Справа №522/2399/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних і достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007959 від 05.12.2018 року -

учасники процесу:
представник скаржника - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Приморського районного суду зі клопотанням в порядку ст. 114 КПК України, про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних і достаніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007959 від 05.12.2018 року.

В обґрунтуванні клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що у провадженні СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться досудове розслідування кримінального провадження №0007959 від 05.12.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до обставин справи, дорожньо-транспортна пригода мала місце 19 вересня 2018 року, в результаті якої ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З урахуванням санкції статті 286 ч. 1 КК України, вказаний злочин є невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст 219 КПК України, строк досудового розслідування нетяжкого злочину складає два місяці з моменту повідомлення особі про підозру.

В той же час, водій транспортного засобу, яка вчинила ДТП, на даний час, перебуває у статусі свідка, незважаючи на рішення судді Малиновського районного суду м. Одеси, висновок медичної експертизи, показань свідка та інших доказів.

Потерпілий та його представник вважають, що неповідомлення водію транспортного засобу за таких обставин про підозру є свідченням затягування провадження та порушення прав потерпілого по справі.

Також, сторона обвинувачення не забезпечила збереження речових доказів,

Крім цього, ухвалою слідчого судді від 03.05.2019 року у справі призначено проведення психологічної експертизи, яку доручено експертам ОНДІСЕ. Відповідно до наявних документів, проведення вказаної експертизи призупинено. Представник потерпілого неодноразово направляв клопотання стороні обвинувачення про необхідність погодження строків визначення способу та порядку проведення експертизи. Таким чином. сторона обвинувачення забезпечила проведення психологічної експертизи моральної шкоди спричиненої потерпілому.

Представник потерпілого вважає, що у слідчого та прокурора є достатньо доказів для повіодення про підозру водію транспортного засобу, та на .

Позиція учасників судового розгляду.
В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу просив її задовольнити, визнати бездіяльність незаконною, зобов`язати слідчого зняти з розшуку ОСОБА_5 , та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином причини неявки суд не повідомив, та його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.

Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 2. Завдання кримінального провадження
1. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 9. Законність
1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 21. Доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень
1. Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
2. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
3. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стаття 283. Загальні положення закінчення досудового розслідування

1. Особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

2. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Стаття 284. Закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи

4. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

Стаття 113. Поняття процесуальних строків

1. Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

2. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Стаття 115. Обчислення процесуальних строків

1. Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

2. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.
Стаття 28. Розумні строки

1. Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

2. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

3. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

4. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

5. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

6. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Як вбачається із наданих матеріалів Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007959 від 05.12.2018 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, потерпілий має право на звернення до слідчого судді із клопотанням про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні на підставі ст. ст. 28, 114 КПК України.
Під час розгляду такого клопотання, слідчий суддя повинен взяти до уваги положення Закону, які регламентують поняття процесуальних (розумних) строків та Загальні засади кримінального провадження.
У своєму рішенні №3-рп/2003 від 30 січня 2003 року, Конституційний Суд України, вказав, що поняття "розумний строк досудового слідства" є оцінним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину… Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено в ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вимога розумності стосується не тільки тривалості певних процедур, а і кримінального провадження в цілому.

Дослідивши клопотання та його додатки, слідчий суддя враховує, що значна увага представника потерпілого приділена неповідомленню про підозру особі, яка на їх думку є винною у вчиненні злочину.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Не зважаючи на наявність загальної норми процесуального права, яка регламентує повноваження слідчого судді здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, спеціальні норми Кримінального процесуального кодексу розкривають межі вказаних повноважень.

Досудове розслідування - це першочергова стадія кримінального провадження. Надання будь-якої оцінки тим питанням, які повинні вирішуватися відповідно до ст. 368 КПК України буде перевищенням меж судового контролю, який має право здійснювати слідчий суддя. Також, відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Таким чином, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, оцінки доказів, які отримані стороною досудового розслідування і не надані для безпосереднього дослідження - є передчасними і до повноважень слідчого судді не входять.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що не зважаючи на обґрунтування усіх викладених у скарзі порушень із посиланням на конкретні обставини, надання їм оцінки є недопустимим у провадженні по розгляду клопотання про встановлення процесуального строку.
Найважливішим питанням, яке наразі повинен вирішити слідчий суддя, це який строк передбачений Кримінальним процесуальним кодексом необхідний для вчинення дій передбачених у ст. 283 КПК України.
Так, слідчим суддею уже встановлено, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а тому загальний строк досудового розслідування складає 12 місяців.
Крім цього, встановлено, що строк досудового розслідування був продовжений слідчим суддею за клопотанням сторони обвинувачення до 12 (дванадцяти) місяців. Таким чином, кінцевий строк досудового розслідування на даний час, визначений не Кримінальним процесуальним кодексом а рішенням суду.

Як зазначено у Законі, ухвала суду, за результатом розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Як вбачається із системних вимог ст. ст. 21, 533 КПК України ухвали, які набрали законної сили є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному разі строки досудового розслідування встановлені не Кримінальним процесуальним кодексом, а саме рішенням суду (слідчого судді), яке не скасовано і не змінено, а тому підлягає безумовному виконанню. Скасування рішення слідчого судді, яке набрало законної сили, слідчим суддею закон не передбачає, а саме таке рішення фактично повинно бути прийнято у разі встановлення більш стислих строків, ніж уже встановлені слідчим суддею. Закон не допускає наявності двох суперечливих рішень по одному і тому ж питанню.

Крім цього, 26 серпня 2020 року, до ОНІСЕ надійшли матеріали кримінального провадження із постановою про призначення судової авто-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0007959 від 05.12.2018.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав передбачених ч. 6 ст. 28 КПК України для встановлення процесуального строку у рамках уже встановленого строку досудового розслідування, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 28, 114, 283, 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних і достаніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007959 від 05.12.2018 року залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

18.09.2020