Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2020 року про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України.

08 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних злочинів.

14 квітня 2020 ОСОБА_7 оголошено у розшук, після чого 29.04.2020 слідчим суддею Луцького міськрайонного суду винесено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

20 жовтня 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Зазначено про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких умисних злочинів, офіційно не працює, у шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування 07.04.2020 ОСОБА_7 в порядку ст.135 КПК України у зв`язку з необхідністю оголошення йому повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.187 КК України та допиту його в якості підозрюваного з приводу даної підозри, шляхом надіслання на фактичну адресу проживання його дружини ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ) було направлено відповідне повідомлення про підозру та повістки про його виклик на 10.04.20, 11.04.20 та 13.04.20. Проте, на жодну із вказаних у повістках про виклик дат підозрюваний ОСОБА_7 не з`явився та не повідомив причину своєї неявки до поліції, на телефоні дзвінки не відповідав, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук.

На думку слідчого вищевказане може свідчити про намір підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати будь-які речі, що можуть мати значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також існують реальні підстави вважати, що він перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, знищити або сховати будь-які речі, що мають значення для встановлення обставин злочину, або ж вчинити інший злочин.

Дані обставини також свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2020 року (з урахуванням ухвали слідчого судді цього ж суду від 22.10.20 про виправлення описки) в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.

Водночас, підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту (адреса: АДРЕСА_2 ) строком на 2 (два) місяці, тобто до 21.12.2020 року включно.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати на виклики до слідчого, прокурора та слідчого судді чи суду; 2) цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді чи суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю.

Вирішено підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити з-під варти.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам. А тому, слідчий суддя врахувавши те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей і батьків пенсійного віку, а також інші обставини провадження, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказує про те, що слідчим суддею всупереч положенням КПК України не наведено достатніх мотивів на підставі яких він прийшов до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також убезпечить від виникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що при розгляді клопотання стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які її заперечили та просили залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст.183 КПК України що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

З матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.12.2019 року за №0000163, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 08.04.2020 року було оголошено про підозру у вчиненні цих злочинів. Обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим у п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховуванню від органів досудового розслідування та суду, знищенню, схованню або спотворенню будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочинів, незаконному впливі на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, вчиненню іншого злочину.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаним ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як домашній арешт, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані та не доведені. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Таким чином, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі на думку колегії суддів апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема - домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2020 року, з урахуванням внесеної до неї описки ухвалою слідчого судді від 22 жовтня 2020 року, про відмову в обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді