ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/205/17 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/36/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
цивільного відповідача - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 , цивільного відповідача ОСОБА_8 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янська, Харківська області, студента 3 курсу Куп`янського професійного аграрного ліцею, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.296 КК України 2 років обмеження волі.
На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 від відбування покарання звільнено.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 1495,47 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 500 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь держави 697,66 грн. матеріальної шкоди.
Ухвалою від 08.02.2019 року постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 249,25 грн. матеріальної шкоди, 1666,50 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 249,25 грн. матеріальної шкоди, 1666,50 грн. моральної шкоди
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 249,25 грн. матеріальної шкоди, 1667 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь представника потерпілого ОСОБА_12 249,24 грн. матеріальної шкоди, 1666,50 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь представника потерпілого ОСОБА_12 249,24 грн. матеріальної шкоди, 1666,50 грн. моральної шкоди
Стягнути з ОСОБА_9 на користь представника потерпілого ОСОБА_12 249,24 грн. матеріальної шкоди, 1667 грн. моральної шкоди.»
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 167 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 167 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 166 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 232,66 грн. витрат.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 232,50 грн. витрат.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 232,50 грн. витрат.
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 27.05.2016 р. близько 23:30 год., ОСОБА_9 знаходячись на автобусній зупинці «Стадіон», розташованій за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, ш.Стадіонна, підійшов до раніше йому знайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , з яким затіяв словесну сварку, в ході якої грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і правилами поведінки людини в суспільстві, безпричинно, з хуліганських спонукань, умисно, проявляючи особливу зухвалість, в присутності неповнолітніх осіб, наніс ОСОБА_11 два удари кулаками обох рук в область обличчя, після чого ОСОБА_9 , схопив ОСОБА_11 за тулуб та повалив його на землю, і сів зверху на потерпілого, який лежав на спині. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_13 підняв з землі фрагмент силікатної цеглі, за допомогою якого наніс потерпілому ОСОБА_11 чотири удари по голові, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, з наявністю саден на обличчі в області верхньої та нижньої губи і носа, а також забитої рани тім`яної області справа, з наступною її первинною хірургічною обробкою, накладенням швів, загоюванням і появою рубця, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 554-КП/16 від 11.11.2016 р., є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Свої хуліганські дії ОСОБА_9 продовжував тривалий час - більше 15 хвилин, проводжуючи їх нецензурною лайкою, та припинив їх лише внаслідок втручання сторонніх осіб, після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник.
23.06.2017 р. близько о 23:00 год., більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись за автобусною зупинкою «Стадіон» поблизу магазину «Сезам», розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, пл. Стадіонна, буд. 9, на грунті виниклих неприязних відносин, влаштував сварку зі своєю дівчиною - неповнолітньою ОСОБА_14 , в ході якої став її словесно ображати та застосовувати фізичну силу. В цей час повз них проходило подружжя ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які побачили сварку між ОСОБА_9 і ОСОБА_14 та підійшли до них, при цьому почали робити зауваження ОСОБА_9 з метою припинити його протиправні дії та стали захищати ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_9 заспокоївся, а ОСОБА_14 , побоюючись свого хлопця, відбігла від ОСОБА_9 та сховалася за ОСОБА_16 , а сам ОСОБА_9 почав телефонувати своїй матері, щоб остання приїхала та відвезла його додому. Приблизно через 30 хвилин до них під`їхав автомобіль марки «ВАЗ 2101» синього кольору державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_17 , в якому знаходилась ОСОБА_8 , яка разом з ОСОБА_17 вийшли з автомобілю, при цьому останній залишився стояти біля автомобілю, а ОСОБА_8 пішла на зустріч своєму синові ОСОБА_9 , який в свою чергу разом з ОСОБА_14 пішли їй на зустріч. У зв`язку з цим, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зрозуміли, що це мати ОСОБА_9 , та переконавшись, що ОСОБА_14 більше нічого не загрожує, розвернулись та почали йти додому. Однак в цей час, неповнолітній ОСОБА_9 , використовуючи в якості надуманого приводу те, що ОСОБА_15 перед цим робив йому зауваження, з метою спровокувати подальший конфлікт, діючи з умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, і проявляючи явну неповагу до суспільства, виражаючись нецензурною лайкою, нехтуючи елементарними загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки людини в суспільстві, безпричинно, наздогнав ОСОБА_15 та з особливою зухвалістю, з лівого боку наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в області вік лівого ока з переходом на підглазничну область і на його тлі в підглазнічній області біля основи носу рвану рану, що згідно висновку судово-медичної експертизи №244-КП/17 від 04.07.2017 відноситься до легких тілесних ушкоджень. Хуліганські дії неповнолітній ОСОБА_9 припинив лише після того, як його мати ОСОБА_8 почала кричати йому, щоб він заспокоївся, після чого останній відбіг в бік автомобілю та припинив свої дії.
Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2018 року відносно ОСОБА_9 - змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України у вигляді 45 діб арешту. На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд при призначенні покарання застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме призначив ОСОБА_9 покарання у виді 2 років обмеження волі та звільнив його від відбування покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", а відповідно до ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до 16 років, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до 7 років, у вироку зазначено, що ОСОБА_9 на момент вчинення кримінальних правопорушень був неповнолітньою особою.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2018 року у відношенні ОСОБА_9 в частині цивільного позову, залишивши позови потерпілого ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 та прокурора без розгляду. В обґрунтування посилається на те, що події відносно інциденту з потерпілим ОСОБА_11 , в яких обвинувачується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали місто 27.05.2016 року, коли обвинувачений був неповнолітнім. Але, на момент ухвалення вироку 27.12.2018 року ОСОБА_9 досяг повноліття, у зв`язку з чим вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2018 року, в частині цивільного позову, не відповідає вимогам ст.1179, ч.2 ст.1206 Цивільного Кодексу України і є незаконним.
Не погодившись з рішенням районного суду цивільний відповідач ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2018 року у відношенні ОСОБА_9 в частині цивільного позову, залишивши позови потерпілого ОСОБА_11 , його представника ОСОБА_12 та прокурора без розгляду. В обґрунтування посилається на те, що судом взагалі не перевірявся майновий стан обвинуваченого на предмет можливості відшкодування шкоди за рахунок особистого майна, та прийнято рішення, яке грубо порушує вимоги ст.1179 ЦК України. Також зазначає про те, що у вироку відсутнє обґрунтування суми задоволеної моральної шкоди, а ствердження того, що потерпілий продовжує лікуватися ніяким чином документально не підтверджено. Водночас вказує на те, що події відносно інциденту з потерпілим ОСОБА_11 мали місто 27.05.2016 року, коли обвинувачений був неповнолітнім. Але, на момент ухвалення вироку 27.12.2018 року ОСОБА_9 досяг повноліття у зв`язку з чим вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2018 року, в частині цивільного позову, не відповідає вимогам ст.1179, ч.2 ст.1206 Цивільного Кодексу України і є незаконним.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та який не заперечував проти апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та цивільного відповідача ОСОБА_8 , пояснення захисника ОСОБА_7 , цивільного відповідача ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг адвоката та цивільного відповідача та які не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченої у скоєнні злочину та правильності кваліфікації її дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Призначаючи покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_9 є неповнолітнім.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Таким чином при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни або скасування судового рішення.
Згідно положень ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі:
1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;
2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;
3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Враховуючи зазначене вище апеляційну скаргу прокурора слід визнати обґрунтованою і вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді 45 діб арешту. На підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно вимог ст.374 мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Стаття 1179 ЦК України передбачає, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Частина 2 цієї ж статті, передбачає, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Відповідно до ч.3 ст.1179 ЦК України, вказано, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Як вбачається з ухвали суду від 08.02.2019 року постановлено стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 заявлені матеріальні та моральні шкоди у повному обсязі та витрати на правову допомогу; а також задоволений позов прокурора та постановлено стягнути витрати на користь держави.
До того ж, судом на порушення вимог ст.1179 ЦК України не перевірено майновий стан обвинуваченого на предмет можливості відшкодування шкоди за рахунок особистого майна.
При цьому, на момент скоєння злочину, обвинувачений ОСОБА_9 був неповнолітнім, а на момент ухвалення вироку 27.12.2018 року, обвинувачений ОСОБА_9 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак судом на порушення ч.3 ст.1179 ЦК України не надано цьому ніякої оцінки.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів захисника ОСОБА_7 та цивільного відповідача ОСОБА_8 щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову, що є істотними порушеннями, що обумовлюють часткове задоволення їх апеляційних вимог, внаслідок чого вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді кримінального провадження, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову захисником ОСОБА_7 і цивільним відповідачем ОСОБА_8 належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , цивільного відповідача ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.296 КК України у вигляді 45 діб арешту.
На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_9 скасувати в частині цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: