ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3238/19

26 січня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антопіль, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні п"ятеро малолітніх дітей, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 20 липня 2018 року приблизно о 14 год. керуючи належним ОСОБА_7 частково несправним транспортним засобом, а саме система рульового керування - автомобілем марки "ГАЗ 32213" номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 56 км/год по головній дорозі - вул. Рівненська в м. Костопіль Рівненської області, у напрямку кільцевого перехрестя вул. Проектова, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив зіткнення з велосипедом, яким керував ОСОБА_5 , на правій (відносно руху у напрямку вул. Проектова, м. Костопіль, Рівненська область) смузі руху проїзної частини вул. Рівненської, а саме, на відстані близько 0-0,4 м від дорожньої розмітки 1,5 та на відстані близько 41 м від електроопори №8, який рухався в попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закрита черепно-мозкова у вигляді струсу головного мозку з наявністю поширеної рвано-скальпової рани тім"яно-потиличної ділянки голови зліва, компресійний перелом тіла L1 (першого поперекового) хребця I ступеня, забій лівого ліктевого суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довго тривалості розладу здоров"я.

У прямому безпосередньому причинному зв"язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває грубе порушення ОСОБА_4 чинних пунктів Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2001 року №1306 "Про Правила дорожнього руху", які вимагають:

- п.2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об"їзду перешкоди.

- п.31.4.2 (а) сумарний люфт у рульовому керуванні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що 20.07.2018 року в обідню пору він на автомобілі марки ГАЗ рухався по вул.Рівненська в місті Костопіль з центру міста в напрямку до м.Рівне з швидкістю близько 50 км за год. Попереду нього рухався велосипедист. Коли він почав здійснювати маневр "об`їзд", то велосипедист різко повернув вліво. Щоб уникнути зіткнення з велосипедистом, він різко загальмував і виїхав на зустрічну смугу руху, однак уникнути зіткнення не вдалося і він зачепив велосипедиста дзеркалом та передньою правою дверкою, в зв`язку з чим велосипедист впав. Він розвернувся, покинув автомобіль, підбіг до потерпілого і почав надавати допомогу до приїзду "Швидкої допомоги". Вину визнає частково, оскільки вважає, що в даній ДТП є також і вина велосипедиста, який різко повернув вліво не попередивши про свої наміри. Позов прокурора визнав повністю. Також згідний відшкодувати завдану шкоду потерпілому. Зазначив, що ним було надано в лікарні потерпілому 1000 грн, однак він згідний відшкодувати ще 10 000 грн. моральної шкоди.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 20.07.2018 року він на велосипеді рухався по вул.Рівненська в м.Костопіль. Під`їхавши до приміщення Нова пошта, мав намір повернути ліворуч. Перед поворотом переконався у відсутності зустрічного транспорту та подивився взад, де побачив автомобіль білого кольору типу бус, який був від нього далеко. Він рукою показав сигнал "поворот ліворуч" і почав здійснювати поворот, однак відчув удар і втратив свідомість. Більше нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що він разом з ОСОБА_4 перебував в транспортному засобі, коли відбулася ДТП. Він пам`ятає, що коли вони рухалися по проїжджій частині автодороги в напрямку з центру м.Костопіль до виїзду з міста в напрямку м.Рівне, ОСОБА_4 різко загальмував, вивернув кермо вліво та виїхав на зустрічну смугу, після чого він відчув удар. ОСОБА_4 розвернув автомобіль, зупинився і почав надавати допомогу велосипедисту, якого зачепив автомобілем .

Крім того, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами:

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2018 року, яким встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди - проїзна частина автодороги вул.Рівненська в м.Костопіль Рівненської області.

- Схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2018 року, де зображене місце ДТП, розташування транспортного засобу, велосипеду, сліди тертя, пляма бурого кольору та інші сліди.

- висновком експерта № 1215 від 06.08.2018 року, з якого вбачається, що в крові ОСОБА_4 етиловий спирт не знайдений;

- висновком експерта № 1216 від 06.08.2018 року, з якого вбачається, що в крові ОСОБА_5 етиловий спирт не знайдений;

- висновками судових інженерно-транспортних експертиз №3.1-437/18 від 16.08.2018 року та №3.1-493/18 від 29.08.2018 року, якими встановлено, що рульова система автомобіля марки ГАЗ 32213 д.н.з. НОМЕР_1 через несправність знаходилась в стані часткової відмови, що виражена у збільшеному сумарному люфті, робоча гальмівна система знаходилась в працездатному стані.

