Справа №766/9745/20
н/п 1-кс/766/6164/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановила:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності 1/1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 площею 28,8 кв. м., вартістю 6452 грн., офісне приміщення за адресою АДРЕСА_2 площею 91,2 кв. м., квартиру за адресою АДРЕСА_3 площею 45,5 кв.м., вартістю 7653 грн., квартиру за адресою АДРЕСА_4 площею 36,6 кв.м., вартістю 12400 грн., та заборонити власнику майна ним користуватися, та розпоряджатися.

Обґрунтування клопотання:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТБ «Максимум», будучи в розумінні ч.3 ст.18 КК України, службовою особою, оскільки постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій 21.12.2016, більш точного часу не встановлено, керуючись прямим умислом, направленим на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, з особистих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи у невстановленому місці, склав та видав технічний паспорт першого корпусу багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , засвідчивши його своїм підписом та скріпивши печаткою ТБ «Максимум», який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №19-6 від 22.04.2019, містив завідомо неправдиві відомості назв поверху цокольний поверх, що не відповідає вимогам переліку назв ДБН та наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, оскільки збудований поверх за назвою призначення є підвальним поверхом, посвідчивши тим самим факт, що має юридичне значення, і надавши зазначеному документу статусу офіційного, на підставі якого у подальшому здійснено оформлення права власності на нежитлові приміщення: № І-5 площею 3,50 кв. м, вартістю 37 730 грн.; № VI площею 41,30 кв. м, вартістю 445 214 грн.; № ІІІ площею 18,70 кв. м, вартістю 201 586 грн.; № ІІ площею 56,30 кв. м, вартістю 606 914 грн., загальна вартість яких, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №20-383/384 від 08.05.2020, становить 1 291 444 грн., що спричинило тяжкі наслідки, оскільки у більше ніж двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТБ «Максимум», будучи в розумінні ч.3 ст.18 КК України, службовою особою, оскільки постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій 15.01.2018, більш точного часу не встановлено, керуючись прямим умислом направленим на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, з особистих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи у невстановленому місці, склав та видав технічний паспорт другого корпусу багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , засвідчивши його своїм підписом та скріпивши печаткою ТБ «Максимум», який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №19-6 від 22.04.2019, містив завідомо неправдиві відомості назв поверху цокольний поверх, що не відповідає вимогам переліку назв ДБН та Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, оскільки збудований поверх за назвою призначення є підвальним поверхом, посвідчивши тим самим факт, що має юридичне значення, і надавши зазначеному документу статусу офіційного, на підставі якого у подальшому здійснено оформлення права власності на нежитлові приміщення № LI площею 35 кв. м, вартість якого, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №20-383/384 від 08.05.2020 становить 307 825 грн., що спричинило тяжкі наслідки, оскільки у більше ніж двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

04.06.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст.366 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності 1/1 квартира за адресою АДРЕСА_1 площею 28,8 кв. м., офісне приміщення за адресою АДРЕСА_2 площею 91,2 кв. м., квартира за адресою АДРЕСА_3 площею 45,5 кв.м., квартира за адресою АДРЕСА_4 .

Приймаючи до уваги викладене і те що по справі представником потерпілої сторони ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на суму 1 607 269 грн., з метою відшкодування завданих збитків, з метою збереження вказаного майна, яке відповідає критеріям. визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме :

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Доводи сторін у судовому засіданні:

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили суд його задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Представник власника майна заперечував проти клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що підозра є необґрунтованою. Цивільний позов необґрунтований. ОСББ «Гетьман» ніколи не було власником нежитлових приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_5 . Набувачем вказаних приміщень є третя особа ОСОБА_8 , яким ці приміщення були збудовані. Спірним є нерухоме майно приміщення житлового будинку, але представник ОСББ «Гетьман» просить стягнути із ОСОБА_6 грошові кошти, тоді як предметом спору є нерухоме майно, і при стягненні грошових коштів нежитлові приміщення житлового будинку не стануть власністю ОСББ «Гетьман». Накладення арешту на майно підозрюваного не може бути досягнута мета, визначена КПК України.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані клопотання та доданні документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом другим цієї статті визначено, яке завдання арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 10 ст. 170 КПК України визначає предмети на які може бути накладено арешт, серед яких є і нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України клопотання про арешт майна, серед іншого, має містити підстави і мету відповідно до положень статті 170цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування та розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий, просить накласти арешт на зазначені об`єкти нерухомості у кримінальному провадженні, де підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно змісту клопотання та повідомлення про підозру, то предметом доказування досудового розслідування є складання, видача ОСОБА_6 завідомо неправдивих офіційних документів (технічного паспорту).

