Справа № 357/8762/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

представник органу пробації ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:
Білоцерківський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року.

Подання мотивоване тим, що іспитовий строк, встановлений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року закінчився, а тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання.

В судовому засіданні представник органу Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області просила подання задовольнити, звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_3 покладався на розсуд суду.

Прокурор просив відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , необхідні, для вирішення вказаного питання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

У зв`язку з неявкою за викликами до Білоцерківського МРВ, старшим інспектором Білоцерківського МРВ з питань пробації, ОСОБА_3 перевірений за місцем проживання.

24.04.2018 року, Білоцерківському МРВ стало відомо про те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року та остаточно визначено ОСОБА_3 покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

17.05.2018 року, до Білоцерківського МРВ надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 , відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» з 14.03.2018 року.

18.05.2018 року матеріали відносно ОСОБА_3 направлені до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про звільнення від відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 року відмовлено у задоволенні подання Білоцерківського МРВ з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року.

ОСОБА_3 звільнений 17.04.2020 року з ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», по відбуттю строку покарання, та вибув до АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Пунктом 3 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, Уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Частиною 2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно з частиною 1 статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Дослідивши матеріали особової справи №93/2018 відносно ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вони не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 виконав покладені на нього обов`язки.

Крім того, з матеріалів особової справи убачається, що ОСОБА_3 після постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням та відповідно до ст. 76 КК України покладено певні обов`язки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме засуджувався вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року та Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку задоволенню не підлягає, а засуджений не може бути звільнений від відбування покарання, призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року, оскільки покладені на нього обв`язки не виконав.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року, ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

СуддяОСОБА_1