КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/666/2021
Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_6 в заяві просить залишити скаргу без розгляду, отже не підтримує вимоги скарги, тому відсутні правові підстави для її розгляду по суті. Разом із цим, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Тому у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність прийнятого судом рішення та істотні порушення кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу від 30 липня 2020 року, подану на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення повернути заявнику, а провадження у справі закрити.
На обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що її скаргу на бездіяльність було зареєстровано в Печерському районному суді м. Києва 30 липня 2020 року та призначено до розгляду на 20 листопада 2020 року. У зв`язку з порушенням слідчим суддею строку розгляду скарги, передбаченого ч. 2 ст. 306 КПК України, 07 серпня 2020 року до суду було подано тотожну скаргу, яку розглянуто по суті з прийняттям рішення 28 серпня 2020 року іншим слідчим суддею. Тому нею було подано заяву про повернення скарги від 30 липня 2020 року на підставі ст. 304 КПК України. Проте слідчим суддею було прийнято безпідставне рішення про відмову в задоволенні скарги, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 307 КПК України, оскільки скарга ним по суті не розглядалась.
Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_6 заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, пропуск якого вона обґрунтовує тим, що судове засідання 20 листопада 2020 року відбулось за її відсутності, копію судового рішення вона отримала 18 грудня 2020 року, а вже 20 грудня 2020 року подала апеляційну скаргу.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 не прибула, надіслала клопотання про розгляд скарги за її відсутності. Прокурор, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття заявника та прокурора не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді від 20 листопада 2020 року була прийнята без участі ОСОБА_6 . При цьому в матеріалах справи наявна лише копія супровідного листа Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року про направлення копії ухвали заявнику, але відсутні докази її отримання. Зі змісту апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_6 копію цього судового рішення отримала на особистий кабінет в системі «Електронний суд» лише 18 грудня 2020 року, що нічим не спростовується. Апеляційна скаргу вона подала до суду апеляційної інстанції 21 грудня 2020 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 пропустила встановлений строк оскарження через об`єктивні обставини, які не залежали від неї, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20 листопада 2020 року.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_6 , то колегія суддів враховує наступне.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що 30 липня 2020 року ОСОБА_6 звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою про вчинення кримінального провадження від 28 липня 2020 року №143919-20.

31 липня 2020 року скарга була передана слідчому судді ОСОБА_1 , але призначена до розгляду на 11 год 15 хв 20 листопада 2020 року, про що ОСОБА_6

була повідомлена СМС повідомленням.

19 листопада 2020 року ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій з посиланням на порушення слідчим суддею строку розгляду справи у зв`язку з чим нею була подана аналогічна скарга і ця скарга вже розглянута іншим суддею з прийняттям процесуального рішення, просила повернути їй скаргу на підставі ст. 304 КПК України, оскільки вона не підлягає повторному розгляду, а провадження у справі закрити.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовлено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами чинного кримінального процесуального закону, зокрема відповідно до положень ст. 307 КПК України, рішення про відмову у задоволенні скарги слідчий суддя може прийняти виключно за результатами розгляду скарги по суті порушених у ній вимог.

Однак, не здійснюючи такого розгляду скарги, що слідує зі змісту судового рішення, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову в її задоволенні, чим допущено істотне порушення вимог КПК України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

Як убачається з матеріалів скарги, ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій повідомила, що за її аналогічною скаргою слідчим суддею постановлено судове рішення по суті її вимог.

Положеннями чинного КПК України не визначено, яке процесуальне рішення має прийняти слідчий суддя у разі надходження заяви про повернення скарги або залишення її без розгляду.

Разом із цим, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Отже, цією нормою передбачено застосування аналогії за наявності правових прогалин або колізій у кримінальному процесуальному законодавстві України.

При цьому, в главі 26 КПК України, яка безпосередньо регулює порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування міститься норма, передбачена ст. 305 цього Кодексу, частина друга якої визначає, що слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 КПК України, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Аналіз цієї норми закону, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку про те, що провадження за скаргою підлягає закриттю, якщо на час розгляду скарги фактично відсутній предмет оскарження.

Тому на підставі наведеної норми права, з врахуванням заяви ОСОБА_6 (а.с. 161) та апеляційних вимог провадження за її скаргою підлягає закриттю. При цьому прохання заявника про повернення скарги не може бути задоволено, оскільки для того відсутні правові підстави.

Отже апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - скасувати.

Провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 28 липня 2020 року №143919-20- закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4