ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1481/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника служби у справа х дітей ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003817 від 27.07.2020 р. за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки на її думку обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.

Захисник заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки відповідно до обвинувального акту зазначено прізвище іншої особи, яка обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а не обвинуваченого.

Представник служби у справах дітей та обвинувачений підтримали клопотання захисника щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор в обґрунтування заперечення щодо висловленого захисником клопотання посилалась на допущення слідчим технічної описки в частині зазначення іншої особи, що не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши виключно зміст обвинувального акту, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Згідно зі змісту обвинувального акту, який надійшов до суду відносно ОСОБА_7 , вбачається, що у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України обвинувачується не ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 , тобто інша особа, яка не є обвинуваченою у даному кримінальному провадженні.

Обговорюючи позицію прокурора про допущення слідчим технічної помилки при зазначенні прізвища обвинуваченого, суд враховує, що правова кваліфікація дій обвинуваченого не узгоджується із викладом фактичних обставин та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 . Так, відповідно до правової кваліфікації особа, прізвище якої зазначено як ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення майна, вчиненого повторно, натомість у формулюванні обвинувачення та викладу фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення відсутні відомості, які б давали змогу кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 за додатковою кваліфікуючою ознакою повторності.

Таким чином, суд не приймає до увагу позицію прокурора щодо допущення технічної помилки у прізвищі обвинуваченого, оскільки встановлено, що крім невірного зазначення прізвища, також невірно зазначена кваліфікуюча ознака повторність, яка відповідно до обвинувального акту обвинуваченому не інкримінована.

Також судом встановлений факт порушення презумпції невинуватості при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченому інкримінованого злочину, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасник зазначена інша конкретна особа, а саме: ОСОБА_8 , який не є обвинуваченим в цьому провадженні та позбавлений права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цієї особи на захист, з урахуванням також і тієї обставини, що в змісті обвинувального акту крім посилання на прізвище іншого співучасника злочину зазначено, що саме ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, який забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, ч.3 ст. 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003817 від 27.07.2020 р. за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1