед багатьох інших, рішення у справі Frydlender v. France, N 30979/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-VII). Саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Судові засідання у справі призначались 19.10.2020 року; 27.10.2020 року, 06.11.2020 року, 18.11.2020 року, 01.12.2020 року, 09.12.2020 року.
Скаржнику було забезпечено можливість брати участь у судових засіданнях як безпосередньо у Заводському районному суді міста Миколаєва, так і дистанційно в режимі відеоконференції між Заводським районним судом міста Миколаєва та Приморським районним судом міста Одеси.

У жодне із призначених судових засідань скаржник не з`явилась без поважних причин, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена у передбачений законом спосіб.
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала письмові заперечення проти скарги, за змістом яких просила відмовити в її задоволенні.
За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, та представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 10, 22, 26, 28, 138, 306 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000039, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК Україникримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такогорішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 14.01.2020 за фактом можливих неправомірних дій службових осіб СВ Київського ВП ГУНП в Одеській області за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України.

За змістом оскаржуваної постанови, допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 надала покази про те, що слідчою СВ Київського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 не виконано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 по справі № 520/9416/19, провадження № 1-кс/520/5550/19 якою зобов`язано відповідних посадових осіб СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надати ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження №0001419 для ознайомлення, з урахуванням вимог ст.221 КПК України. А також, не виконано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 справа № 520/9416/19, провадження № 1-кс/520/5549/19, якою зобов`язано відповідних посадових осіб СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_3 №О-1091 від 02.05.2019 року в рамках кримінального провадження №0001419 відповідно до вимог ст. 220 КПК України, про що повідомити потерпілу.
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Так, ч. 2 ст. 382 КК України встановлено кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення, тобто умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню вчинені службовою особою.
Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання ухвали суду, що набрала законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення. Ухилення та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.
Невиконання судового рішення це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим рішенням заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Об`єктивна сторона злочину ч. 2 ст. 382 КК України полягає в одному із таких, альтернативно зазначених діянь: 1) невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду або 2) перешкоджання їх виконанню.
За ч. 2 ст. 382 КК України склад злочину є формальним, тобто його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь, і саме з цього моменту злочин визнається закінченим.
Диспозиція ст. 396 КК України передбачає відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Приховування злочину-це активна діяльність особи по приховуванню злочинця, засобів і знарядь вчинення злочину, його слідів або предметів, здобутих злочинним шляхом.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК, полягає лише в активній поведінці - діях, спрямованих на приховування злочину. Форми такого приховування наведені у ч. 6 ст. 27 КК і виявляються в переховуванні: а) злочинця; б) знарядь та засобів вчинення злочину; в) слідів злочину; г) предметів, здобутих злочинним шляхом.
Як слідує з диспозиції ч. 1 ст. 367 КК України, кримінальна відповідальність за службову недбалість настає у разі невиконання або неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Об`єктивну сторону службової недбалості складає сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Істотною вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує н. м. д. г. (ч. 3 примітки до ст. 364 КК).
Істотна шкода, яка є результатом недостатніх досвіду, кваліфікації, знань, навичок службової особи, не розглядається в судовій практиці як підстава притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 367 КК.
Злочин вважається закінченим за ч. 2 ст. 367 КК - з моменту спричинення тяжких наслідків.
Згідно з приміткою до ст. 364 КК істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; тяжкими наслідками відповідно до статей 364 - 367 КК є такі наслідки, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Крім того, службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотних чи тяжких наслідків.
Із вищезазначених обставин не вбачається даних, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_3 діями, слідчої СВ Київського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 істотної шкоди чи тяжких наслідків (матеріальних збитків).
Окрім того, чинним законодавством передбачений чіткий порядок оскарження дії та бездіяльності слідчого, якого повинні дотримуватися учасники.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді ( ч. 3 ст. 93 КПК України).
Водночас, відповідно до п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Рішення про планування та проведення слідчих дій, безпосередньо приймається слідчим, в залежності від складності кримінального провадження, наявних в матеріалах кримінального провадження доказів та документів, а також вибраної такти слідчим при розслідувані кримінального правопорушення.
Необхідність і доцільність проведення слідчих дій встановлюватися слідчим, у кожному конкретному випадку з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, доказову важливість обставин.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 по справі № 520/9416/19, провадження № 1-кс/520/5550/19 якою зобов`язано відповідних посадових осіб СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надати ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження №0001419 для ознайомлення, з урахуванням вимог ст.221 КПК України, слідчою СВ Київського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 . 06.11.2019 ознайомлено ОСОБА_3 з матеріалами кримінального провадження.
Також, встановлено, що на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 справа № 520/9416/19, провадження № 1-кс/520/5549/19, якою зобов`язано відповідних посадових осіб СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_3 №О-1091 від 02.05.2019 слідчою СВ Київського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 13.06.2019 надано відповідь ОСОБА_3 .
Таким чином, після проведення слідчих дій, допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , дослідження зібраних у справі письмових доказів в тому числі щодо розгляду клопотань ОСОБА_3 та надання їй матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 постановою від 02.09.2020 року правомірно закрила кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000039 від 14.01.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчої СВ Київського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 396 КК України.
Висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та послідовними.

Незгода скаржника з прийнятою слідчим постановою про закриття кримінального провадження з наведених у скарзі міркувань не є підставою для її скасування.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставин кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 10, 22, 28, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 368, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 02.09.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 14.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 396 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1