ВИРОК
10 вересня 2020 року колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам`янка-Дніпровська, Запорізької області, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, студента юридичного факультету Запорізького національного університету, неодруженого, який на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за таких обставин.
В ніч з 25.09.2015 на 26.09.2015 між відвідувачами ресторану «Ржевський Project» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жаботинського, 40, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка та бійка.
26.09.2015, приблизно о 04:00 год., ОСОБА_8 , для врегулювання раніше виниклого конфлікту із ОСОБА_6 прибув на власному автомобілі марки «КІА Magentis», державний номер НОМЕР_1 , на паркувальний майданчик біля входу в готель «Інтурист», що розташований за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний (Леніна), 135. ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на завдання тілесних пошкоджень ОСОБА_6 , дістав з салону вказаного автомобіля рушницю, відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 579/ЗТ від 08.12.2015, придатну для стрільби вогнепальну зброю гладкоствольну помпову восьмизарядну (7+1) рушницю з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA №15-0288», заряджену набоями 12 калібру, та, знявши її з запобіжного пристрою, направив рушницю у бік ОСОБА_6 та натиснув на спусковий гачок, здійснив два постріли в область ніг ОСОБА_6 , чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5000 від 07.12.2015 заподіяв останньому широке, довгостроково незагойне поранення в області правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин з повним розривом двоголового м`яза правого стегна на фоні явищ травматичного шоку середньої тяжкості, з подальшим розвитком травматичної нейропатії правого сідничного нерва, сенсорно-моторної форми, парезу правої стопи, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості не небезпечне для життя, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21-го дня, рани в області правого стегна і лівої гомілки, множинні садни в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому органом досудового розслідування обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав, (в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 ) та пояснив суду, що в ніч з 25 на 26 вересня 2015 року він перебував у ресторані «Ржевський Project». У приміщенні ресторану у нього з ОСОБА_6 виникла сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою. Після конфлікту, коли він та ОСОБА_6 вже були на виході з ресторану, коли між ними виникла бійка. Після цього обвинувачений залишив територію ресторану, та через деякий час зателефонував знайомому ОСОБА_10 , оскільки знав, що останній товаришував з ОСОБА_6 , з метою домовитися про зустріч. ОСОБА_10 , після неодноразових прохань, погодився організувати їх зустріч, домовившись зустрітися на паркувальному майданчику перед готелем Інтурист в м. Запоріжжі. Коли він приїхав на місце зустрічі на власному автомобілі, то зупинився перед автомобілем ОСОБА_10 « НОМЕР_2 ». ОСОБА_10 підійшов до його автомобілю та оглянув салон автомобілю. Після чого з автомобілю «Мазда» вийшов ОСОБА_6 і направився у його бік. При цьому ОСОБА_6 рухався в його напрямку і йому здалося, що ОСОБА_6 тримав у руках якийсь предмет, ховаючи його за спиною. Остерігаючись, він взяв з переднього пасажирського сидіння автомобіля, помпову рушницю, та направив її в бік ОСОБА_6 , сказавши зупинитись. ОСОБА_6 розвернувся і побіг назад, а він здійснив два постріли в землю під ноги потерпілому. Стріляючи по ногам, він розумів, що може травмувати ОСОБА_6 , але позбавити його життя не хотів. Після того, як він зрозумів, що поранив ОСОБА_6 , припинив постріли. Після чого потерпілий сів до машини «Мазда 7», а ОСОБА_10 повіз його до лікарні. Вподальшому він приходив до лікарні і купував ліки, просив пробачення у ОСОБА_6 . Також він сплатив ОСОБА_6 10 000 гривень. