Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6619/20
Провадження № 1-кп/490/199/2021
У Х В А Л А

25 січня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3
підозрюваної - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000031 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українкою, громадянином України, здобула середню професійну освіту, є розлученою, має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняла злочинів та не судилася
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

1. Прокурор надіслала до суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України.

В обґрунтування послалась про те, що такий злочин ОСОБА_4 вчинила у лютому 2017 року та передбачений законом строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності наразі сплинув.

У суді прокурор заявлене нею клопотання підтримала.

2. Підозрювана у суді клопотання прокурора також підтвердила та в свою чергу просила про закриття кримінального провадження за сплиненням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Аналіз норми вказаної статті свідчить, що передбачений нею вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності лише трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду;

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплинули передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалості строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого злочину, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності.

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні злочину, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення злочину, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою злочину внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 4 своєї Постанови від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16: "Підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в висунутій особі підозрі.

2. В межах цього кримінального провадження 28 вересня 2020 року ОСОБА_4 була висунута підозра, шляхом висунення якої це кримінальне провадження було персоніфікованим.

Відповідно до висунутої підозри

у лютому 2017 року [вона] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України, а саме - внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ "Мега Груп Сервіс" завідомо неправдивих відомостей, а також - умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

При цьому суд звертає увагу, що висунута ОСОБА_4 підозра, хоча і з огляду на стадію кримінального провадження, але не містить чітких посилань про те:

-у які саме документи та які саме відомості вносила підозрювана;

-у чому саме полягає недостовірність таких відомостей.

3. Дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого нею діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою
у лютому 2017 року вона вчинила злочин, передбачений частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України.
Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є - лютий 2017 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступень тяжкості кваліфікованого за частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України злочину, інкримінованого ОСОБА_4 , суд враховує санкцію цієї статті та положення статті 12 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що з стверджуваного моменту вчинення нею злочину, про який йдеться в підозрі, законодавство, що встановлювало кримінальну караність вказаного автором підозри діяння та санкції за його вчинення, а також норми статті 12 Кримінального Кодексу України, змінювались.

За такого при вирішенні питання про тривалість строків давності в цьому випадку суд керується й вимогами статті 5 цього Кодексу, відповідно до яких:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості злочину, про вчинення ОСОБА_4 якого стверджується, таким чином.

1. На момент вчинення нею вказаного автором підозри злочину діяла стаття 12 Кримінального Кодексу України в редакції Закону від 15 листопада 2011 року, яка передбачала поділ кримінальних правопорушень на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Після вчинення вказаного автором підозри діяння - 22 листопада 2018 року - був прийнятий Закон України № 2617-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", що набув чинності 01 липня 2020 року. Цим законом передбачалось поділ кримінальних правопорушень на кримінальні проступки, а також на нетяжкі злочини, тяжкі злочини та особливо тяжкі злочини.

2. На момент вчинення ОСОБА_4 вказаного автором підозри злочину діяла стаття 205-1 Кримінального Кодексу України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 835-VIII, санкція частини 1 якої передбачала покарання у вигляді штрафу у розмірі від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арешту на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Після вчинення вказаного автором підозри діяння - 06 грудня 2019 року - був прийнятий Закон України № 361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", що набув чинності 28 квітня 2020 року. Цим законом запроваджувались нові санкції частини 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України, а саме - покарання у вигляді штрафу у розмірі від п`яти тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк від трьох до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, законом № 361-IX кримінальна відповідальність була посилена, через що цей закон не може бути застосований відносно ОСОБА_4 .
За такого відносно неї має застосовуватись норма частини 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу /в редакції закону від 26 листопада 2015 року/, відповідно до якої за вчинення цього злочину їй може бути призначене максимальне покарання у вигляді обмеженням волі на строк до двох років.

З огляду ж на наведені вище приписи частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення слід визнати кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального проступку ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі, строк давності становить три роки.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали справи поза розумним сумнівом свідчать, що під час кримінального провадження ОСОБА_4 не вчиняла дій, які могли бути кваліфікованими, як ухилення від слідства або суду.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає, що з матеріалів справи вбачається, що після лютого 2017 року ОСОБА_4 не вчиняла злочинів.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотанням сторони кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

2. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку на момент розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором підозри діянь сплинули.

3. Під час судового розгляду судом з`ясовані обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що підозрювана усвідомлює свої права, наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності, характер підозри, а також переконатися, що її згода на звільнення від кримінальної відповідальності є добровільною.

Так, судом підозрюваній роз`яснені її права, зокрема - її право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її підозрюють, а також наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.

Проте підозрювана, усвідомивши свої права у суді та наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажала та наполягала на її звільненні від кримінальної відповідальності та закритті провадження у справі.

Отже, клопотання прокурора про звільнення підозрюваної від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно неї - закрити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України.
Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 205-1 Кримінального Кодексу України - закрити
Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =