КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року, повернуто клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України.

Таке рішення вмотивоване тим, що клопотання засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України подане до неналежного суду, оскільки таке клопотання підлягає розгляду судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або який ухвалював вирок.

Не погодившись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції або постановити нову ухвалу, якою привести вирок у відповідність до вимог кримінального закону України.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується із ухвалою суду першої інстанції та вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки перш за все було порушено його конституційне право на захист і на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.
Засуджений вказує, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду його клопотання про приведення вироку у відповідність, а також судом не було забезпечено його явку до суду.
Крім того, на думку апелянта, судом не було застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме положення ст. 49 КК України щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Так, засуджений зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив доводи, які були ним викладені в клопотанні про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів судового провадження 16 листопада 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України повернуто особі, яка його подала. Судом зазначено, що клопотання подане до неналежного суду, оскільки таке клопотання підлягає розгляду судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або який ухвалював вирок.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що скарга ОСОБА_6 подана до суду з порушенням правил підсудності.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
При цьому положеннями п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання або до суду, який ухвалив вирок.
Як вбачається із листа ДУ «Київський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» покарання не відбуває, а прибув з ДУ «Чортківська установа виконання покарань (26)» на підставі ухвали суду для ознайомлення з матеріалами справи.
При цьому із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 29 січня 2013 року вироком Печерського районного суду міста Києві за ст. ст. 365 ч. 2, 364 ч. 3, 166 ч. 3, 93 п. в, і; ст. 70 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вирішення питання про приведення вироку у відповідність до кримінального процесуального закону під час виконання вироку не відноситься до територіальної підсудності Шевченківського районного суду міста Києва.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог КПК України, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4