Справа № 159/348/20
Провадження № 1-кс/159/1924/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: заявника ОСОБА_3 ,

особи, в інтересах якої подано заяву, - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за заявою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та в інтересах останнього ОСОБА_3 - про відвід головуючому у розгляді справи у кримінальному провадженні № 120 190 301 100 017 30, внесеному до ЄРДР 14.09.19 р. за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - судді ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
24.12.20 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що на розгляді головуючого судді ОСОБА_6 є вказане вище кримінальне провадження. Підставою до заявлення відводу судді стало те, що в ході розгляду справи у нього та у його підзахисного виникли сумніви у об`єктивності судді. З покликанням на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, судову практику, зазначає, що у нього та у його підзахисного склалось враження, що у головуючого судді вже сформована думка щодо розгляду кримінального провадження та наявний явно виражений обвинувальний ухил, що є неприпустимим, викликає об`єктивні сумніви щодо неупередженості і у подальшому вплине на винесення законного та справедливого рішення. Так упереджене ставлення до сторони захисту полягає у порушенні принципів рівності та змагальності сторін кримінального провадження, безпосередності дослідження доказів, забезпечення права на захист під час допиту свідка ОСОБА_7 , який був основним свідком обвинувачення і на якого чинився психологічний тиск з метою надати показання, що підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому. Так свідок ОСОБА_7 у своїх вільних показаннях заявив, що особисто ударів у голову, які заподіяв потерпілому обвинувачений, він не бачив, а лише їх імітацію; під час проведеного з ним слідчого експерименту він знаходився у стані наркотичного сп`яніння, тому погодився на пропозицію слідчого і продемонстрував на статистові послідовність нанесення ударів. Незважаючи на те, що цей свідок у судовому засіданні дав чіткі та зрозумілі показання та обґрунтовано пояснив причину їх відмінності від показань, даних під час досудового розслідування, головуючий суддя, зловживаючи правом, наданим ч. 10 ст. 352 КПК України, змусила цього свідка повторно надавати ті ж показання. При цьому на свідка чинився психологічний тиск засобом нагадування про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань, незважаючи на приведення свідка до присяги та роз`яснення прав і обов`язків свідка перед початком його допиту. Також при допиті свідка ОСОБА_8 , який був понятим під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 , головуючий - суддя допустила висловлювання про те, що щодо свідка ОСОБА_7 вже порушено кримінальне провадження за давання неправдивих показань. З врахуванням того, що свідок ОСОБА_8 є т. з. «штатним понятим», який регулярно приймає участь у проведенні тих чи інших слідчих дій на прохання поліцейських за грошову винагороду, у його підзахисного є підстави вважати, що таким чином головуючий - суддя намагалась вплинути на цього свідка з метою змусити його надати необ`єктивні показання. Покликаючись на ст. ст. 95, 96, 352, ч. 11 ст. 352 КПК України, зазначає, що головуючий - суддя, фактично, у більшості випадків допиту свідків обвинувачення, допитувала їх, усуваючи, таким чином, упущення та неспроможність сторони обвинувачення у порушення вимог ст. 22 КПК України, що свідчить про можливу упередженість і необ`єктивність судді. В якості доказу винуватості обвинуваченого стороною обвинувачення надано, зокрема, висновок СМЕ трупа потерпілого (№ 183 від 09.10.19 р.) та висновок комісійної СМЕ (№ 67 від 05.12.19 р.). Було допитано у судовому засіданні і експертів з приводу розбіжностей у висновках експертів. Протиріччя у висновках експертів та у їх поясненнях не усунуто. Тому ним заявлено клопотання про проведення повторної комісійної СМЕ з метою усунення виявлених розбіжностей. Однак ухвалою суду від 25.11.20 р. у задоволенні такого клопотання було відмовлено з покликанням на те, що не встановлено достатніх підстав для призначення такої експертизи. Він вважає таке рішення необґрунтованим, не достатньо вмотивованим, так як надання суду пояснень одним експертом, що ставлять під сумнів законність висновку іншого при наявності достатніх даних щодо його можливої зацікавленості, є підставою для вирішення питання про причини розбіжностей. Покликаючись на ст. 21 КПК України, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявник та особа, в інтересах якої ним подано заяву, заяву про відвід, кожен зокрема, підтримали з підстав, наведених у ній. Просять заяву задовольнити. При цьому заявник уточнив, що висловлювання головуючого - судді з приводу притягнення свідка ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве показання, можливо, мало місце під час перерви.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та кримінального провадження, що надані у розпорядження суду вигляді технічного запису судових засідань, у яких провадився допит вказаних вище свідків, вирішувалось питання за клопотанням захисника, заслухавши думку прокурора, яка вважає заяву безпідставною, та її доводи - надуманими, так як головуючий - суддя ОСОБА_6 у судовому засіданні ставила запитання свідкові ОСОБА_7 задля уточнення його показань, і вже після допиту цього свіджка сторонами, У судовому засіданні не було здобуто інформації про «оплатність», т. з. «штатність» свідка ОСОБА_8 взагалі, а тому просить у задоволенні заяви відмовити; суд приходить до висновку, що заява є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Відповідно до змісту ст. 75 КПК України «Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні», суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Як слідує із змісту ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

У ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до вимог ст. 9 цього ж Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.
За змістом п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Мироненко і Мартенко проти України" вказано, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У відповідності до п. 70 зазначеного рішення Європейського суду з прав людини у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь - яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь - якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом судді України 22.02.13 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Також відповідно до другого показника принципу об`єктивності Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.06 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.06 р. № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Заявник, вмотивовуючи свою заяву про відвід судді, зазначає, що остання в ході судового розгляду вказаного вище кримінального провадження своєю поведінкою та висловлюваннями викликала у нього та його підзахисного сумнівни у її неупередженості.
Відповідно до ст. 2 КПК України «Завдання кримінального провадження», завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Серед загальних засад кримінального провадження, зокрема,:

1) верховенство права;

2) законність;

3) рівність перед законом і судом;

4) повага до людської гідності;

…

10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини;

11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї;,

…

13) забезпечення права на захист;

14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень;

15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

16) безпосередність дослідження показань, речей і документів;

17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності;

18) публічність;

19) диспозитивність;

20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами;

21) розумність строків.

Відповідно до ст. 321 КПК України «Головуючий у судовому засіданні», головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

При розгляді заяви встановлено, що у судовому засіданні 02.09.20 р. під головуванням судді ОСОБА_6 проведено допит свідка ОСОБА_7 , а 25.11.20 р. - свідка ОСОБА_8 , та постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання заявника як захисника про призначення повторної комісійної СМЕ.

В ході допиту свідка ОСОБА_7 , яку вбачається з відтвореного у судовому засіданні звукозапису, останній був допитаний стороною обвинувачення, стороною захисту, і лише після цього головуючий суддя задавав уточнюючі запитання, у т. ч. з приводу обставин участі свідка у такій процесуальній дії як проведення слідчого експеримента. Після слів свідка про те, що в ході процесуальної дії він надавав неправдиві дані, головуючий суддя, дійсно, звернула його увагу на те, що перед проведенням такої процесуальної дії він був попереджений органом досудового розслідування про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. В ході подальшого допиту цього ж свідка в ході уточнення його показань та обставин участі у проведенні слідчого експеримента головуючим суддею також було роз`яснено свідкові, з якою метою орган досудового розслідування та суд попереджає особу про кримінальну відповідальність.

Однак такі дії головуючого судді, на переконання суду, не можна розцінювати як безпідставне чи направлене на обмеження права обвинуваченого на захист, чинення на свідка психологічного тиску.

В ході допиту свідка ОСОБА_8 відомості про те, щоб головуючий суддя повідомляла йому про те, що свідка ОСОБА_7 вже притягнуто до кримінальної відповідальності, чи було судом встановлено інші, сумнівні, вказані у заяві обставини участі свідка як понятого у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не здобуто. Покликання заявника на те, що такі висловлювання могли мати місце під час перерви між судовими засіданнями, нічим не підтверджені.

Права обвинуваченого, що передбачені ст. 42 КПК України, в частині, зокрема, мати захисника у кримінальному провадженні, брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення, збирати і подавати суду докази, висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження, головуючим суддею забезпечені у повному обсязі.

В ході допиту вказаних вище свідків їх попередньо було допитано сторонами кримінального провадження, та лише після цього головуючий задавав уточнюючі запитання. Так дослідження доказів, у т. ч. допит свідків для встановлення обставин кримінального провадження та істини у справі передбачає використанням головуючим суддею його прав (повноважень, наданих йому КПК України, у т. ч. ст. 352 КПК України. Тому суд вважає, що допит вказаних у заяві свідків було проведено відповідно до вимог КПК України і без будь - яких проявів обвинувального ухилу, тиску на свідків та небезсторонності головуючого - судді.

Права заявника як захисника та реалізація ним засад кримінального провадження головуючим суддею були забезпечені, головуючий - суддя діяла у межах повноважень та на виконання обов"язків головуючого у судовому засіданні.

Обгрунтування заяви у тій його частині, що судом під головуванням судді ОСОБА_6 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання заявника як захисника, на думку суду, на увагу не заслуговує, так як незгода учасника справи з рішенням суду може бути оскаржена у порядку, визначеному КПК України і, на переконання суду, не є підставою для висновку про те, що це є обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості судді.
Аналізуючи доводи заявника у сукупності з наданими у розпорядження суду матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обставин, що викликали б обґрунтовані сумніви у неупередженості головуючого судді, не встановлено.

Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду проголошено 29.12.20 р..