справа № 208/8443/20
№ провадження 1-кс/208/2137/20
УХВАЛА
Іменем України

14 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , клопотання начальника СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське в залі суду клопотання слідчого, погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 «про арешт майна» в межах кримінального провадження № 0000310, від 11.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:
Начальник СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором ОСОБА_4 клопотанням, в якому прохає:

-Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) шляхом позбавлення права будь-яким особам, будь-яким чином відчужувати та розпоряджатися, а також позбавлення права користуватися майном, а саме проводити будь-які будівельні та ремонтні роботи вищевказаного об`єкта нерухомого майна.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що у провадженні СД Кам`янського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000310 від 24.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
23.11.2020 року до ЧЧ Кам`янського ВП надійшло повідомлення, про те, що 19.11.2020 року невідома особа заволоділа квартирою АДРЕСА_2 , чим завдала матеріальної шкоди.
В ході досудового розслідування встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра пояснила, що в квітні 2020 року вона почала проживати за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 пояснила, що раніше вона проживала за вище вказаною адресою зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та залишався на той момент останнім власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 19.11.2020 року прийшли невідомі ОСОБА_5 особи та повідомили, що вони придбали вище вказану квартиру у зв`язку з чим ОСОБА_5 має забрати свої речі та покинути квартиру.
Згідно документів наданих ОСОБА_5 , квартира АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.08.2005 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та члену її сім`ї - ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Окрім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації, що міститься в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.08.2020 державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1-1390 від 31.08.2020 зареєстровано право приватної власності на ОСОБА_9 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 104).
Постановою начальника сектору дізнання від 09.12.2020 об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевказану інформацію, є підстави вважати що об`єкт нерухомого майна, що розташований: АДРЕСА_1 є об`єктом протиправних дій у межах даного кримінального провадження, тому є важливим для вставлення всіх обставин кримінального правопорушення та притягнення до відповідальності винних осіб.
Беручи до уваги викладене, об`єкт нерухомості квартира АДРЕСА_2 , є предметом кримінального правопорушення, з метою унеможливлення його відчуження, заборони розпоряджатися та проведення будь-яких будівельних та ремонтних робіт, повторного незаконного переоформлення на іншу особу, а також з метою проведення необхідних експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
ОСОБА_10 не прибула в судове засідання, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, не заперечував, щодо задоволення клопотання про арешт майна.

У судове засідання Начальник СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан ОСОБА_3 не з`явився, надав слідчому судді клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, прохав клопотання про арешт майна задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала слідчому судді клопотання, згідно якого, вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за її відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як встановлено 23.11.2020 року до ЧЧ Кам`янського ВП надійшло повідомлення, про те, що 19.11.2020 року невідома особа заволоділа квартирою АДРЕСА_2 , чим завдала матеріальної шкоди.
В ході досудового розслідування встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра пояснила, що в квітні 2020 року вона почала проживати за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 пояснила, що раніше вона проживала за вище вказаною адресою зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та залишався на той момент останнім власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 19.11.2020 року прийшли невідомі ОСОБА_5 особи та повідомили, що вони придбали вище вказану квартиру у зв`язку з чим ОСОБА_5 має забрати свої речі та покинути квартиру.
Згідно документів наданих ОСОБА_5 , квартира АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.08.2005 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та члену її сім`ї - ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Окрім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації, що міститься в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.08.2020 державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1-1390 від 31.08.2020 зареєстровано право приватної власності на ОСОБА_9 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 104).
Постановою начальника сектору дізнання від 09.12.2020 об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
11.12.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, суддя приходить до висновку, що підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача - відсутні.
Згідно зі статтею 317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою, другою статті 321ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства») положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Тому враховуючи вимоги ст.. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції начальника слідчого відділу, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, підлягає задоволенню, частково, а саме шляхом заборони будь - яким органам чи особам, вчиняти будь-які дії, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104), право власності на які зареєстровано на ім`я ОСОБА_9 . Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти заборону на вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1-1390 від 31.08.2020 року ОСОБА_9 зареєстровано право приватної власності Державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1-1390 від 31.08.2020 року.
В іншій частині відмовити.
Виконання ухвали про арешт майна покласти на Начальника СД Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана ОСОБА_3 .
Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст.. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1