Справа № 953/269/20
н/п 1-кс/953/7624/20
"09" жовтня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
09.01.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 власником автомобіля «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що автомобіль «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи (технічний стан) з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
10 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/269/20 накладено арешт на автомобіль «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 . Даний автомобіль був поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків вул. Пушкінська, 106.
Також зазначила, що даний автомобіль «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 є єдиним джерелом доходу, оскільки у власника є необхідність, пов`язана з перевезенням вантажів, а також тим, що автомобіль протягом тривалого часу знаходиться на відкритій місцевості з частими перепадами температури, опадами, що призводить не тільки до знищення слідів, які утворились в результаті ДТП, але і до пошкодження самого автомобіля у вигляді ржавіння і корозій металу.
Вважає, що станом на 17 вересня 2020 року відпала потреба в арешті майна, а саме автомобіля «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Про дату, час та місце розгляду клопотання заявниця повідомлена судом своєчасно та належним чином, однак в судове засідання не з`явилася, проте 05.10.2020 подала до суду заяву про підтримання клопотання та його розгляду без участі заявника (а.с.28).
Неявка заявниці, слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявниця обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, матеріали справи №953/269/20 н/п 1-кс/953/373/20, приходить до наступного.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2020 накладено арешт на транспортний засіб «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходився у користуванні ОСОБА_8 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку. Місцем зберігання транспортного засобу «Opel Omega» р.н. НОМЕР_1 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків вул. Пушкінська, 106 (а.с.18-19 справа №953/269/20 н/п 1-кс/953/373/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна судом було встановлено, що вилучений транспортний засіб може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Однак, жодних даних, які б підтверджували проведення всіх необхідних слідчих дій з вказаним автомобілем, які б підтверджували, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, заявниця до клопотання про скасування арешту не надала.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1