Справа № 357/1166/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2020 року відносно ОСОБА_5 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання,-

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області звернувся до суду з поданням по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

Подання обґрунтоване тим, що з 09.04.2020 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в Білоцерківському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким санкцію частини першої статті 309 КК України було змінено з позбавлення волі на обмеження волі. Отже, враховуючи викладене, заявник просить суд на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, вирішити питання щодо приведення вказаного вироку суду у відповідність з діючим законодавством, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

У судовому засіданні представник органу пробації підтримала подання, просив його задовольнити з підстав викладених у поданні, привести вирок щодо ОСОБА_5 у відповідність з чинним законодавством.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що приведення вироку у відповідність з підстав, викладених у поданні, буде погіршувати становище засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали подання, дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення вказаного питання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України (усунення карності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст .72 цього Кодексу).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Вироком Білоцерківсьокго міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З 09.04.2020 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в Білоцерківському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому, орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_5 призначене покарання. Відтак, подання не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації, звертаючись до суду.

В свою чергу, за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі - Закон № 2617-VIII) з 01 липня 2020 року до абзацу другого частини першої ст. 185 КК України внесено зміни згідно яких, вказано «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років». Отже, згідно Закону № 2617-VIII, за чинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_6 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі на строк 1 рік.

Засуджений ОСОБА_5 покарання не відбував, оскільки він на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк один рік.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положенням ст. 58 Конституції України, передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто, необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.

За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_5 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).

У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.

Враховуючи зазначене, підстави для задоволення подання органу пробації відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про приведення вироку вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2020 року ОСОБА_5 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1