ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2432/20 Справа № 214/2901/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000186, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 03 вересня 2020 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, не працює та не має міцних соціальних зв`язків, відносно нього розглядаються інші кримінальні провадження в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу, тому є підстави вважати про існування ризиків, що обвинувачений, знаходячись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду.
В апеляції
- обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування зазначив, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня донька. Вказує, що має проблемі зі здоров`ям, а тому потребує повного обстеження в спеціалізованій лікарні. Зазначає, що має постійне місце проживання, не ухилявся і не має наміру ухилятися від суду.
До початку судового засідання на адресу апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просить провести судове засідання за його відсутності, а тому, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності обвинуваченого, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок повністю відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і узгоджується з зазначеними вище нормами закону.
Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні умисних злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, відносно нього розглядаються інші кримінальні провадження в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 є особою раніше судимою, у даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків.
На переконання колегії суддів, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянням, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої доньки не є само по собі достатньо переконливим фактом, який б переважав визначені ризики чи зменшили б їх існування
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 про наявність проблем зі здоров`ям, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4