Справа № 169/341/20
Провадження № 1-кп/169/92/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого
ТОВ «Волинь - Агро»,

який діє за довіреністю від

04 травня 2020 року, ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, з угодою про примирення, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2020 року приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , працюючи на посаді водія автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь - Агро» (далі ТОВ «Волинь Агро»), та будучи особою, якій було ввірено належні вказаному товариству товарно матеріальні цінності, а саме: мінеральне добриво «Карбамід» (UREA) 46,5% (+/-0,3) N вагою 14 180 кг, для перевезення та доставки на поле поблизу села Олеськ Любомльського району Волинської області, перебуваючи на польовій дорозі поблизу села Охотники Турійського району Волинської області, діючи умисно, з метою власного незаконного збагачення, з вантажного самоскиду марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , привласнив собі частину вказаного мінерального добрива, насипаного у три мішки беги, загальною вагою 1500 кг на суму 12 928 гривень 95 копійок, чим завдав ТОВ «Волинь Агро» майнову шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 15 квітня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України.

Слідчим 07 травня 2020 року складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду.

07 травня 2020 року між потерпілим - ТОВ «Волинь - Агро» в особі представника ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, визнає повністю і щиро розкаюється у вчиненому; завдана потерпілому кримінальним правопорушенням майнова шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що покарання підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, призначається у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; підозрюваний ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого - ТОВ «Волинь - Агро» ОСОБА_4 просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження укладеної між представником потерпілого - ТОВ «Волинь - Агро» ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно із пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до частини четвертої статті 12 КК України є нетяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завдану кримінальним правопорушенням потерпілому майнову шкоду повністю відшкодовано і будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачена санкцією частини першої статті 191 КК України, в редакції закону про кримінальну відповідальність станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону й інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом першим частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Під час судового засідання з`ясовано у представника потерпілого - ТОВ «Волинь - Агро» ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що ОСОБА_5 не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні і сторони угоди.

Умови вказаної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є правильною і підпадає під категорію кримінальних правопорушень, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 07 травня 2020 року між потерпілим Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь - Агро» в особі представника ОСОБА_4 , який діє за довіреністю від 04 травня 2020 року, та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази, а саме: мінеральне добриво «Карбамід» (UREA) 46,5% (+/-0,3) N вагою 1 440 кг, що знаходиться на зберіганні у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Волинь - Агро», залишити у його користуванні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий