Ухвала
Іменем України
04 серпня 2020 р.

м. Київ
Справа №333/5045/16-к
Провадження № 51-2584 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
встановив:
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року засуджено:
ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено частково.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

В решті вирок суду залишено без змін.

На вказані судові рішення представник потерпілого подала касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду представник потерпілого направила нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК України не дотрималася та недоліків, не усунула.

Зокрема, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга представника потерпілого, як і попереднього разу не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України якими визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а також прямо суперечать ст. 437 цього Кодексу, тому що суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

Крім того, представник потерпілого до касаційної скарги знову не додала додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути представнику потерпілого на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3