Справа № 175/367/19
Провадження № 1-кп/175/21/19
Ухвала

Іменем України

14 вересня 2020 року смт. Слобожанське

Головуючий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001509 відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Гомель Республіки Білорусь, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

встановив:

На розгляді Дніпропетровського районного суду перебувають матеріали кримінального провадження № 0001509 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

10 вересня 2020 року з Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 від 27 серпня 2020 року про видачу копій журналів судових засідань і технічних записів судового процесу по всім засіданням у справі, які вже відбулися, у тому числі в суді апеляційної інстанції. Крім того, ОСОБА_9 просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки тривалий час перебуває під вартою та має скрутне матеріальне становище.

Дослідивши клопотання ОСОБА_10 , приходжу до наступного.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання, сплачується судовий збір - 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 17 частини 1 статті 5 Закону передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

З наведених норм Закону слідує, що особи, взяті під варту, звільнені від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, та лише у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Стаття 8 Закону передбачає можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (п.1 ч.1 ст.8 Закону).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Як роз`яснено в п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_11 , який до того ж, всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», не є позивачем у даному кримінальному провадженні, не надано будь-яких доказів, які б свідчили про його важкий майновий стан, який би унеможливлював сплату ним судового збору, його клопотання не підлягає задоволенню.

Сама по собі інформація про те, що ОСОБА_9 утримується під вартою, таких обставин не стверджує.

Керуючись ст.ст.5, 9 Закону України «Про судовий збір»,
ст.369 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 від 27 серпня 2020 року про видачу копій журналів судових засідань і технічних записів судового процесу по всім засіданням у справі та про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1