Справа №127/2607/20
Провадження №1-кп/127/112/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тростянець Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 28.10.2019 органом 0530, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 24.07.2015 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі; звільнений 07.03.2019 року по відбуттю строку покарання;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000958 від 23.04.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 близько 06.50 год. 23.04.2019, неподалік будинку АДРЕСА_2 знаходячись разом із потерпілим ОСОБА_7 , з яким він попередньо познайомився на території залізничного вокзалу м. Вінниці у кафе «Фонтан», що за адресою м. Вінниця вул. Привокзальна, 1, умисно, з метою незаконного заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 , під приводом здійснення дзвінка, попросив у останнього його мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite» моделі «RNE-L21» в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартість якого згідно до висновку експерта № 4336/19-21 від 18.07.2019 року складає 4568,80 гривень. На зазначене прохання ОСОБА_4 . ОСОБА_7 повідомив, що надасть йому телефон, щоб зателефонувати, але сам телефон буде тримати у своїх руках, однак, коли ОСОБА_7 набрав номер телефону та простягнув руку у сторону ОСОБА_4 , останній, з корисливих мотивів, умисно, розуміючи, що його дії носять відкритий для ОСОБА_7 характер, шляхом ривка заволодів вищевказаним мобільним телефоном, після чого поклав його до кишені та почав рух по проспекту Коцюбинського м. Вінниці.

В подальшому, перебуваючи навпроти входу до «Центрального ринку» м. Вінниця, що за адресою: проспект Коцюбинського, 13, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_4 та почав вимагати повернути належний йому телефон. При цьому ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії є відкритими, з метою утримання вже вилученого майна потерпілого та подальшого його обернення на власну користь, в ході суперечки із ОСОБА_7 , наніс останньому декілька ударів ногами в ділянку голови та тулуба, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження «Забій м`яких тканин лівої скулової ділянки, параорбітальної гематоми зліва, які згідно із висновком експерта № 863/1103 від 26.09.2019 року належать до легких тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 4568 гривень 80 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: в кафе «Фонтан», що по вулиці Привокзальній у м. Вінниці 23.04.2019 року в нічний час він познайомився з потерпілим ОСОБА_7 , з яким спільно вживав алкогольні напої. В подальшому біля 06:50 години неподалік будинку №18, що по вулиці Є.Пікуса у м. Вінниці він під приводом здійснення дзвінка попросив у ОСОБА_7 його мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite» моделі «RNE-L21» в корпусі синього кольору, щоб зателефонувати. ОСОБА_7 дозволив йому скористатися телефоном, але надав згоду на розмову по телефону зі своїх рук. Він розмовляючи по телефону, вихопив телефон з рук ОСОБА_7 та поклав його до своєї кишені й пішов у напрямку Центрального ринку, а ОСОБА_7 пішов слідом за ним. Навпроти входу до «Центрального ринку» у м. Вінниці потерпілий наздогнав його, почав вимагати повернути телефон та між ними зав`язалась бійка. Під час бійки він наніс кілька ударів ОСОБА_7 в голову та по тулубу, після чого вони з потерпілим розійшлися в різних напрямках. Викрадений телефон залишився при ньому та через кілька днів він здав викрадений телефон в ломбард за 2000 грн., використавши для цього чужі документи.

Про вчинене жалкує, у вчиненому розкаюється, просив суд його суворо не карати, враховуючи, що він повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, що він має на утриманні дитину та дружину, став на шлях виправлення.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.

З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження (т.1 а.с. 69), протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 23.04.2019 року (т.1 а.с. 71-72), висновку судової товарознавчої експертизи №4336/19-21 від 18.07.2019 з актом про вартість проведення експертизи (т.1 а.с. 73-75, 76), висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 (т.1 а.с. 77), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, суд вважає за необхідне виключити з кваліфікації дій обвинуваченого таку кваліфікуючу ознаку як повторність за ст. 186 КК України, виходячи з наступного. Так, ОСОБА_4 03.03.2011 року був засуджений Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 13.10.2011 року постановою Погребищенського районного суду Вінницької області скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі, 07.12.2012 року постановою Крижопільського районного суду Вінницької області звільнений умовно-достроково строком на 10 місяців 21 день; 23.04.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі; 24.07.2015 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі; звільнений 07.03.2019 року по відбуттю строку покарання. З внесенням змін до КК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 190 КК України віднесено до кримінальних проступків та відповідно до п.2-1 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання. При цьому відповідно до вимог ч.5 ст. 90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення. Таким чином зважаючи на те, що ОСОБА_4 відбув покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 190 та ч.1 ст. 289 КК України 07.03.2019 року, судимість за ст. 296 ч.1 та ч. 1 ст. 190 КК України у ОСОБА_4 погашена 07.03.2019 року.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання що на час вчинення 23.04.2019 року злочину ОСОБА_4 мав непогашену судимість лише за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, що відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України, не становить повторності при вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_4 , який являється особою раніше судимою (т.1 а.с. 84-85, 87-88); на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а. с. 80-83), за місцем проживання характеризується негативно (т.1 а. с. 79), офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 92).

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає рецидив злочину.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, відшкодував завдану потерпілому майнову шкоду, однак являється особою раніше судимою, вчинив даний злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, через незначний час після звільнення його з місць обмеження волі, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід обраховувати з дня затримання з метою звернення вироку суду до виконання.

З метою забезпечення виконання вироку суду до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього строком на два місяці обов`язки, передбачені п. п. 1, 3 ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі ст. ст. 124, 126 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави Україна процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судової товарознавчої експертизи №4336/19-21 від 18.07.2019, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 66-67 КК України, ст. ст. 124, 126, ч. 3 ст. 349 , 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Початок строку покарання ОСОБА_4 обраховувати з дня затримання з метою звернення вироку суду до виконання.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці з 27.08.2020 року до 27.10.2020 року включно обов`язки, передбачені п. п. 1, 3 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця свого проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 471,00 гривень у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1