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав повністю, в частині моральної шкоди на розсуд суду. У скоєному розкаюється. Просить суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що у ніч з 25 на 26 вересня 2015 року він перебував у ресторані «Ржевський Project». Приблизно о 01:00 години ночі він вийшов на крильце ресторану покурити. Там також знаходився ОСОБА_8 , якого він знав, але не підтримував ніяких стосунків. Коли ОСОБА_8 проходив повз нього, то зачепив його. З цього в них виникла сварка, яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_8 впав на землю та вронив пістолет, який тримав в руках. Після чого, він забрав речі та пішов до дому. Приблизно через 15 хвилин йому став дзвонити ОСОБА_8 та намагався з`ясовувати стосунки. Він перестав відповідати на дзвінки ОСОБА_8 . Тоді йому зателефонував його друг ОСОБА_10 та попросив зустрітися з ОСОБА_8 , оскільки останній намагався дізнатись про його місце проживання і просив організувати зустріч. Як гарантію безпеки ОСОБА_10 запропонував бути присутнім при їх зустрічі. Він погодився і через 20 хвилин прийшов на обумовлене місце зустрічі біля готелю «Інтурист». Там вже був ОСОБА_10 і він сів до нього в автомобіль «Мазда7». Через кілька хвилин приїхав ОСОБА_8 на автомобілі Кіа. ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_8 , щоб оглянути з ким приїхав ОСОБА_8 та чи є в нього пістолет. Далі, ОСОБА_10 , перебуваючи поряд з водійськими дверцятами, махнув рукою, що можна йти. Він вийшов з автомобілю «Мазда 7» і зробив кілька кроків. В цей момент він побачив, як ОСОБА_8 дістав рушницю, вийшов з водійського сидіння і почав висловлювати йому погрози. Він розвернувся і побіг за машину ОСОБА_11 . Коли він біг, то почув два постріли і відчув удар в стегно та ногу. В результаті поранення він впав на землю і сховався за машину, зняв футболку і перев`язав рану. В цей час він почув, як ОСОБА_8 ще кілька разів вистрілив, загалом 3 або 4 рази. Також він чув, як ОСОБА_10 намагався заспокоїти ОСОБА_8 і говорив припинити стріляти. Проте, йому нічого не було видно. Після того, як ОСОБА_8 поїхав, він заліз на пасажирське сидіння автомобілю і ОСОБА_10 повіз його в міську лікарню № 5. Всі ці події розвивалися дуже швидко. На його думку дії ОСОБА_10 зупинили ОСОБА_8 , який намагався його вбити. В лікарню ОСОБА_8 приходив з батьками вибачатися і передавав гроші на ліки.
Загалом він перебував в лікарні 31 день і йому було зроблено 3 операції. Перші три дні йому було дуже боляче. Протягом наступного року у нього майже не згиналася нога і він ходив за допомогою палиці. Також протягом року йому була встановлена 3-тя ступінь інвалідності. Зараз він ходить без палиці та інвалідність знята. За весь час ОСОБА_8 відшкодував йому 10 000 гривень витрат на ліки. На задоволенні позову наполягає з врахуванням вже сплаченої суми. Просить покарати обвинуваченого суворо.
В обґрунтування поданого ним цивільного позову зазначив, що вчиненим злочином йому заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 5 783,88 грн., які складаються із понесених ним витрат на лікування. Щодо моральної шкоди зазначив, що вчиненим злочином йому спричинено моральну шкоду, яка проявилась в стражданнях від фізичного болю та травм, перенесення операцій, 22.12.2015 потерпілий за наслідками отриманих травм отримав інвалідність ІІІ групи на один рік, втратою нормальних життєвих зв`язків, тому таку шкоду оцінює в розмірі 200 000,00 тисяч гривень. Натепер стан здоров`я поліпшився, інвалідність знята. Також зазначив, що він не є фахівцем у галузі права, тому уклав договір з адвокатом для захисту своїх прав, в зв`язку з чим також поніс витрати в сумі 5000 гривень, які просив стягнути з обвинуваченого на його користь.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_6 . З ОСОБА_8 він знайомий. В серпні 2015 року пізно ввечері йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив організувати зустріч із ОСОБА_6 , щоб влагодити якийсь конфлікт. Він погодився допомогти хлопцям. Вони домовилися про зустріч біля готелю Інтурист, розташованого на площі Фестивальній в м. Запоріжжя. До готелю він приїхав першим, потім прийшов ОСОБА_6 і останнім приїхав на автомобілі ОСОБА_8 . Більше нікого біля готелю не було, оскільки був дуже пізній час. Він підійшов до автомобілю ОСОБА_8 і впевнився, що на передньому сидінні автомобіля нікого та нічого не було. Він махнув рукою ОСОБА_6 , що той може йти. Коли ОСОБА_6 почав йти та знаходився на відстані декількох кроків від ОСОБА_8 , останній дістав з автомобіля рушницю і направив її у бік ОСОБА_6 та вниз, здійснив два постріли. ОСОБА_6 розвернувся та побіг, щоб сховатися за його автомобіль. Він зрозумів, що ОСОБА_6 було поранено в ногу. В цей момент ОСОБА_8 швидко сів до свого автомобілю та поїхав. При цьому хлопці про щось гучно говорили, проте, він не пам`ятає про що саме, оскільки з того часу минуло багато часу. Жодних дій з приводу припинення злочинних дій з боку ОСОБА_8 він не вчиняв. Ця подія відбулася дуже швидко, тривала не більше однієї хвилини, тому він не встиг відреагувати та зупинити ОСОБА_8 . На момент стрілянини свідок знаходився від ОСОБА_12 в декількох кроках за відчиненими водійськими дверима автомобілю Мазда. Він дуже злякався та не очікував, що може так все трапитися. Після чого він сів за кермо свого автомобілю та повіз ОСОБА_6 до лікарні, де останньому надали медичну допомогу. Вранці до лікарні приїхав ОСОБА_8 та надавав гроші на придбання ліків ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. 26.09.2015 він пішов гуляти, а повернувся наступного ранку. Про обставини події їй стало відомо від сина. Її син має дозвіл на зберігання зброї. Напередодні цих подій рушниця ОСОБА_8 зламалася. Тому її син поклав рушницю у автомобіль, щоб відвезти у ремонт.
Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.
Протоколом огляду предмету ДВД-Р диску з відеозаписами із камер спостереження ресторану «Ржевський Project», відповідно до якого відображено обставини перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 26.09.2015 близько 03-15 год. на вході до ресторану. За характером поведінки останніх вбачається виникнення суперечки, конфлікту, який переріс у бійку (а.с. 166171).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.09.2015 з фототаблицями, встановлено, що під час огляду ділянки місцевості біля входу до готелю «Інтурист» за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, 135, виявлено сліди речовини бурого кольору схожої на кров, на асфальтовій ділянці майданчику, а також дві гільзи від мисливських патронів. За результатами огляду вилучено вказані гільзи та змиви зі слідів бурого кольору (а.с. 8588).
Протоколом огляду місця події від 29.09.2015, встановлено, що під час огляду ділянки місцевості біля входу до Орджонікідзевського ВП ГУНП в області за адресою: м. Запоріжжя вул. Возз`єднання України, 32, в автомобілі «КІА Magentis», державний номер НОМЕР_1 , виявлено сліди речовини бурого кольору, з яких зроблено та вилучено змиви (а.с. 90).
Відповідно до довідки ГКБЕ та ШМД від 25.09.2015 до вказаного лікувального закладу було доставлено ОСОБА_6 з діагнозом: вогнепальне поранення задньої поверхні н/3 правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин на фоні явищ травматичного шоку 2-3 ст. (а.с. 9394).
Згідно з протоколом тимчасового вилученого майна від 29.09.2015 у ОСОБА_8 було вилучено гладкоствольну мисливську рушницю моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288» з чохлом та прикладом до неї, а також дозвіл № НОМЕР_3 на вказану зброю на ім`я ОСОБА_8 (а.с. 9596).
Згідно з висновком судової криміналістичної дактилоскопічної експертизи № 173-д від 08.10.2015 на гладкоствольній мисливській рушниці моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288», а також 2 гільзах мисливських патронів слідів пальців рук придатних для ідентифікації не виявлено (а.с. 107110).
Висновком судової криміналістичної балістичної експертизи № 579/ЗТ від 08.12.2015, встановлено, що вилучена у ОСОБА_8 рушниця є вогнепальною зброєю гладкоствольною помповою восьмизарядною (7+1) рушницею з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288». Крім того, 2 гільзи вилучені при огляді місця події 26.09.2015 є частинами мисливських набоїв та стріляні з рушниці, вилученої у ОСОБА_8 (а.с. 114118).
Згідно з висновком додаткової судової криміналістичної балістичної експертизи № 762/ЗТ від 11.12.2015 здійснення з гладкоствольної помпової рушниці з рухливою цівкою «Кольта» моделі «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288» можливе лише одиночним пострілом з послідуючим пересуванням цівки для екстрадиції стріляної гільзи та перезаряджання. Здійснення декількох пострілів підряд без примусового перезаряджання, а також самовільний постріл рушниці неможливі (а.с. 129131).
