У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого інспектора СД відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 08.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Інспектор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням погодженим прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 08.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Підставами для арешту майна вказує, що 08.12.2020 року до чергової частини відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ФОП ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , про те, що 16.11.2020 року невідома особа у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованому за адресою м. Полтава, вул. Чураївни, 3/2, таємно, шляхом вільного доступу, викрала товар на загальну суму 358,00 грн. (без ПДВ), завдавши її матеріального збитку на вказану суму.

По даному факту 08.12.2020 року внесено відомості до ЄРДР за №0000250 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

23.12.2020 року на підставі письмової заяви ОСОБА_6 було проведено огляд в ході якого вилучено купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара.

24.12.2020 року купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара визнані речовими доказами.

В даному випадку вищевказані речі являються предметом вчинення злочину, їх збереження у кримінальному провадженні необхідне для подальшого проведення у ході досудового розслідування судових експертиз та слідчих дій, з метою встановлення всіх обставин події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що відповідно до ст.91 КПК України входить в обставини, які в обов`язковому порядку підлягають доказуванню.

У зв`язку з вищевикладеним є необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно із забороною розпоряджатись ним, оскільки є достатні підстави вважати, що не застосування такого заходу може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам.
В даному випадку є достатні підстави вважати, що купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара,які вилучені в ході огляду є предметами вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

На підставі викладеного, інспектор просить застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В судове засідання інспектор та прокурор не з`явились, інспектор надала до суду заяву в якій підтримала клопотання про арешт майна, просила справу розглядати без її участі.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 08.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Інспектором доведено, що майно, а саме: купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара, вилучені під час проведення огляду від 23.12.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою інспектора від 24.12.2020 року купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000250 від 08.12.2020.

Вилучені купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України інспектор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого інспектора СД відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000250 від 08.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на купальник жіночий, закритий чорного кольору з паєтками в кількості 1 шт., перчатки жіночі з хутряною опушкою в кількості 1 пара, з позбавленням права відчуження та розпоряджання, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1