Справа № 487/26/19
Провадження № 1-кп/487/132/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0003878 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодарівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого заступником генерального директора ТОВ "Нива Юг", зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

за участю сторін кримінального провадження :
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним:
04.10.2018 в період часу з 23:24 годин по 23:40 годин ОСОБА_5 , знаходився на парковці автомобілів, що розташована перед супермаркетом «АТБ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-В. В ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими в суспільстві нормами моралі та поведінки, діючи з особливою зухвалістю, що виражалася у прагненні показати свою зневагу до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил і норм поведінки, почав виражатися нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою потерпілому ОСОБА_7 , останній в свою чергу, для урегулювання конфлікту повідомив, що він є оперуповноваженим Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області. В свою чергу ОСОБА_5 , відреагував на даний вислів агресивно, що виразилось в висловлюванні в сторону потерпілого ОСОБА_7 нецензурної брані та погроз фізичною розправою та навіть вбивством. В підтвердження своїх слів, ОСОБА_5 , продовжуючи протиправність своїх дій, дістав з переднього пасажирського сидіння свого автомобіля одноствольну гладкоствольну мисливську рушницю моделі «ИЖ-81», 12-го калібру, № НОМЕР_1 , яка була споряджена патронами 12-го калібру, «Терен-12К» несмертельної (травматичної) дії, що споряджені полімерною картеччю, направив канал ствола даної рушниці в сторону потерпілого ОСОБА_7 , та здійснив постріл, однак попав в землю. З метою захисту, потерпілий ОСОБА_7 дістав зі свого карману особистий пристрій, а саме дозволений засіб для розпилювання дратівливої речовини (газовий балончик), та розпилив його в сторону ОСОБА_5 . Такі дії потерпілого ОСОБА_7 , не зупинили ОСОБА_5 , та останній здійснив з вище зазначеної рушниці, яка споряджена вищезазначеними патронами, другий постріл в потерпілого ОСОБА_7 , а саме в район груді, але останній встиг відхилитись та сховатись від ОСОБА_5 за припаркований на стоянці автомобіль а подальшому і повністю зникнути с поля зору ОСОБА_5 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , 04.12.2018 в 23:41 годин, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який також знаходився на парковці автомобілів, що розташована перед супермаркетом «АТБ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-В та спостерігав за протиправними діями з боку ОСОБА_5 , останній направив канал ствола вищезазначеної рушниці, спорядженої вищезазначеними патронами в бік потерпілого ОСОБА_9 , та зазначив, що якщо він є товаришем потерпілого ОСОБА_7 , то він його вб`є,однак потерпілий ОСОБА_9 , усвідомлюючи реальне настання загрози своєму життю та здоров`ю, розуміючи противоправні дії ОСОБА_5 , які виражались в хуліганських діях, повідомив, що він не є товаришем потерпілого ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_5 , 04.12.2018 в 23:51 годин, сів до свого автомобіля, та з місця вчинення кримінального правопорушення, зник. Хуліганські дії з боку ОСОБА_5 , продовжувались протягом 27 хвилин, внаслідок чого було порушено громадський спокій, загальнообов`язкові правила поведінки в суспільному житті та побуті, які виразились в грубому порушенні громадського порядку, що супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство - грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

Обинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України не визнав, зазначивши, що використав зброю з метою захисту.