Згідно висновку судової медичної експертизи № 5000 від 07.12.2015, тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , а саме широке, довгостроково незагойне поранення в області правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин з повни розривом двоголового м`яза правого стегна на фоні явищ травматичного шоку середньої тяжкості з подальшим розвитком травматичної нейропатії правого сідничного нерва, сенсорно моторної форми, парезу правої стопи, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості не небезпечне для життя, але таке, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21-го дня, рани в області правого стегна і лівої гомілки, множинні садни в області лівої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці, при обставинах, на які вказував потерпілий (а.с. 121124).
Відповідно до висновку додаткової судової медичної експертизи № 5131Д від 21.12.2015, підтверджено наявність та те, що тілесні ушкодження у потерпілого кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості не небезпечне для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня та як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці. Давність строку їх утворення не суперечить строку вказаному потерпілим. Згідно висновку не виключається можливість їх утворення за механізмом та при обставинах, вказаних ОСОБА_8 у протоколі слідчого експерименту від 14.12.2015. При цьому положення тіла потерпілого під час пострілу могло бути любим за умови доступності травмованої частини тіла безпосередньо травматичному впливу. Дульний зріз зброї був направлений в бік потерпілого. Зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень на задній поверхні стегна потерпілого (косо поперечна орієнтація рани) експертом не виключена можливість їх утворення при попаданні «снарядів» у асфальт з послідуючим відображенням під кутом (рикошетом) та попаданням у травмовану частину потерпілого (а.с. 137142).
Згідно з висновком додаткової судової медичної експертизи № 5214Д від 24.12.2015 підтверджено наявність та те, що тілесні ушкодження у потерпілого є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості не небезпечні для життя, але такі, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21-го дня, та легкими тілесними ушкодженнями, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились у результаті пострілу з гладкоствольної мисливської рушниці. Давність строку утворення не суперечить строку вказаному потерпілим.
За матеріалами наданими в розпорядження експерта на твердих нерухомих об`єктах, у тому числі на асфальтному покритті, достовірних даних впливу дробової зброї не було встановлено. Фактичні дані за фактом рикошетування дробових зарядів до влучення у тіло потерпілого відсутні. Експерт дійшла висновку, що постріл у ОСОБА_6 було здійснено безпосередньо без контакту з будь-якою перешкодою на шляху дії дробу (а.с. 151).
З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 14.12.2015, відеозапис якого відтворено в ході судового засідання за участю ОСОБА_8 , під час якого на місці події він вказав обставини, за яких 26.09.2015 о 4-ій годині ранку на паркувальному майданчику біля готелю Інтурист мав конфлікт з ОСОБА_6 , який завершився спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень.
Інші докази стороною обвинувачення не надавалися і прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків обвинувачення.
Частиною 1 ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно з ч. 2 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Отже, аналізуючи добуті в ході судового розгляду докази в їхній сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати, як умисне вчинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Даючи правову оцінку діям ОСОБА_8 в межах пред`явленого стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у незакінченому замаху на умисне вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, коли особа з причин, що не залежали від його волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, суд враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи приходить до висновку, що таке обвинувачення поза розумним сумнівом, в частині намірів обвинуваченого вчинити умисне вбивство потерпілого з прямим умислом, не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, здобутими в ході судового розгляду, у зв`язку з чим вчинені протиправні дії ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації.
При цьому суд виходить з наступного.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 07.02.2003 (п. 4) особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце до вчинення особою всіх дії, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 3 ст. 15 КК як незакінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Крім того, як вбачається зі змісту п.22 вказаної постанови для відмежування умисного вбивства від інших насильницьких злочинів суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. У зв`язку з наведеним, правильною визнається в судовій практиці правова позиція, що характер знаряддя злочину, велика кількість та локалізація спричинених тілесних ушкоджень, саме по собі ще не свідчить про наміри винної особи вчинити умисне вбивство.
Як слідує зі змісту обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення, в основі обґрунтування правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_8 , як незакінченого замаху на умисне вбивство, орган досудового розслідування і прокурор послались на те, що обвинувачений «умисно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків,…супроводжуючи свої дії погрозами».