Клопотанні, серед іншого, має містити мету накладення арешту.

У клопотанні зазначено, що арешт на майно необхідно накласти з метою відшкодування завданих збитків, з метою збереження вказаного майна яке відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме :

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.6 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, серед іншого арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявністю обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий, прокурор, у клопотанні повинні були довести, що як і сам позов, так і розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСББ «Гетьман» є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.171КПК України зміст клопотання має складати обґрунтування необхідності накладення арешту майна. Всупереч вимогам закону зміст клопотання про арешт майна складає детальний описування обставин кримінального правопорушення на кількох сторінках з багатократним повтором про умисел та інші теоретичні аспекти злочину і щодо обґрунтування накладення арешту на майно слідчий та прокурор обмежились цитуванням ч.2 ст.170КПК України.

Натомість зміст клопотання про арешт майна складає неодноразовий опис події кримінального правопорушення, а обґрунтування необхідності накладення арешту на майно зводиться до цитування ч.2 ст.170КПК України з «метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов», чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди».

Щодо мети, передбаченої п.4 ч.2 ст.170 КПК України, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то слідчим та прокурором взагалі не доведено наявність матеріальної шкоди, яка спричинена діями ОСОБА_9 саме ОСББ «Гетьман 2017» у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов насамперед має бути обґрунтованим, як того вимагає ч.4 ст.128 КПК України, а саме, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Щодо предмету цивільного позову то це та його частина, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. У даному випадку незрозуміло в чому полягає предмет позову та яка необхідність у накладені арешту на майно.

Цивільний позов ОСББ до ОСОБА_6 взагалі не містить обґрунтування того, яку матеріальну шкоду вона спричинила ОСББ «Гетьман». Зміст позовної заяви зводиться до того, що мешканці житлового будинку залишилися без підвального приміщення, що підтверджується експертизою оскільки ОСОБА_6 при виготовленні технічного паспорту ОСОБА_6 назвав підвальні приміщення цокольним поверхом. У позовній заяві (рівно як у підозрі та клопотанні) не зазначається, що ОСББ було власником підвалу і втратило це право. У своїх запереченнях представник власника майна зазначав, що набувачем права власності на спірні приміщення є ОСОБА_10 , яким побудовано приміщення.

Але, вказуючи, що мешканці ОСББ втратили підвал, представник ОСББ «Гетьман» заявляє вимоги про відшкодування грошей. Відшкодування шкоди розуміється як повернення втрачених цінностей або їх еквіваленту. Але при стягнення коштів з ОСОБА_11 ОСББ не стане власником підвалу, а нинішній власник підвалу ОСОБА_10 не позбавиться права власності на підвал, тобто накладенням арешту на майно ОСОБА_6 мета не може бути досягнута.

Крім того, ОСББ «Гетьман» в іншому кримінальному провадженні заявило цивільний позов на таку ж суму до іншого цивільного відповідача, з чого слідує, що ОСББ «Гетьман» не може визначитися ні з предметом позову, ні з відповідачем. У позові заявляються вимоги про стягнення коштів і на користь голови правління ОСББ, але при цьому позов не містить жодного обґрунтування такого стягнення.

Зміст цивільного позову ОСББ «Гетьман» є набором загальних фраз.

Лише формальна наявність цивільного позову у матеріалах кримінального провадження не є підставою для такого обмеження у праві власності особи.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчим та прокурором не було доведено, що арештом майна підозрюваного ОСОБА_12 може бути виконане якесь завдання кримінального провадження.
При розгляді клопотання слідчий суддя не встановив обставин, визначених частиною 2 ст. 173 КПК України, та мети арешту, визначеної ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, України,слідчий суддя,

постановила :

Відмовити слідчому СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт майна, а саме: нерухомого майно що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,: а квартира за адресою АДРЕСА_1 площею 28,8 кв. м., вартістю 6452 грн., офісного приміщення за адресою АДРЕСА_2 площею 91,2 кв. м., квартири за адресою АДРЕСА_3 площею 45,5 кв.м., вартістю 7653 грн., квартири за адресою АДРЕСА_4 площею 36,6 кв.м., вартістю 12400 грн.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 05 хвилин 17 липня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1