Справа № 145/764/20
Провадження №1-кп/145/137/2020
ВИРОК
Іменем України
"30" листопада 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000095 від 19.05.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Красне Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Красне Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.05.2020 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Красне Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.11.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 1 рік, 19.01.2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2019 року звільненого умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 1 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
13.05.2020 р., приблизно о 23-30 год., ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи намір на крадіжку чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшли до огородженої території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить приватному підприємцю ОСОБА_7 .

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно, за попередньою змовою, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 , попід металеву вхідну браму проникли на територію вказаного вище підприємства, а ОСОБА_6 в свою чергу знаходився біля вказаної брами за територією підприємства та стежив, щоб протиправні дії останніх не були помічені сторонніми особами.

Далі, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: 30 л. дизельного палива з паливного бака трактора марки Т-150, яке помістили до пластикової каністри ємністю 30 л.; пластикову каністру ємністю 20 л., наповнену дизельним паливом та пластикову каністру ємністю 10 л., в якій знаходилось 5 л. бензину марки «А-95», які знаходились в кабіні автомобіля марки ГАЗ-3307, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 20 л. дизельного палива з паливного бака автомобіля марки ГАЗ-3307, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Після цього, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 , викрадене майно подали попід металеву вхідну браму ОСОБА_6 , який знаходився біля вказаної брами за територією підприємства.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3836-3839/20-21 від 21.05.2020 р., ринкова вартість одного літра бензину марки «А-95» становила 21,82 грн., ринкова вартість одного літра дизельного палива становила 21,27 грн., ринкова вартість бувшої у використанні пластикової каністри об`ємом 20 л. становила 89,00 грн., ринкова вартість бувшої у використанні пластикової каністри об`ємом 10 л. становила 37,60 грн.

Після чого, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з місця пригоди зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1813,60 грн.

Дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав себе винуватим і дав показання про те, що 13.05.2020 р., пізно ввечері, він зі своїми нерідними синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із якими проживає в одній сім`ї протягом 14 років та іншими трьома друзями із Шаргородського району відпочивали в лісовому масиві за 500-600 м від господарства ОСОБА_7 . Там він випив і сп`янів. Коли друзі з ОСОБА_10 поїхали, у когось з них виникла ідея викрасти дизпаливо з тракторів, що стояли в господарстві ОСОБА_7 , яке огороджене бетонними плитами і закривається на браму під замок. Для цього він вирішив попросити каністру у свого знайомого ОСОБА_11 ( за національністю вірменина). В с. Нове Місто, з ним пішов ОСОБА_12 , а ОСОБА_13 він сказав сидіти на місці і чекати їх. ОСОБА_11 ще не спав, він запитав в нього, чи не треба йому солярки, той відповів, що треба і він сказав дати каністру і шланг. Сказав йому, щоб не спав, а чекав його і він принесе солярку. Вони зайшли в ліс, забрали ОСОБА_14 і пішли до господарства ОСОБА_7 . ОСОБА_15 проліз під брамою на територію господарства першим, а він за ним, ОСОБА_14 він наказав сидіти за брамою і чекати їх. Вони підійшли до трактора Т-150. Із бака, за допомогою шланга, він особисто націдив 30 л. солярки. ОСОБА_15 самостійно пішов до автомобіля ЗІЛ і виявив в кабіні каністру, ємністю 20 літрів, наповнену соляркою та в пусту каністру, яка була в автомобілі ЗІЛ злив із бака ще 20 л. солярки, тридцятилітрову каністру першою передали ОСОБА_14 . Далі ОСОБА_15 заліз до автомобіля ГАЗ-53 і в кабіні виявив каністру, ємністю 10 л., в якій було 5 л. бензину і понесли каністри до брами. Він ніс 2 каністри, а ОСОБА_15 ніс каністру з бензином. Передали каністри попід браму ОСОБА_14 і далі перенесли в лісок, де перед цим пили горілку. Там він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_16 і він приїхав мотоблоком та вони з ОСОБА_14 сіли в причіп мотоблока та повезли пальне до ОСОБА_11 , а ОСОБА_15 захмелів, втомився і тому пішов додому сам. ОСОБА_11 дав 350 грн. за 30 л. солярки, гроші взяв він ( ОСОБА_4 ). Потім поїхали до ОСОБА_17 і запропонували йому купити 20 л. солярки по 20 грн. за літру, той погодився. Третю каністру солшярнки, ємністю 20 л. продали Підшкурці ОСОБА_18 за 250 грн. Він дав по 250 грн. кожному з синів і 250 грн. залишив собі, тобто порівну. Сторожа він не бачив, про відеоспостереження не знав. Освітлення було. Він керував всіма діями пов`язаними із крадіжкою, реалізацією пального та розподілом грошей.