Однак, такі обставини події, щодо намірів обвинуваченого вчинити замах на умисне вбивство потерпілого, не тільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а навпаки спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема послідовними показаннями обвинуваченого про те, що він не мав намірів вбивати потерпілого, і побачивши кров в останнього, прослідував на своєму автомобілі за автомобілем ОСОБА_10 , де знаходився потерпілий ОСОБА_6 до міської лікарні № 5 м. Запоріжжя, та прийняв участь зі свідком в придбанні ліків для потерпілого, цей факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 в тій частини, що ОСОБА_8 знаходився разом з ним біля аптечного кіоску та надав йому недостатню кількість грошей для придбання ліків потерпілому, відомостями з висновку судово-медичного експерта про характер і кількість спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, як то одне середньої тяжкості.
Далі, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснював, що моменту пострілів не бачив, оскільки, побачивши зброю, він став втікати.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснював, що ОСОБА_8 здійснював постріли у бік ОСОБА_6 , але рушниця при цьому була направлена вниз.
Будь-яких доказів того, що обвинувачений ОСОБА_8 мав намір позбавити потерпілого ОСОБА_6 життя і бажав настання наслідків у вигляді смерті, у справі немає. Про відсутність такого наміру свідчить також, те, що ОСОБА_8 сам добровільно припинив злочині дії, маючи можливість їх продовження та закінчення. Але цього не зробив. Такий факт підтверджений в ході судового розгляду показаннями свідка ОСОБА_10 , який на запитання сторони захисту вказав, що він не зупиняв ОСОБА_8 , не охоплював його руками, що ця подія відбулася дуже швидко, тривала не більше однієї хвилини, тому він не встиг відреагувати та зупинити ОСОБА_8 . На момент стрілянини свідок знаходився від ОСОБА_12 в декількох кроках за відчиненими водійськими дверима автомобілю Мазда.
Пояснення потерпілого ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 здійснив в його сторону 3-4 постріли та його ді були зупинені ОСОБА_10 , спростовуються, як поясненням цих осіб так й, об`єктивно, висновком балістичної експертизи та протоколом огляду місця події, якими підтверджується, що обвинувачений здійснив тільки 2 постріли з рушниці.
Проте, колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він дуло рушниці направив «в пол», а постріл відрикошетив в ногу потерпілого, оскільки такі твердження спростовуються дослідженими судом доказами і зокрема висновком додаткової судової медичної експертизи № 5214Д від 24.12.2015, якою підтверджено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , при цьому експертом встановлено відсутність факту рикошетування дробових зарядів до влучення у тіло потерпілого, і що постріл у ОСОБА_6 було здійснено безпосередньо без контакту з будь-якою перешкодою на шляху дії дробі» (а.с. 151).
Умисне нанесення ОСОБА_8 поранень з рушниці шляхом пострілу цілеспрямовано в область ніг, ані в життєво-важливі органи потерпілого ОСОБА_6 свідчить про відсутність умислу на замах позбавлення особи життя.
З наведеного, на думку суду слідує, що врахувавши характер знаряддя злочину, як придатне для спричинення смертельного тілесного ушкодження, локалізацію тілесного ушкодження в не в життєво важливий орган, орган досудового розслідування не врахував інших вищезазначених обставин конкретної справи, які мають значення для визначення спрямованості умислу обвинуваченого. Відтак, спрямованість умислу обвинуваченого саме на незакінчений замах на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтувалось на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених допустимих доказів, які суд визнає не спростованими.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також слід зазначити, прокурором надано докази, які підтверджують саме подію злочину. Проте, стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачений бажав та навіть міг бажати настання для потерпілого наслідків саме у виді смерті і виконав для цього всі дії, які вважав за необхідні.
Як було встановлено під час судового слідства між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у приміщенні ресторану «Ржевський Project» виник особистісний конфлікт, який суд розцінює саме, як підставу для неприязних стосунків на ґрунті яких спричинено тілесні ушкодження. Крім того, під час досліджених подій біля входу до готелю Інтурист на вулиці не було перехожих громадян, громадський порядок не порушувався. Зазначення обставин в обвинувальному акті, крім посилання на вчинення дій ОСОБА_8 з «особливою зухвалістю» взагалі не містить опису у чому саме вона виразилась.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.
Якщо ж відмова мала місце до вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 3 ст. 15 КК, як незакінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Згідно з п. 11 цього Пленуму як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.
Не можна кваліфікувати, як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи з інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 КК України характеризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; 2) наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками. Тілесним ушкодженням середньої тяжкості є таке ушкодження, яке не заподіює здоров`ю шкоди, небезпечної для життя в момент заподіяння, не потягло за собою інших наслідків, властивих тяжкому тілесному ушкодженню, але разом із тим спричинило тривале порушення функцій будь-якого органу або інший тривалий розлад здоров`я, яким згідно правил, визначається розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день).
З наведеного колегія суддів дійшла висновку, що правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 п.7 ч. 2 ст. 115 КК України не знайшла свого підтвердження доказами зібраними в процесі судового кримінального провадження, оскільки проаналізувавши докази, вбачається, що протиправні дії ОСОБА_8 мали умисний та цілеспрямований характер, він усвідомлено взяв з салону автомобіля мисливську рушницю, направив у бік потерпілого ОСОБА_6 , здійснив два постріли, спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого. При цьому, законодавець визначає, що умисел може бути прямий та непрямий в залежності від відношення до суспільно небезпечних наслідків.
Здійснення ОСОБА_8 двох цілеспрямованих пострілів у бік ОСОБА_6 під час досліджених подій розцінюється судом, як усвідомлені суспільно небезпечні дії, коли він повинен був передбачати їх наслідки.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій ОСОБА_8 як злочину проти здоров`я особи, вказані обставини свідчать про відсутність у його діях хуліганського мотиву, порушення громадського порядку, наявності ознаки виняткового цинізму та особливої зухвалості, що виключає можливість кваліфікації дій за сукупністю зі злочином, передбаченим ст. 296 КК України.
Також слід зазначити, що колегія суддів критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_6 про наявність пістолета у обвинуваченого в ході конфлікту, який виник між ними в ніч з 25.09.2015 на 26.09.2015 в ресторані «Ржевський Project», та показання обвинуваченого, який в свою чергу вказує на наявність пістолета у потерпілого в обумовленому місці зустрічі біля готелю «Інтурист», коли останній вийшов з автомобілю «Мазда» і направився у його бік, та ОСОБА_8 здалося, що ОСОБА_6 тримав у руках якийсь предмет, ховаючи його за спиною. Факт наявності або відсутності пістолету, як у обвинуваченого так у потерпілого не був підтверджений або спростований ані органом обвинувачення ані стороною захисту в ході судового розгляду, крім того, цей факт на думку суду не впливає кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , як на таку, що встановлена судом, так і на інкриміновану органом досудового розслідування.
Отже, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за висунутим обвинуваченням за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, тобто на статтю, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин.
Колегія суддів кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, у відповідності до вимог ст.50 КК України суд вважає за необхідне призначити такий вид примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66,67 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст.ст. 6568 КК України, колегія суддів приймає враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, його мотиви, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з батьками, страждає на захворювання зору у зв`язку з чим проходив курс лікування у тому числі, пов`язаний з операційним втручанням, думку потерпілого про суворе покарання.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає його каяття у вчиненому, вибачення перед потерпілим.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, як і не встановлено перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено прокурором, не підтверджено в ході судового розгляду, освідування обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння на стадії досудового розслідування не проводилося.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів на підставі ст. 65 КК України вважає, що покарання, призначене в межах санкції інкримінованої обвинуваченому статті у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів. При цьому суд не знаходить підстав для застосування до винного положень ст.ст. 69, 69-1 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначення саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (04.11.1950), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрат, пов`язаних с оплатою допомоги адвоката слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
У позовній заяві потерпілий зазначає, що у результаті злочинних дій ОСОБА_8 йому заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 5783,88 грн., які складаються із понесених ним витрат на лікування. У зв`язку з викладеним, просив стягнути з обвинуваченого на свою користь 5783,88 грн.
Під час судового розгляду встановлено, що потерпілий був госпіталізований у міську клінічну лікарню екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, де проходив лікування з 26.09.2015 по 27.10.2015 з діагнозом: вогнепальне поранення задньої поверхні н/3 правого стегна по його задній поверхні, з дефектом м`яких тканин на фоні явищ травматичного шоку 2-3 ст. (а.с. 9394).
