Справа №639/4811/20
Провадження №1-кп/639/485/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/4811/20 (в ЄРДР №0000960 від 06.06.2020 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, з середньо-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 24.06.2019р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (штраф сплачено 23.07.2020р.),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 05.06.2019 року у період після 08 год. 30 хв. знаходився в приміщенні роздягальні компанії «UBS», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 110, де повинен був перевдягнутись, та в подальшому, виконувати роботи на території підприємства по монтажу, з`єднанню та складанню ложелементів з метою транспортування готової продукції.

Однак, перебуваючи наодинці в приміщенні роздягальні, у зазначений вище період часу він помітив неподалік від себе на підлозі два рюкзаки, належні його знайомим по сумісній роботі в компанії «UBS» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Саме в той час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону ТМ «XiaomiRedmi 4X» DualSIM, DualStandby, належного співробітнику компанії «UBS» ОСОБА_6 , та мобільного телефону ТМ «XiaomiRedmi 6 Pro», належного іншому співробітнику вказаної компанії ОСОБА_7 , які, як йому було достовірно відомо, останні поклали у свої рюкзаки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, будучи впевненим у тому, що в роздягальні компанії «UBS» він знаходиться один та за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефономТМ «XiaomiRedmi 4X» DualSIM, DualStandby, належним ОСОБА_6 , та мобільним телефоном ТМ «XiaomiRedmi 6 Pro» належного ОСОБА_7 , діставши їх почергово відповідно із їх рюкзаків.

Таким чином, ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном.

Після цього, ОСОБА_3 , приблизно о 08 год. 39 хв. того ж дня, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2658 грн. 40 коп., а потерпілому ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди на суму 3747 грн. 20 коп..

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки судово-товарознавчих експертиз. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що працював неофіційно в компанії «UBS» за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 110. 05.06.2019 року вранці знаходився в приміщенні роздягальні вказаного підприємства та помітив на підлозі два рюкзаки, належні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також працювали на вказаному підприємстві. У роздягальні він знаходиться один, тому підійшов до зазначених рюкзаків та дістав з них два мобільні телефони «XiaomiRedmi». Після цього він з місця скоєння злочину зник та в подальшому продав зазначені мобільні телефони. Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, зазначив, що на скоєння злочину його підштовхнуло скрутне матеріальне становище, відсутність житла в м. Харкові. Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачений визнав в частині позовних вимог, що перевищують відшкодовану під час судового розгляду суму.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, в поданих до суду заявах просили справу розглядати без їх участі, при вирішенні питання щодо покарання ОСОБА_3 покладалися на розсуд суду.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив і прокурор та захисник.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат та доказів щодо часткового відшкодування шкоди потерпілим.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працює, має місце реєстрації, раніше судимий, протягом останнього року проходив реабілітацію в ГО «Рух змін», де характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним корисливим нетяжким злочином, кількість епізодів злочинної діяльності - один, розмір заподіяної шкоди, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, його конкретні обставини, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують. Також судом враховується позиція потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого та під час вирішення питання щодо запобіжного заходу вважали за можливе звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Водночас, при визначенні виду покарання судом враховується і те, що обвинувачений раніше судимий також за вчинення корисливого кримінального правопорушення проти власності.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту буде недостатнім для досягнення цілей покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді арешту в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім, а остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень йому необхідно призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України відповідно до якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Щодо цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен з яких просив стягнути з ОСОБА_3 на їх користь по 3000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, то відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається з наданих стороною захисту копій квитанцій, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочинними діями ОСОБА_3 , 13.08.2020р. було перераховано по 2000,00 грн. кожному.
З огляду на викладене, цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з урахуванням часткового відшкодування та їх визнання ОСОБА_3 в частині, що перевищує вказане відшкодування, підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь кожного з потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди по 1000,00 грн. (3000-2000=1000).
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

Крім того, враховуючи наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, а також, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 128, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів за цим вироком та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2019р., остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.), який згідно ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно.
Визнати ОСОБА_3 таким, що повністю виконав покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).
Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання у виді арешту рахувати з 17.08.2020р., зарахувавши в строк відбування покарання строк його тримання під вартою з 14.07.2020р. по 16.08.2020р. включно з розрахунку день за день.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.).
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.).
Процесуальні витрати в сумі 1570,00 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят грн. 00 коп.) на залучення експертів стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (т. 2 а.с. 46, 112).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою.
У випадку відбуття ОСОБА_3 покарання, призначеного даним вироком, до набрання ним законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати таким, що припинив свою дію (скасувати його) після відбуття цього строку покарання та звільнити його з-під варти.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілим.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1