Контактування автомобіля марки ГАЗ 32213 з велосипедом під час даної ДТП відбулось передньою правою боковою частиною (права частина переднього бампера, праве переднє крило, праві передні двері, праве дзеркало заднього виду), на відстані 30-190 см від передньої габаритної точки його кузова, контактував із перешкодою (перешкодами), яка має висоту не менше 145 см від опорної поверхні, а на висоті 98-103 см від вказаного орієнтиру має жорсткі виступаючі елементи;

- висновком комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи ;

- згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи №3.1-666/18 від 26.11.2018 року та висновку судової інженерно - транспортної експертизи №3.1-799/18 від 18.12.2018 року в дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу даних водія автомобіля Газ ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до п.12.3, п.12.4, 31.42 а ПДР, тобто рухатися технічно справним транспортним засобом не перевищуючи допустимої швидкості руху 50 км/год, а у момент зміни напрямку руху велосипедиста негайно вжити заходів до зменшення швидкості до швидкості руху велосипедиста.

В дорожній обстановці водій автомобіля з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

В дорожній обстановці яка наведена, дії водія ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.12.4, 12.3, 31.42 а ПДР, що перебуває в причинному зв`язку із виникненням ДТП;

- протоколами проведення слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 від 14.09.2018 року, від 28.11.2018 року та від 07.10.2019 року;

- висновком судово-медичної експертизи №644 від 22.08.2018 року, згідно якого встановлено у потерпілого ОСОБА_5 ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Суд вважає, що наведеними доказами, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані та підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про винну особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття в судовому засіданні та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має сім`ю, виховує і утримує п`ятеро малолітніх дітей .

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючі його дані та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи вищевказане, особу обвинуваченого, який в судовому засіданні запевнив суд, що усвідомив свою вину у вчиненому, його особисте ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують покарання і за міркуванням суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме щире каяття в судовому засіданні, часткове відшкодування шкоди в сумі 1000 грн, до кримінальної відповідальності не притягувався, умислу у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, у обвинуваченого не було, характеризується добре, а також наявність на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, вважає за вірне застосувати до підсудного положення ст.75 КК України прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_4 обов`язки у відповідності до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні заявив в інтересах держави в особі Костопільської районної ради для перерахування Костопільській ЦРЛ цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від кримінального правопорушення в сумі 3634,98 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги заявлені прокурором, в частині відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, ґрунтуються на законі, а саме ст.1206 ЦК України і підлягають до задоволення.

Потерпілий ОСОБА_5 також пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, в обґрунтування позовних вимог потерпілий та його представник-адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що внаслідок скоєння кримінального правопорушення, була завдана значна матеріальна шкода, що полягає у понесені витрат на обстеження, консультації лікарів, амбулаторне та стаціонарне лікування, придбання ліків, витрат на пальне та на харчування, в зв`язку з чим, просили суд стягнути з обвинуваченого 20228,24 грн. майнової шкоди, а також потерпілому була завдана значна моральна шкода, яку вони оцінили в розмірі - 100 000 грн., обгрунтовуючи тим, що стан здоров`я потерпілого та його рідних погіршився, він та його родина отримали колосальний стрес, потребують постійного нагляду лікарів, потерпілий зазнав фізичного та психологічного болю в результаті дорожньо-транспортної пригоди, отриманих тілесних ушкоджень та різними слідчими діями.

У відповідності до ст.1166 та 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Згідно долучених чеків, наданих потерпілим ОСОБА_5 в якості доказів і прийнятими судом як докази, якими підтверджується розмір понесених витрат в період перебування потерпілого на лікуванні (з 20.07.2018 року по 03.08.2018 року) становить 3288,66 грн. (аркуші провадження 27 -37), інші витрати в сумі 16 93,58 суд не приймає, оскільки потерпілим не надано належних доказів, що такі витрати пов`язані з лікуванням травми отриманої в результаті ДТП, яка сталася 20.07.2018 року. Інші чеки на придбання ліків, що долучені до цивільного позову, датовані часом після перебування потерпілого в лікарні та низької якості. Крім того потерпілий не надав суду доказів на підтвердження того, що він продовжує лікування .

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги характер скоєного кримінального правопорушення, фізичний біль та психологічні страждання, яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 в зв`язку не тільки з отриманими ушкодженнями, а й в зв`язку з лікуванням. З врахуванням вказаних обставин, з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості та з врахуванням характеру порушення законного права на життя та здоров`я, глибини душевних страждань потерпілого та матеріального становища обвинуваченого, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 16 939,58 грн. та моральної шкоди в сумі 90 000 грн., суд рахує необгрунтованими.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 8434,10 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Арешт майна, накладений згідно ухвали Костопільського районного суду від 05.06.2019 р., підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 87, 100, 101, 124, 174, 368, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, 67, 75, 76, ч.1 ст.286 КК України суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавленням права керування транспортними засобами .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Скасувати арешт на автомобіль марки "ГАЗ 32213" реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 05.06.2019 року.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 8434,10 грн покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Костопільської районної ради для перерахування Костопільській ЦРЛ до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Костопільської районної ради для перерахування Костопільській ЦРЛ 3 634,98 (три тисячі шістсот тридцять чотири гривень 98 копійок) грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3288,66 (три тисячі двісті вісімдесят вісім гривень 66 копійок) грн. матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- автомобіль марки "ГАЗ 32213" реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне збереження власнику ОСОБА_9 , вважати повернутим по належності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1