У Х В А Л А
Іменем України

15 вересня 2020 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004659 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004659 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про накладення арешту на майно, з метою збереження речового доказу, на час проведення досудового розслідування. Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження за №0004659 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2020 року, приблизно о 00 годині 20 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. С.Лифаря невстановлена досудовим розслідуванням особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «CHEVROLET» моделі "CRUZE" д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдала великої матеріальної шкоди Розі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.09.2020р. винесена постанова про оголошення розшуку транспортного засобу автомобіля «CHEVROLET» моделі "CRUZE" д.н.з, НОМЕР_1 , та вказаний автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0004659 від 13.09.2020 року.

13.09.2020р. надійшов рапорт начальника СРПП № 2 Кобеляцького ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_5 , про те, що під час несення служби надійшло повідомлення по спецлінії « НОМЕР_2 », про те, що гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що автомобіль марки «CHEVROLET» моделі "CRUZE" д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2015 року випуску, яким незаконно заволоділи невстановлені особи по АДРЕСА_1 , на даний час знаходиться у Полтавській області згідно GPS-трекеру, яким був обладнаний автомобіль.
В подальшому актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу автомобіль було поміщено на територію Кобеляцького ВП ГУНП у Полтавській області за адресою: Полтавська обл., м. Кобеляки, вул. Шевченко, 17.
13.09.2020 р. слідчим Деснянського УП ГУНП у м. Києві було виявлено та вилучено автомобіль «CHEVROLET» моделі "CRUZE" д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 , білого кольору, 2015 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та один ключ від автомобіля, який в подальшому було поміщено на територію Деснянського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Т. Драйзера, 2-В.
Разом з клопотанням до суду слідчим ОСОБА_3 подано заяву з проханням проводити розгляд клопотання про накладення арешту без його участі.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування в установленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді, або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії, пов`язані з походженням майна.
Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, проведення необхідних експертиз, притягнення винних осіб до відповідальності, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, яка передбачає можливість накладення арешту на майно у вигляді речей, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, не передбачено повідомлення особі підозри чи пред`явлення до неї цивільного позову, оскільки стосується питання накладення арешту вищевказаних речей.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК незастосування заборони на використання, а також заборони розпоряджатися майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, вказані речі підпадають під ч. 2 ст. 167 КПК України і відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них може бути накладено арешт.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий в клопотанні довів підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.
Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, слідчий в клопотанні довів необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004659 від 13.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «CHEVROLET» моделі "CRUZE", д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_3 , білого кольору, 2015 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та один ключ від автомобіля.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя