Номер провадження: 11-сс/813/1740/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 126 120 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000900, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09.12.2020, з визначенням розміру застави в розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 126 120 гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 16.03.2018 Біляївським районним судом Одеської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки;

- 13.09.2019 відносно ОСОБА_8 направлено обвинувальний акт до Біляївського районного суду Одеської області за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

- 19.02.2019 відносно ОСОБА_8 направлено обвинувальний акт до Суворовського районного суду м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3

ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000900, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених в клопотанні слідчого; а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідчий суддя, враховуючи положення ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також відсутності постійного місця роботи та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, прийшов до переконання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисниця підозрюваного ОСОБА_8 адвокатка ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати по ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та безпідставною.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на такі обставини:

- прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, заявлених в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- матеріали справи не містять доказів того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту за адресою орендованого житла, а також не обґрунтував неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- слідчий суддя необґрунтовано визначив розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що є непомірним для ОСОБА_8 , зазначивши, що останній офіційно не працевлаштований.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в ніч з 09.10.2020 по 10.10.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , разом з невстановленими особами, маючи умисел направлений на викрадення чужого майна, прибули до Державного підприємства «Одеський нафтопереробний завод», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора 1/1. Перебуваючи біля вказаного підприємства ОСОБА_8 , разом із невстановленими особами з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, перелізли через бетонний паркан та незаконно проникли на територію Державного підприємства «Одеський нафтопереробний завод», далі ДП «ОНПЗ», та почали шукати майно, яке можливо викрасти.

Знаходячись на території ДП «ОНПЗ», ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, визначившись із об`єктом свого злочинного умислу, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину, таємно викрав майно, що належить ДП «ОПНЗ», а саме фрагменти кабельно-провідникової продукції загальною довжиною 348 метрів.

В подальшому, ОСОБА_8 із невстановленими особами намагалися покинути місці вчинення злочину із викраденим майном, однак, протиправні дії останніх були помічені працівниками поліції, у зв`язку із чим ОСОБА_8 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину співробітниками Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

10.10.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника підозрюваного, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3

ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим

ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погодженого прокурором, дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції, повно та всебічно дослідив наявні докази, надавши їм вірну правову оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а також визначення слідчим суддею непомірного розміру застави.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно, за яке законом визначена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, таким чином, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З оскарженої ухвали вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, за попередньою змовою групою осіб, повторно, судимий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, на теперішній час відносно ОСОБА_8 направлено обвинувальні акти до Біляївського районного суду Одеської області за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та до Суворовського районного суду м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Вказані обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків та про те, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, він може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному проваджені наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих спонукань, факт неодноразово притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку та перебування обвинувальних актів відносно нього в суді, що характеризує останнього як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, а також з огляду на відсутність у ОСОБА_8 офіційного працевлаштування, та враховуючи те, що відомості про джерела його існування матеріали кримінального провадження не містять та апеляційному суду не були представлені.

Апеляційний суд, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також те, що органом досудового розслідування на даний час не встановлено всіх учасників кримінального провадження, вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні про застосування запобіжного заходу ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді про те, що за конкретних обставин справи, з огляду на дані про особу підозрюваного і самої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, необхідним і достатнім є застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави у розмірі, визначеному в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що в повній мірі здатний запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання апеляційним судом не встановлено.

Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи. Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час доведено існування ризиків, заявлених в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею обґрунтовано доводи про можливість визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави, розмір якої є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 126 120 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3

ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000900, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4