Справа № 455/484/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/888/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Вирішено питання з речовими доказами, а саме: бензопилу марки «Штіль», три металеві ланцюги, десять ланцюгів до бензопили, дві сокири, три металеві ломи, металевий стягувач, які здані у камеру зберігання речових доказів Старосамбірського ВП згідно з квитанцією №1062 та транспортний засіб трактор синього кольору, китайського виробництва «DF-244», який знаходиться на території Старосамбірського ВП повернуто ОСОБА_6 ; лісопродукцію породи ялиця в кількості дві колоди загальною кубомасою 1,52м.куб., яка знаходиться на зберігання у ДП «Старосамбірське ЛМГ» у м. Старий Самбір по вул. Дрогобицькій, 2 конфісковано.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 18 січня 2020 року у лісовому масиві, який розташований на території с. Соснівка Старосамбірського району Львівської області, а саме в кварталі № 7 Спаського лісництва Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» на території якого розташований регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Верхнє Дністровські Бескиди», що відноситься до природно-заповідного фонду, маючи умисел на незаконну порубку лісу, порушуючи встановлений порядок проведення рубки деревини, незаконно, без відповідного на це дозволу, з використанням бензопили зрізав одне дерево породи «Ялиця», загальною кубомасою 3,08 м.куб., чим заподіяв шкоду інтересам держави, а саме Великосільській сільській раді Старосамбірського району на суму 8754гривні. Після чого маючи умисел на незаконне перевезення незаконно зрубаного дерева до власного будинку, ОСОБА_6 за допомогою трактора китайського виробництва синього кольору із написом DF244, який належить його батькові ОСОБА_10 , стягнув покрижовані ним дві колоди незаконно зрізаного дерева породи «ялиця», загальна кубомаса яких становила 1,52м.куб. довжиною 6 метрів кожна, з лісового масиву на польову дорогу поблизу села Соснівка Старосамбірського району, де був виявлений працівниками лісової охорони.
Не погоджуючись з вироком Самбірського міськрайонного суду у Львівській області від 24 червня 2020 року, прокурор подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржуваний вирок скасувати в частині вирішення питання речових доказів у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити в тій частині новий вирок, яким речові докази, а саме: бензопилу марки «Штіль», три металеві ланцюги, десять ланцюгів до бензопили, дві сокири, три металеві ломи, металевий стягувач, які здані у камеру зберігання речових доказів Старосамбірського ВП згідно з квитанцією №1062 конфіскувати в дохід держави; транспортний засіб трактор синього кольору, китайського виробництва «DF-244», який знаходиться на території Старосамбірського ВП конфіскувати в дохід держави; лісопродукцію породи ялиця в кількості дві колоди загальною кубомасою 1,52м.куб., яка знаходиться на зберігання у ДП «Старосамбірське ЛМГ» у м. Старий Самбір по вул. Дрогобицькій, 2 конфіскувати в дохід держави. В решті вирок залишити без змін.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції під час вирішення питання щодо речових доказів, не зважаючи на те, що речові докази, а саме: бензопила марки «Штіль», три металеві ланцюги, десять ланцюгів до бензопили, дві сокири, три металеві ломи, металевий стягував та транспортний засіб трактор синього кольору, китайського виробництва «DF-244», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, повернув їх обвинуваченому, а не конфіскував, чим допустив істотні порушення вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Попри те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про долю речового доказу, зокрема: транспортного засобу - трактора синього кольору, китайського виробництва «DF-244», визнав обвинуваченого ОСОБА_6 його законним володільцем, однак безпідставно повернув вказаний транспортний засіб останньому, оскільки такий використовувався для вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.
Вказує, що у даному випадку судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної норми конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або призначалися чи використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, крім випадків коли власник чи законний володілець не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з обвинувальним актом власником трактора китайського виробництва синього кольору із написом DF244 є батько обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 . Будь-які відомості стосовно того, що власник знав або міг знати про незаконне використання його транспортного засобу в матеріалах провадження відсутні.

Разом із тим доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про долю речових доказів, є такими, що заслуговують на увагу.

При постановленні вироку судом першої інстанції було зазначено, що трактор китайського виробництва синього кольору із написом DF244 належить батькові обвинуваченого, однак право власності на це майно не було перевірено, а сам транспортний засіб було повернуто обвинуваченому. Крім того, не було з`ясовано чи дійсно ОСОБА_10 не був обізнаний про незаконне використання ОСОБА_6 вказаного трактора, що є обов`язковою умовою для повернення речових доказів законному володільцю.
Крім того, при постановленні вироку суддею місцевого суду взагалі не досліджувалося питання про долю речових доказів, не надано оцінку тому, що бензопила марки «Штіль», три металеві ланцюги, десять ланцюгів до бензопили, дві сокири, три металеві ломи та металевий стягував були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, а тому, з урахуванням вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, підлягають спеціальній конфіскації. Також не мотивовано на якій підставі суд дійшов висновку про можливість повернення зазначених речових доказів їхньому власнику.
Таким чином, суд першої інстанції порушив вимоги п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК і дійшов передчасного висновку про необхідність повернення речових доказів у провадженні обвинуваченому, у користуванні якого вони перебували.

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК є підставою для скасування такого рішення.

Враховуючи викладене, вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. При новому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4