Надаючи більш детальніші покази ОСОБА_5 показав, що на протязі семи років зустрічався з ОСОБА_10 . У вересні 2018 році вони посварились, і він поїхав в командировку. Повернувшись, вирішив зателефонувати ОСОБА_11 з метою з`ясування стосунків. 04.10.2018 року неодноразово телефонував ОСОБА_11 , але вона не відповідала, тоді він надіслав смс з проханням відповісти на його дзвінок, або зустрітися. Після чого йому зателефонував незнайомий чоловік, представився ОСОБА_12 представником правоохоронних органів. Повідомив, що він більше ніколи не побачиться з ОСОБА_11 , потім почав погрожувати, запропонував зустрітися і вказав адресу. Під`їхавши 04.10.2018 вночі до супермаркету АТБ, за адресою: м. Миколаїв вул. Озерна 13-В, на місці зустрічі знаходились двоє хлопців, в тому числі ОСОБА_13 . Він вийшов з машини зателефонував ОСОБА_14 і запропонував проїхати з ним до річки для з`ясування відносин, однак до нього почали підходити близько 5 чоловіків , після чого він взяв з автомобіля рушницю та з метою оборони вистрілив в землю. В нього почали бризкати балончиками, і він вистрелив ще раз. Побачивши що ОСОБА_15 заховався, сів до належного йому автомобіля і поїхав. Зазначав, що весь цей час знаходився у стресовому стані. Взяв з собою на зустріч рушницю з метою оборони, оскільки їхав на зустріч з чоловіком, який йому погрожував. Здійснив вистріли лише з метою захисту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим, його вина в скоєні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що приблизно о 22:00 год. 04.10.2018 року йому зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила, що їй телефонує обвинувачений та погрожує вбивством. Він одразу зателефонував обвинуваченому і сказав, що він більше не побачить ОСОБА_11 , оскільки вони зустрічаються. ОСОБА_5 почав вести себе агресивно, висловлював погрози, та наміри поїхати до батьків ОСОБА_11 , тоді він домовився з ним про зустріч біля супермаркету АТБ, розташованого по вул.. Озерній в м. Миколаєві. На зустріч пішов разом з товарищем ОСОБА_16 . Коли підійшли до АТБ то, бачив людей на зупинці, які очікували маршрутку. ОСОБА_5 під`їхав до місця зустрічі на автомобілі, та на його думку перебував у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно, запропонував йому сісти в автомобіль і проїхати до річки для розмови. Потім обвинувачений почав погрожувати, взяв з авто рушницю та здійснив постріл. Він розпилив балончик, після чого був другий постріл, від якого він ухилився, та побіг за будівлю аптеки. ОСОБА_5 почав погрожувати ОСОБА_17 , що його застрелить. Він почав відволікати обвинуваченого, після чого перехожі викликали поліцію та обвинувачений злякавшись поїхав.
Крім того у судовому засіданні потерпілий підтримав поданий цивільний позов, просив задовольнити та стягнути з обвинуваченого у відшкодування завданої моральної шкоди 30 тисяч гривень, яка виразилась у фізичних та психологічних стражданнях, хвилюванні за своє життя та за життя ОСОБА_11 , негативних спогадах, тривозі.
Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що з 2012 року по 2018 рік перебувала з обвинуваченим ОСОБА_5 у стосунках. Приблизно у серпні 2018 року вони посварились і ОСОБА_5 погрожував їй. 04.10.2018 року останній неодноразово їй телефонував та погрожував вбивством, наполягав на зустрічі, в зв`язку з чим, вона звернулась за допомогою до ОСОБА_18 , який є працівником поліції. Про події, які сталися вночі 04.10.2018 року біля супермаркету «АТБ» між ОСОБА_19 та ОСОБА_14 їй стало відомо від слідчого Заводського РВ, який викликав її для допиту.
Вказані покази потерпілого, свідка узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами:
Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0003878, внесеного до ЄРДР 05.10.2018 року за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 296 КК України, за заявою ОСОБА_9 від 04.10.2018 року, про вжиття заходів до невстановленої особи, яка 04.10.2018 року близько 23:35 год., знаходячись за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-в, на паркові біля магазину «АТБ», вчинювала хуліганські дії, а саме, порушувала громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, ззовні схожого на рушницю.
Рапортом чергового інспектора ЧЧ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_20 від 05.10.2018 року, яким він повідомив начальника Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 про те, що 04.10.2018 року було отримано заяву та зареєстровано ЄО за №21406 від 04.10.2018 року, як хуліганство. В результаті опрацьованої вказаної інформації встановлено, що 04.10.2018 року о 23:24 год. Замулінський ОСОБА_22 вийшов з авто «Рено Дайстер», білого кольору та стріляв з рушниці по людям. Після чого поїхав по вул. Бутоми в бік виїзду з Намива в бік Благодарівки Миколаївського району. Поранених внаслідок його дій не виявлено. Внаслідок відпрацювання ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції, з його транспортного засобу було вилучено предмет схожий на рушницю та вісім набоїв до неї.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.10.2018 року , відповідно якого ОСОБА_9 просить вжити заходи до невстановленого чоловіка, який 04.10.2018 року приблизно о 23:25 год., зупинившись поблизу магазину «АТБ» по вул. Озерній, 13-в, в м. Миколаєві, на автомобільній парковці вчинив стрільбу із предмета схожого на рушницю.
Протоколом огляду місця події від 05.10.2018 року, згідно якого було проведено огляд на автомобільній парковці поблизу магазину «АТБ» по вул. Озерній, 13-в, в м. Миколаєві. Ділянка розміром 3х3 м., має асфальтне покриття. На визначеній ділянці виявлено два предмети ззовні схожі на гільзи від патронів до гладко ствольної рушниці темно синього кольору, на яких зображено маркування «12 калібр».
Протоколом огляду місця події від 05.10.2018 року, згідно якого було проведено огляд автомобіля марки «Рено», білого кольору (державний реєстрацій номер НОМЕР_2 ), виявлений за адресою: м. Миколаїв, вул. Спортивна, 17 на проїзній частині. На момент огляду двері автомобіля відчинені, ззовні пошкоджень автомобіля не виявлено. В ході огляду на передньому пасажирському сидінні виявлено предмет ззовні схожий на рушницю, корпусі якого мається назва «Байкал», на тильній частині виявлений номер « НОМЕР_1 ». Поряд із вказаним предметом на передньому пасажирському кріслі виявлено картону коробку в якій знаходяться предмети, ззовні схожі на патрони 12 калібру, в контейнері 8 штук (гільзи яких темно синього кольору), на яких наявне позначення «ТЕРЕN 12», на гільзі позначка з позначенням «12», з боку розташуванням капсуля. Також біля вказаної коробки наявне посвідчення Дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , видане 24.01.2018 року на металеву гладкоствольну рушницю «ІЖ-81», К-12, № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , дійсне до 24.10.2021 року. В ході огляду виявлені предмети були вилучено.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2018 року (провадження №1-кс/487/3473/18), якою клопотання слідчого від 05.10.2018 року було задоволено, надано слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 дозвіл на проведення обшуку автомобіля «RENAULT SANDERO», білого кольору д/н НОМЕР_2 .
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2018 року (провадження №1-кс/487/3474/18) якою задоволено клопотання слідчого від 05.10.2018 року, накладено арешт на тимчасово вилучене майно у ході проведеного 05.10.2018 року огляду місця події, а саме: предмет ззовні схожий на рушницю «Baikal», № НОМЕР_1 ; 8 предметів, ззовні схожих на мисливські патрони; дозвіл на зброю № НОМЕР_3 від 21.01.2018 на ім`я ОСОБА_5 , на мисливську гладкоствольну зброю «ІЖ-81» К-12 № НОМЕР_1 . Визначено місцем подальшого зберігання вказаного майна - Заводський ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1357 від 05.10.2018 року складеному №1357, згідно якого, у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено.
Дозвілом № НОМЕР_3 виданий 24.01.2018 року, ОСОБА_5 , на право зберігання, носіння мисливської гладко ствольної рушниці «УЖ-81» К-12, № НОМЕР_1 строком до 24.01.2021 року.
Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого №2445 від 05.10.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 05.10.2018 року о 03:10 год. від проходження медичного огляду відмовився.
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 05.10.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 було затримано 05.10.2018 року о 16:40 год. в зв`язку з підозрою у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Висновком експерта №468 віл 14.12.2018 року відповідно якого надані на дослідження 2 предмети зовні схожі на гільзи, є стріляними гільзами. Надані на дослідження 2 гільзи, є складовими частинами мисливських патронів 12-го калібру. Надані на дослідження 2 гільзи виготовлені промисловим способом. На гільзах наданих на експертизу є сліди деталей зброї придатні для ідентифікації. На денцях гільз наявні маркувальні позначення у вигляді цифрових позначень та зірочок - " НОМЕР_5 " де "12" - позначення калібру. Патрони складовими частинами яких є досліджувані гільзи призначені для стрільби з гладкоствольної мисливської та спортивної зброї 12- го калібру, з комбінованої зброї, де хоча б один із стволів має 12-й калібр. Також дані патрони можуть використовуватися для стрільби з переробленої вогнепальної зброї або ж виготовленої саморобним способом відповідного калібру. Надані на експертизу 2 гільзи відстріляні з одного зразка зброї. Надані на експертизу 8 предметів, ззовні схожі на мисливські патрони, є до боєприпасів не відносяться, а є патронами 12-го калібру, "Терен- 12К" несмертельної (травматичної) дії, що споряджені полімерною картеччю. На денцях гільз наявні маркувальні позначення у вигляді цифрових позначень та зірочок - " НОМЕР_5 " де "12" - позначення калібру. На паперових прокладках з дульної сторони даних гільз наявні маркувальні написи у вигляді напису "ТЕРЕН 12 К", де "ТЕРЕН 12 К" є назва предмету. Надані на експертизу 8 патронів використовуються для стрільби з гладкоствольних рушниць: ФОРТ-500; ФОРТ-500А ФОРТ-500Т ФОРТ-500М. Крім того, дані патрони можуть бути використані для стрільби з гладкоствольних мисливських та спортивних рушниць 12-го калібру, з комбінованої зброї, де хоча б один із стволів має 12-й калібр. Також дані патрони можуть використовуватися для стрільби з переробленої вогнепальної зброї або ж виготовленої саморобним способом відповідного калібру. Наданий для дослідження предмет ззовні схожий на рушницю "Baikal", № НОМЕР_1 , є вогнепальною зброєю. Наданий для дослідження предмет зовні схожий на рушницю "Baikal", № НОМЕР_1 , є одноствольною гладкоствольною мисливською рушницею моделі "ИЖ-81", 12-го калібру, № НОМЕР_1 , виробництва Іжевського механічного заводу (м. Іжевськ, Росія). Дві гільзи, надані на дослідження, які вилучені в ході огляду місця події, стріляні з наданої на експертизу рушниці моделі "ИЖ-81", 12-го калібру, № НОМЕР_1 , виробництва Іжевського машинобудівного заводу.
Протоколом огляду предмета від 10.10.2018 року, відповідно якого об`єктом огляду є: мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «А 5» DUOS чорного кольору. На задній панелі даного телефону справа мається пошкодження у вигляді тріщин. Набравши комбінацію «*#06#» висвічується імей1 : НОМЕР_6 , імей2: НОМЕР_7 , SN: НОМЕР_8 .
Протоколом огляду предмета від 20.11.2018 року, предметом огляду якого є речовий доказ а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «А5», імей1: НОМЕР_9 , імей2: НОМЕР_10 в чохлі чорного кольору, в телефоні мається дві сім карти операторів «Лайф» та «Водафон» а також флеш карта марки «Remax» на 4Gb.
Протоколом огляду предмета від 07.10.2018 року відповідно якого було оглянуто цифровий носій інформації компакт-диска для лазерних систем зчитування інформації, що містить аудіо запис на якому мається відеозапис «розговор с Замулинским» розміром 418 КБ.
Протоколом огляду предмета від 18.12.2018 року, відповідно якого предметом огляду є прозорий пакет горловина якого скріплена стяжкою пломбою № 7620537 з об`єктами дослідження. При зриванні пломби № 7620537,: шляхом її розрізання та відкритті даного прозорого пакету виявлено в ньому вміст наступних предметів: Згідно експертизи - одноствольна гладкоствольна мисливська рушниця моделі «ИЖ-81», 12-го калібру, № НОМЕР_1 , виробництво Іжевського механічного заводу (м. Іжеськ, Росія); первинна упаковка, в які предмет ззовні схожий на рушницю «Baikal», № НОМЕР_1 , направлявся на експертизу; пошкоджений сейф пакет № 4425229, в якому на експертизу направлялися 8 предметів, ззовні схожих на мисливські патрони, в якому після проведення експертизи знаходиться коробка з вмістом 8 патронів (згідно висновку експерта «надані на дослідження 8 предметів, ззовні схожих на мисливські патрони, до боєприпасів не відносяться, а є патронами 12-го калібру, «Терен 12К» несмертельної (травматичної ) дії, що споряджені полімерною карткою», один-з патронів, після експертизи знаходиться в розібраному стані); пошкоджений сейф пакет № 4418001, в якому на експертизу направлялися дві гільзи (згідно висновку експерта надані на експертизу два предмета зовні схожі на гільзи, є стріляними гільзами та є складовими частинами мисливських патронів 12-го калібру), після проведення експертизи в даному пакеті знаходяться дві гільзи; файл-пакет в якому направлялися на експертизу, для задоволення клопотання експерта, три патрони травматичної дії «Терен 12К», після проведення експертизи в файл-пакеті знаходяться три стріляні гільзи травматичної дії «Терен 12К»; пакетик, в якому знаходиться шматок бинту. В подальшому в прозорий пакет вищенаведені предмети було повернуто та все вищенаведене опечатано печаткою №1 Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області.
Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши усі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

Так, кримінально карним хуліганством визнається грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Кримінальна-правова оцінка хуліганства та розрізнення його від інших видів посягань, зокрема проти життя та здоров`я людини, з метою правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність, проводиться за сукупністю ознак суспільно-небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюють склад даного злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально карне.
Об`єктом захисту норм, передбачених ст.296 КК України, є громадський порядок, який слід розуміти, як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв етичних правил, традицій інших поза юридичних чинників і відображається у безпечності громадського спокою, охорони здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються суспільно-корисною діяльністю.
Грубість порушення громадського порядку, кримінальним законом не конкретизована, є оціночним і визначається з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їх інтересів, або інтересів підприємств, установ чи організацій.
Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною і очевидною, як для винної, так і для потерпілих і оточуючих, неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.
Великою Палатою Верховного Суду, у справі № 288/1158/16-к, висловлено правову позицію, згідно якої, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.296 КК України, є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, до таких ознак хуліганства можуть бути віднесені насильство із завданням потерпілому побоїв або заподіяння тілесних ушкоджень, знущання над ним чи пошкодження майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, або таке, яке особа тривалий час уперто і навмисно не припиняла, так само поєднані з демонстративною зневагою до загально прийнятих норм моралі.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Як встановлено судом, дії у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , мали місце 04.10.2018 року, та відбувались в громадському місці - на парковці автомобілів, що розташована перед супермаркетом "АТБ" по вул. Озерна 13-В в м. Миколаєві.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту, щодо відсутності за адресою АДРЕСА_2 будівлі та парковки, оскільки вважає, що злочин скоєно у громадському місці, тобто на території яка вільно відкрита для населення, біля супермаркету, який працював, та біля житлових будинків.
Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого, що конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 провокував сам потерпілий, оскільки належних, допустимих та без заперечливих доказів, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілим був спричинений самим потерпілим, через існування особистих неприязних відносин, суду не надано і такі твердження обвинуваченого спростовуються поясненнями потерпілого та свідка, які суду пояснили, що протягом дня 04.10.2018 року, саме обвинувачений погрожував потерпілому і свідку.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо використання зброї з метою захисту, оскільки в судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_5 не заперечувалось того факту, що збираючись на місце зустрічі він взяв з собою належну йому мисл ивську рушницю, та в ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про наявність будь-якої реальної загрози від потерпілого, що змушувало б обвинуваченого з метою самозахисту застосовувати вогнепальну зброю.
Отже, ОСОБА_5 04.10.2018 року під`їхав до парковки автомобілів біля супермаркету АТБ по вул. Озерна 13-В в м.Миколаєві, та застосував рушницю, у громадському місці, тобто, фактично діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, чим грубо порушив громадський порядок.
Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 94, ч. 3 ст. 373 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.
Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

17.07.1997 року Україною ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а сам принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своєму рішенні по справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02, п. 49, Європейський суд з прав людини підкреслює, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

В рішенні від 30.06.2008 року у справі №22978/05 «Гефген проти Німеччини» Європейський суд для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

В рішенні від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо допущених під час до судового розслідування порушень при здійсненні процесуальних та слідчих дій, та відповідно недопустимості доказів, зокрема протоколу огляду місця події від 05.10.2018 року, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Положення вказаної норми процесуального закону засновані на вимогах ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають загальній засаді кримінального провадження, що міститься у ст. 13 КПК.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30).

"Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки...", - проголошується у ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Конкретизуючи зазначений міжнародний правовий стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканності житла та іншого володіння особи, кримінальний процесуальний закон установлює імперативну вимогу про неможливість проникнення до вказаних об`єктів та встановлює винятки із загального правила - можливість такого проникнення тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

Закон не вказує, у якій формі має бути викладена добровільна згода особи, яка є володільцем житла. Уявляється, що форма згоди повинна бути письмовою. Про те, що проникнення відбулося за добровільною згодою особи, також можна зазначити у протоколі обшуку чи огляду, засвідчивши згоду підписом власника.

Закон також закріплює випадки, коли обмеження права на недоторканність житла чи іншого володіння особи може бути здійснено в іншому, ніж передбачений ч. 1 статті 233 КПК, порядку. Такі випадки мають невідкладний характер, є винятком із загального правила і пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Згідно зі ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд приміщення, що здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.
Відповідно до ч.3 ст.233 КПК україни слідчий, прокрор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках. Пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
При цьому, ця ж стаття передбачає обов`язок прокурора, слідчого за погодженням із прокурором невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, який здійснює наступний судовий контроль, у тому числі і матеріалам, якими обґрунтовується необхідність проведення обшуку.
Відповідно Проколу огляду місця події з фототаблицею до нього, 05.10.2018 року, на підставі повідомлення оперативного чергового, було зупинено автомобіль марки "Рено" д/н НОМЕР_2 , та о 01.20 год. по вул. Спортивній 17 в м.Миколаєві в присутності понятих проведено його огляд. Огляд транспортного засобу проведено за добровільною згодою власника ОСОБА_5 , що підтверджується заявою від 05.10.2018 року. Крім того 05.10.2018 року слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області направлено до суду засобами поштового зв`язку клопотання про надання дозволу проведення обшуку автомобіля "Renault Sandero" д/н НОМЕР_2 , яке ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.10.2018 року задоволено.

Огляд транспортного засобу проводився відповідно до ч.2 ст. 237 КПК України, згідно якої огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Суд приходить до висновку що слідча дія - огляд транспортного засобу 05.10.2018 року здійснена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема судом визнається, що проведення процесуальної дії слідчим у формі огляду транспортного засобу відбулось законно за згодою власника, за встановленими правилами обшуку з подальшим отриманням у встановленому порядку дозволу суду на проведення відповідних процесуальних дій, а тому, отримані в такий спосіб фактичні дані, підлягають визнанню судом допустимими.
Посилання сторони захисту на проведення огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР, що є грубим порушенням КПК України, суд вважає безпідставними , оскільки відповідно до частини 3 статті 214 КПК України, огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Посилання сторони захисту на відсутність у протоколі огляду місця події від 05.10.2018 року інформації щодо характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови і порядок їх використання, суд вважає безпідставними, оскільки це не свідчить про те, що огляд було здійснено з порушенням положень ст. 237 КПК України, та не є підставою для визнання Протоколу складного за результатами його проведення, з урахуванням положень ст. 104 КПК України недопустимим доказом.

При вирішенні клопотання сторони захисту, щодо визнання недопустимим доказом Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.10.2018 року, суд виходить з того що затримання ОСОБА_5 було здійснено з урахуванням заяви та пояснень потерпілого, та через незначний проміжок часу після скоєння діяння.

Клопотання сторони захисту, щодо визнання недопустимим доказом фактичних даних на оптичному диску формату «СD-R диск на 700 МВ» марки Verbatim, суд вважає безпідставними, оскільки зазначений запис був долучений до матеріалів кримінального провадження за клопотанням потерпілого ОСОБА_7 , згідно Протоколу допиту потерпілого від 05.10.2018 року, який в подальшому було оглянуто слідчим згідно Протоколу огляду предмета від 07.10.2018 року, та долучено до матеріалів справи в якості речового доказу.

Відсутність відомостей , які б дозволили вважати, що наданий носій є первинним не може бути підставою для визнання диску недопустимим доказом, оскільки цей факт не підпадає під поняття недопустимості доказів в розумінні ст.87 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначені положення кримінального законодавства узгоджуються з позицією ЄСПЛ, викладеною у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу … Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має 3 групу інвалідності з дитинства.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, принципів законності, справедливості та вимог щодо індивідуалізації, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_5 є покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі, з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, який вину не визнав, що свідчить про його злочинну протиправну поведінку та відсутність бажання виправлятися.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Заявлений по справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн., суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
За положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Та може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
З матеріалів провадження вбачається, що злочинні дії ОСОБА_5 , стали причиною значного душевного потрясіння та моральних страждань потерпілого. ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичного укладу життя, необхідністю звернення до психолога, наявність почуття небезпеки життя, негативні переживання та спогади, настороги, порушення сну, нервозність. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий, ступеню вини обвинуваченого та з огляду на вимоги розумності і справедливості суд вважає, що моральну шкоду, яку належить стягнути з обвинуваченого, слід визначити у розмірі 15000 гривень.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його тримання під вартою у період з 05.10.2018 року по 09.11.2018 рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування завданої моральної шкоди 15000 гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки « Samsung» модель «А5» Duos чорного кольору, який залишений на зберіганні у ОСОБА_24 , залишити у розпорядженні останньої; мобільний телефон марки « Samsung» модель «А5» імей38550/ НОМЕР_11 , імей НОМЕР_10 в чохлі чорного кольору, який збергіаться у ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останнього; Диск «СD-R диск на 700 МВ» марки Verbatim залишити в матріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва 17.10.2018 року - скасувати. Предмет ззовні схожий на рушницю «Baikal», № НОМЕР_1 ; 8 предметів, ззовні схожих на мисливські патрони - знищити. Дозвіл на зброю № НОМЕР_3 від 21.01.2018 на ім`я ОСОБА_5 , на мисливську гладкоствольну зброю «ІЖ-81» К-12 № НОМЕР_1 - повернути останньому.
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1