Справа № 591/4613/20
Провадження № 1-кп/591/664/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Толна, Красноярського краю, РФ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч. 2 ст. 342 КК України

в с т а н о в и в:

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у наступному.

Так, 15.07.2020, о 08 год. 00 хв., інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 спільно з інспектором взводу № 1 роти № 3 УПП в Сумській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_5 заступили на службу в складі екіпажу «Руно-114» на службовому автомобілі «Scoda Rapid», д.н.з. НОМЕР_1 . В цей же день, близько 08 год. 50 хв. вказаним екіпажем, під час патрулювання по вул. Харківській навпроти будинку № 2 ними був виявлений автомобіль марки «Опель Астра», держ. номер. НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, який рухався по другорядній дорозі та здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 пункту 8.4В (заборонені дорожні знаки) Правил дорожнього руху «Зупинку заборонено». За кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_6 .

На підставі Наказу МВС України від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» патрульні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підійшли до автомобіля правопорушника ОСОБА_6 , відповідно до ст. 18 п. 3 ЗУ «Про Національну поліцію» представились працівниками поліції та повідомили водієві про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення ознайомили ОСОБА_6 з його правами, а саме зі ст. 63, 68 Конституції України та 268 КУпАП. Після цього ОСОБА_6 відповідно до п. 2.4А ПДР України на законну вимогу поліцейського пред`явити документи, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб даний водій почав агресивно себе поводити, а саме нецензурно виражався в бік працівників правоохоронних органів та категорично відмовився виконувати законні вимоги поліцейських. Після цього поліцейськими, водієві була роз`яснена ст. 126 КУпАП, а саме відповідальність за непред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб. Однак ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не реагуючи на багаторазові зауваження на порушення, порушуючи закон, зачинив вікно свого автомобіля, запустив двигун та з метою уникнення відповідальності, розпочав раптово рух автомобіля в ліво. ОСОБА_5 , в цей момент стала попереду вищевказаного транспортного засобу з метою припинити протиправну поведінку правопорушника, так як водій почав чинити опір, який проявився в русі автомобілю, за кермом якого знаходився правопорушник, та, незважаючи на законні вимоги поліцейських, використовуючи автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_6 для здійснення фізичного впливу на ОСОБА_5 , незважаючи на те, що вона намагалася руками утримати автомобіль, що рухався, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, чим чинив опір працівникам правоохоронних органів під час виконання ними своїх службових обов`язків та продовжив рухатись в бік вул. Харківській у м. Суми, створюючи загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_5 , та після чого, зник з місця події.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразились в активній фізичній протидії здійснення працівниками правоохоронних органів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , своїх службових обов`язків, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В підготовчому судовому засіданні від прокурора, обвинуваченого та його захисника надійшло спільне клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим від 23.07.2020 року. Згідно умов угоди ОСОБА_6 беззастережно визнає вину у вчиненні злочину і сторони погодились на призначення покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник пояснили, що уклали угоду без будь-якого примусу, їм зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та покарання, яке буде призначене на підставі угоди.

Прокурор також пояснив, що уклав угоду добровільно, зміст угоди та наслідки її укладення йому зрозумілі.

Потерпілі згідно поданих заяв не заперечували проти затвердження угоди.

Вивчивши угоду від 23.07.2020 року про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором за кримінальним провадженням № 0002201, з урахуванням положень розділу VI глави 35 КПК України суд приходить до висновку, що зазначена угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.

При призначенні ОСОБА_6 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, інші зазначені вище обставини справи, умови укладеної угоди, особу обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити основне покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Питання про речові докази вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 469, 472, 474, 475 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.07.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором за кримінальним провадженням № 0002201.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Речові докази після набрання вироком чинності, а саме оптичний диск з записами нагрудних камер працівників поліції зберігати в матеріалах провадження прокурора.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Зарічний районний суд м.Суми до Сумського апеляційного суду:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1