У вчиненому щиро кається.
Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав себе винуватим і дав показання про те, що 13.05.2020 року він, ОСОБА_19 , відчим ОСОБА_4 та двоє чоловіків (знайомих ОСОБА_4 ) із Шаргородського району відпочивали і вживали спиртне в лісі, неподалік господарства ОСОБА_7 , коли ті поїхали, то хтось запропонував викрасти пальне із техніки, що зберігається на території ОСОБА_7 , потім ОСОБА_4 сказав ОСОБА_14 їх чекати на місці, а вони з ОСОБА_4 , пішли до ОСОБА_11 (вірменина по національності), де взяли каністру і шланг, забрали ОСОБА_14 та пішли до господарства ОСОБА_7 . Він проліз під брамою на територію господарства першим, а за ним ОСОБА_4 , який наказав ОСОБА_14 сидіти за брамою і чекати їх. Вони підійшли до трактора Т-150. Із бака, за допомогою шланга, ОСОБА_4 націдив 30 л. солярки. Він самостійно пішов до автомобіля ЗІЛ і виявив в кабіні каністру, ємністю 20 літрів, наповнену соляркою та в пусту каністру, яка була в автомобілі ЗІЛ, злив із бака ще 20 л. солярки, тридцятилітрову каністру першою передали ОСОБА_14 . Далі він заліз до автомобіля ГАЗ-53 і в кабіні виявив каністру, ємністю 10 л., в якій було 5 л. бензину і понесли каністри до брами. ОСОБА_4 ніс 2 каністри, а він ніс каністру з бензином. Передали каністри попід браму ОСОБА_14 і далі перенесли в лісок, де перед цим пили горілку. Він сам пішов додому, так як захмелів, а ОСОБА_4 з ОСОБА_14 залишились. На слідуючий день ОСОБА_4 дав йому 250 грн. із грошей, що виручили за продану солярку.

У вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав себе винуватим і дав показання про те, що 13.05.2020 року він, ОСОБА_15 , відчим ОСОБА_4 та двоє знайомих чоловіків із Шаргородського району відпочивали і вживали спиртне в лісі, неподалік господарства ОСОБА_20 , коли стемніло, ОСОБА_10 чоловіки поїхали, а вони вирішили викрасти пальне із техніки, що була в господарстві ОСОБА_7 , йому ОСОБА_4 сказав чекати на місці, а вони з ОСОБА_15 пішли до ОСОБА_11 (вірменина), де взяли каністру і шланг, позвали його та пішли до господарства ОСОБА_7 . ОСОБА_15 проліз під брамою на територію господарства першим, а за ним ОСОБА_4 , який наказав йому ( ОСОБА_14 ) сидіти за брамою і чекати їх. Потім ОСОБА_15 з відчимом передали йому попід браму каністри і далі їх перенесли в лісок, де перед цим пили горілку. ОСОБА_15 сам пішов додому, так як захмелів і втомився, а він з ОСОБА_4 залишились. ОСОБА_4 подзвонив своєму знайомому ОСОБА_16 і той приїхав мотоблоком та вони вдвох сіли в причіп мотоблока та повезли пальне до ОСОБА_11 , який дав 350 грн. за 30 л. солярки, гроші взяв ОСОБА_4 . Потім поїхали до ОСОБА_17 і запропонували йому купити 20 л. солярки по 20 грн. за літру, він погодився. Третю каністру передали за 250 грн. Підшкурці ОСОБА_21 розділив кошти по по 250 грн. кожному, тобто порівну.

У вчиненому щиро розкаявся.

У зв`язку з визнанням вини обвинуваченими, суд, врахувавши думку учасників судового провадження, вважає, за не доцільне досліджувати докази щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежити дослідження доказів у справі допитом обвинувачених та дослідженням характеризуючих даних.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд встановив, чи правильно зрозуміли обвинувачені зазначені обставини, добровільність їх позиції та роз`яснив обвинуваченим, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вважає доведеною вину обвинувачених:

ОСОБА_4 - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище;

ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених, обставини вчинення злочину.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд відносить те, що вони вину визнали, щиро розкаялися у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до досудової доповіді № 42/19/2253-20 від 19.11.2020 р., складеної Тиврівським районним відділом з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального провопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 , а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до досудової доповіді № 42/19/2252-20 від 19.11.2020 р., складеної Тиврівським районним відділом з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального провопорушення обвинуваченому ОСОБА_5 , а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Суд враховує негативну характеристику ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за місцем проживання.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і застосовує до нього ст. 75 КК України.

Вироком Тиврівського районного суду від 19.05.2020 року ОСОБА_5 а визнано винним за ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців він не вчинить нового злочину, а тому до нього застосовується покарання у виді позбавлення волі та застосовує ч. 4 ст. 70 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинено злочин до постановлення вироку за вчинення злочину за ч. 2 ст. 186 КК України та згідно абз. 2 п. 23 роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінальних покарань" коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вироком Тиврівського районного суду від 19.01.2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 3 місяці. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2019 року його звільненого умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 1 день.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України частково приєднує невідбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду від 19.01.2018 р.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 376, 392, 395 КПК України, ст. 65 КК України,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки він не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Тиврівського районного суду від

19.05.2020 року виконувати самостійно.

Початок відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання ОСОБА_5 на виконання даного вироку.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину,

передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тиврівського районного суду від 19.01.2018 року, остаточно призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років 6 (шість) місяців.

Початок відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня затримання ОСОБА_6 на виконання даного вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню - порожню пластикову каністру, ємністю 20 л. синього кольору повернуту потерпілому ОСОБА_7 під розписку - залишити власнику;

оптичний диск DVD+R із відеозаписами з камер спостереження за 13.05.2020 року - приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000095 - залишити в матеріалах справи.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3836-3839/20-21 від 21.05.2020 року в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок, а саме по 217 (двіфсті сімнадцять) грн. 92 коп з кожного.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_22