Дата документу 22.09.2020
Справа № 334/5315/20
Провадження № 1-кс/334/1900/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на незаконне затримання та тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2020 року до слідчого судді надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на незаконне затримання та тримання під вартою.

Скарга мотивована тим, що 20 вересня 2020 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (час фактичного затримання 08.15 год.) Згідно із версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 , 19 вересня 2020 року приблизно о 20.20 год., перебуваючи у приміщенні закусочної «Гамарджоба», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1, будучи у стані алкогольного сп`яніння, пі час конфлікту з іншим відвідувачем ОСОБА_7 , 1984 року народження, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи розкладний ніж, який тримав у правій руці, наніс останньому один удар в область живота, в результаті чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пораненням правої долі печінки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Про затримання ОСОБА_4 було складено відповідний протокол (копія додається). Згідно протоколу, правовою підставою для затримання вказано положення п.2 ч.1 ст.208 КПК України, тобто «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в т.ч. потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Як вже зазначалось вище, за версією сторони обвинувачення протиправні дії були вчинені ОСОБА_4 19 вересня 2020 року приблизно о 20.20 год. В той же час, останнього було затримано 20 вересня 2020 року приблизно о 08.15 год. в абсолютно іншому місці, а саме за адресою: вул. Рекордна, 2А «магазин «Білий Лебідь». Наявність значного проміжку часу між ймовірним вчиненням злочину та затриманням підозрюваного виключає наявність такої підстави для затримання, як «безпосередньо після вчинення злочину». Крім того, згідно із матеріалами кримінального провадження, на час затримання ОСОБА_4 були відсутні будь-які очевидці, які б могли вказати на затриманого як на особу, що вчинила злочин, аналогічним чином, не було жодних очевидних ознак на тілі або одязі ОСОБА_4 , які б вказували на те, що він щойно вчинив злочин.

Тобто на момент затримання ОСОБА_4 будь-яких законних підстав для такого обмеження його прав і свобод не існувало. Ймовірне вчинення ОСОБА_4 19 вересня 2020 року приблизно о 20.20 год. протиправних дій не надає працівникам правоохоронних органів жодних правових підстав для затримання ОСОБА_4 , мотивуючи таке затримання «безпосередністю» після вчинення злочину або нібито наявністю «очевидних ознак на тілі або одязі» підозрюваного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Частиною 2 статті 206 КПК України передбачено наступне: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Згідно із ч.3 вказаної статті, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч.5 статті 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе зокрема, існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Положеннями діючого КПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких особу може бути затримано без відповідного дозволу судді. Частиною 1 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Вказаний перелік підстав, як вже зазначалось вище, є вичерпним. Жодних інших правових підстав для затримання особи будь-якою уповноваженою службовою особою не передбачено.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_4 було затримано співробітниками поліції незаконно та за відсутності будь-яких фактичних підстав, у зв`язку із чим затриманого має бути звільнено судом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у не здійсненні інших процесуальних дій,які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження.

При цьому ст.206 КПК України передбачені, загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини. Так відповідно до положень ч.ч.1,2,3 цієї статті кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, може лише розглядати питання щодо законності або незаконності такого утримання.

Статтею 212 КПК України передбачені обов`язки службової особи, відповідальної за перебування затриманих, а саме: звільнити затриманого негайно після зникнення підстави для затримання або спливу строку для затримання, передбаченого статтею 211 цього Кодексу (п.3 ч.2).

В свою чергу статтею 211 КПК України визначено строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду. Так строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

З матеріалів, наданих прокурором безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 утримувався в Ізоляторі тимчасового тримання Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області на підставі протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 вересня 2020 року.

20 вересня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Крім цього на теперішній час в суді перебуває на розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, обставин, які б свідчили про незаконне утримання ОСОБА_4 в Ізоляторі тимчасового тримання Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області слідчим суддею не встановлено.

В той же час, скарга на незаконне затримання ОСОБА_4 не відноситься до компетенції слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя та повинна розглядатися під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо останнього або в порядку передбаченому ст.303 КПК України.

Керуючись ст.ст. 206, 306 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на незаконне затримання та тримання під вартою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1