Єдиний унікальний номер 938/191/20
Судове провадження № 1-кс/938/128/20
УХВАЛА

02 вересня 2020 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000065 від 20.04.2020 року начальником Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
31.08.2020 року до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання слідчого СВ Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором у кримінальному провадженні начальником Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Особа, щодо якої розглядається клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_4 отримав вищевказане клопотання 31.08.2020 року о 10.24 год. (а.с.2), внаслідок чого не допущено порушення ч. 2 ст.184 КПК України, згідно з якою копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000065 від 20.04.2020 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2020 р. близько 23:20 год. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Audi A3» з іноземними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , рухався автодорогою в с. Волова, Кривопільської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківської області, в напрямку селища Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області. В салоні його автомобіля перебував пасажир ОСОБА_9 .

Позаду вказаного автомобіля в попутному напрямку рухався автомобіль марки «Audi A6» з іноземними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який здійснюючи обгін, порушуючи Правила дорожнього руху України (п.14 ПДР ), неподалік дорожнього інформаційного знаку населеного пункту під назвою «Волова» допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Після виникнення дорожньо-транспортної пригоди із салону автомобіля марки «Audi A6» вийшов його водій ОСОБА_10 та пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_11 та ОСОБА_4 одразу підійшли до автомобіля під керуванням ОСОБА_8 та, демонструючи зверхність, використовуючи нецензурну лексику, почали звинувачувати його в тому, що ДТП сталася з його вини.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 почали оглядати транспортні засоби, а ОСОБА_9 спілкувався із ОСОБА_11 .

В цей час ОСОБА_11 , прагнучи продемонструвати свою зверхність та грубу силу, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, застосовуючи нецензурну лексику безпричинно почав наносити ОСОБА_9 удари руками в обличчя та по тілу.

В цей час до протиправних дій ОСОБА_11 приєднався ОСОБА_4 , який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з хуліганських спонукань безпричинно почав спільно із ОСОБА_11 наносити ОСОБА_9 удари руками в різні ділянки тіла, внаслідок чого ОСОБА_9 змушений був втікати з місця події.

Після вищевказаних подій ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 поїхали автомобілем марки «Audi A6» автодорогою в напрямку селища Верховина. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «Audi A3»також поїхали у вказаному напрямку.
Проїжджаючи ділянкою автодороги в с. Стаїще, Кривопільської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківської області, 19.04.2020 року близько 23:50 год. ОСОБА_8 побачив на зустрічній смузі руху автомобіль, який світлом фар подав йому сигнал про зупинку.

У зв`язку з цим, ОСОБА_8 зупинив автомобіль на узбіччю дороги навпроти кафе «Смерекова хата», поряд з яким також зупинився автомобіль марки «Audi A6» із іноземними реєстраційними номерами НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 .

Із вказаного автомобіля вийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , які підійшли до автомобіля ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 , не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свої хуліганські дії, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з хуліганських спонукань безпричинно знову наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_9 , внаслідок чого останній боячись за своє здоров`я змушений був знову втікати з місця події.

Протиправними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 було завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці носа, які відповідно до висновку експерта № 57 від 27.04.2020 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

20.07.2020 у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Верховина, жителю АДРЕСА_1 , було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
У ч. 2 ст. 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bonafide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 296 КК України.
Зокрема, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується відомостями, які містяться в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 30.04.2020 року, в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 09.05.2020 року, в протоколі перегляду відеозапису від 24.04.2020 року, в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 від 24.04.2020 року; в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 22.05.2020 року, висновком судово-медичної експертизи №57 від 20.04.2020 року та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 обґрунтовується наявністю тільки одного ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме з метою запобігти спробам незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки він, знає установчі дані свідків та потерпілих.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» (2012), наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

В судовому засіданні прокурор не довів наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не заявив клопотання про заслуховування в судовому засіданні будь-якого свідка, який би підтверджував наявність конкретних фактів, які доводять спроби ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих та свідків, не забезпечивши прибуття таких свідків до суду відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особливо цілодобового, значною мірою обмежує права підозрюваного, обвинуваченого і є найсуворішим після тримання під вартою та застави. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України закріплено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а в ч. 3 ст. 196 КПК України встановлено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати.

Сторона обвинувачення клопотала перед слідчим суддею застосувати щодо ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , долучивши до цього клопотання на підтвердження адреси проживання підозрюваного такі документи:

-копію характеристики на ОСОБА_4 (а.с.60), на якій відсутня дата її видачі та в якій зазначається, що він є жителем с.Ільці, присілок Грабовець Івано-Франківської області

-копію довідки Ільцівської сільської ради (а.с.61), на якій відсутня дата її видачі та адреса реєстрації місця проживання чи адреса фактичного місця проживання ОСОБА_4 , але в якій зазначається про склад його сім`ї

-копію акта матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 28.04.2020 року (а.с.62), в якому вказується його місце проживання присілок Грабовець с.Ільці Верховинського району

-копію талона реєстрації місця проживання в Україні (а.с.63), згідно з яким місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

З паспорта ОСОБА_4 вбачається, що місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.89-90).
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що будинок АДРЕСА_1 внаслідок пожежі є не придатним до проживання в ньому. На даний час він проживає в с.Ільці в будинку свого дядька.
Також на підставі ч. 4 ст. 193 КПК України слідчий суддя з власної ініціативи заслухав сільського голову с.Ільці ОСОБА_12 , який підтвердив, що дійсно будинок АДРЕСА_1 згорів, на даний час проводяться відновлювальні роботи в цьому будинку, але чи він придатний для проживання сільському голові не відомо.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту тісно пов`язаний із житлом, залишати яке підозрюваному/обвинуваченому може бути заборонено ухвалою слідчого судді/суду. У главі 18 КПК України, яка стосується запобіжних заходів, не визначено поняття житла. Однак, у ч. 2 ст. 233 КПК України закріплено, що під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Також у ст. 379 Цивільного кодексу України зазначено, що «житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Таким чином, важливою характеристикою житла, в якому особа відбуватиме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є його придатність для постійного чи тимчасового проживання в ньому фізичних осіб. Житло, в якому зареєстрований ОСОБА_4 , не придатне для проживання фізичних осіб, оскільки пошкоджене вогнем, що унеможливлює застосування домашнього арешту саме у цьому будинку.
Фактично ОСОБА_4 проживає не за місцем реєстрації, а в будинку свого дядька.
Сдідчий суддя вважає, що відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у житлі його дядька. Зокрема, по-перше, прокурор в судовому засіданні не клопотав про зміну чи доповнення до поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у зв`язку з встановленням факту іншого фактичного місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 . По-друге, неправильно застосовувати домашній арешт у житловому будинку дядька підозрюваного, в якому він проживає на підставі усної домовленості з дядьком, без наявності згоди останнього з цього приводу, бо в протилежному випадку суттєво порушуватимуться права власника цього житла, що є неприпустимим. У свою чергу стороною обвинувачення не заявлялося клопотання про з`ясування думки власника вказаного житла з даного приводу.
Враховуючи недоведеність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя не вважає за доцільне застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту, до підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий (а.с. 59), неодружений, не працює (а.с.61), характеризується позитивно по місцю проживання, що підтверджується характеристикою (а.с.60) та показаннями сільського голови с. Ільці.
Керуючись ст.ст. 176-183, 186, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.
2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1