Фіскальними чеками з аптечних пунктів м. Запоріжжя підтверджується придбання медичних препаратів на загальну суму 5783,88 грн. (а.с. п. 2829).
Судом встановлено причинний зв`язок між вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням та спричинення внаслідок цього матеріальної шкоди позивачу, що є обов`язковою умовою для застосування ст. 1166 ЦК України.
Отже, вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження письмовими доказами щодо витрат на придбання медичних препаратів під час знаходження у лікувальному закладі у період з 26.09.2015 по 27.10.2015 на загальну суму 5783,88 грн.
Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з тим, що у результаті протиправних дій відповідача, позивач зазнав ушкодження здоров`я, для відновлення якого ним понесені витрати для придбання медичних препаратів.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Так, потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. посилаючись на обставини, викладені у позові та про які він зазначив у судовому засіданні.
Суд погоджується з твердженнями потерпілого, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, останній переніс моральні та фізичні страждання від фізичного болю та травм, перенесення операцій, 22.12.2015 потерпілий за наслідками отриманих травм отримав інвалідність ІІІ групи на один рік, втратою нормальних життєвих зв`язків, потерпілий докладав додаткові зусилля для організації життя, адже вимушений був перебувати в лікарні в стаціонарі, а згодом відвідувати лікаря амбулаторно, про що свідчить наявна в справі медична документація.
Проте на теперішній час він почуває себе краще, група інвалідності знята. Крім того, враховуючи обставини подій в ніч з 25.09.2015 по 26.09.2015, суд вважає, що потерпілий мав можливість уникнути настання таких негативних наслідків щодо його стану здоров`я, шляхом ігнорування в такий спосіб з`ясування стосунків з обвинуваченим.
З наведених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід стягнути частково, у сумі 100 00,00 грн. Визначивши розмір моральної шкоди в 100 000, 00 грн., суд вважає необхідним врахувати 10 000 гривень, які були сплачені обвинуваченим раніше на користь потерпілого в рахунок погашення шкоди, тому остаточно з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок погашення моральної шкоди слід стягнути 90 000 гривень.
Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню частково.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який було обрано на підставі ухвали слідчого судді від 06.11.2015 сплив 06.01.2016 та в установленому законом порядку не продовжувався та не обирався.
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевского районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2019 ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 23.08.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 23.08.2019.
Процесуальні витрати за проведення експертиз належить стягнути з обвинуваченого в дохід Держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Речові докази щодо речового доказу рушниця «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288» чорного кольору з чохлом чорного кольору та знятим прикладом, дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , виданий 25.05.2015 необхідно конфіскувати на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України оскільки були предметом кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст. 368371, 374, 376 КПК України, колегія суддів
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк покарання рахувати з 23 серпня 2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII зарахуватизасудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 23.08.2019 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримати в ДУ Запорізькій слідчий ізолятор.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_6 5 783 грн. 88 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 90 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 5 000 грн. 00 коп. витрат понесених на оплату послуг адвоката, а всього стягнути 100 783 грн. 88 коп. (сто тисяч сімсот вісімдесят три грн.) 88 коп.
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_6 по стягненню моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 у дохід Держави процесуальні витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № 173-Д від 08.10.2015 в розмірі 552 грн. 42 коп.; на проведення судової балістичної експертизи № 579/зт від 08.12.2015 в розмірі 1 843 грн. 20 коп.; на проведення судової балістичної експертизи № 762/зт від 08.10.2015, які складають 736 грн. 56 коп.
Арешт на майно: рушниця «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288» чорного кольору з чохлом чорного кольору та знятим прикладом, дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , виданий 25.05.2015, накладений ухвалений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2015 скасувати.
- змиви РБК, вилучені під час огляду місця події від 26.09.2015, упаковані в 2 білих паперових пакети, які передані до камери зберігання речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити;
- дві гільзи вилучених під час огляду місця події від 26.09.2015 знищити;
- диск ДВД-Р з відеозаписом з камери відеоспостереження ресторану «Ржевський Project» від 26.09.2015, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;
- рушницю «ARMCO COMBAT k.12 PA № 15-0288» чорного кольору зі знятим прикладом, дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , виданий 25.05.2015, що передані на відповідальне зберігання інспектору Дозвільної служби Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в судікопію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3