Справа № 399/1058/20
Провадження № 1-кп/399/106/2020
УХВАЛА
Іменем України
24 грудня 2020 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка кримінальне провадження № 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Онуфріївка Кіровоградської області, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:
У провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України.
03 грудня 2020 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року вказане провадження призначене до розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просять затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 також просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, як повторний незаконний збут психотропної речовини в місцях масового перебування громадян та незаконне зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.
Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення у обсязі, висунутому прокурором у судовому провадженні, сторони узгодили призначення покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, шляхом застосування ст. 69 КК України за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на засудженого обов`язків, пов`язаних з призначенням зазначеного покарання, передбачених ст. 76 КК України. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.
Заслухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками та перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про відмову у її затвердженні, з огляду на наступне.
Частиною 4, 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку. У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», зазначено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Положеннями частин 1, 2 ст. 65 КК України регулюються питання призначення покарання, згідно з якими покарання призначається:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Проте, укладена сторонами угода про визнання винуватості не відповідає наведеним вище вимогам закону.
Як убачається з угоди про визнання винуватості від 03 грудня 2020 року сторони погодили покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, в той час, як санкція частини 1 статті 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, а не позбавлення волі, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст.ст. 314-316,474 КПК України, суд -
постановив:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 03 грудня 2020 року між начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Продовжити судовий розгляд в загальному порядку.

Призначити до судового розгляду на 09 год. 30 хв. 30 грудня 2020 року в залі судових засідань Онуфріївського районного суду Кіровоградської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено о 08 годині 30 хвилин 28 грудня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1