ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 р. 145/1077/19

1-кп/145/35/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 25.04.2019 року, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого

27.03.2017 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт,

28.02.2020 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
17.04.2019 близько 22:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді квартирного будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , виявив велосипед марки «Аrdis Quick 24» темно-зеленого кольору, який на праві власності належний ОСОБА_5 та був залишений ним в даному місці, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його злочинних дій ніхто не бачить, реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до даного велосипеда, після чого умисно, таємно з корисливих спонукань його викрав та в подальшому зник з місця вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно судово-товарознавчої експертизи №4378/19-21 від 25.06.2019 встановлено, що вартість вищевказаного викраденого майна становить 3 997,60 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 дав показання, що дійсно пізно ввечері 17.04.2019 викрав з під`їзду будинку за місцем свого проживання велосипед, який належав ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими.

У зв`язку з визнанням вини обвинуваченим, суд, врахувавши думку учасників судового провадження, вважає, за не доцільне досліджувати докази щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежити дослідження доказів у справі допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних.

Відповідно до ст.349 КПК України суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.1 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні доньку), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння; обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено до постановлення відносно нього вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2020 р., за яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вирок Тиврівського районного суду Вінницької області 05.08.2020 р. слід виконувати самостійно.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2020 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 314 (триста чотирнадцять) гривень за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6