гСправа № 358/99/21 Провадження № 1-кс/358/54/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження № 1-кс/358/46/21, за скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого інспектора сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Богуславського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого інспектора сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 26 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 01 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 30 листопада 2020 року він звернувся із письмовою заявою до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області про те, що ОСОБА_5 , зловживаючи його довірою, шляхом обману під приводом виготовлення іконостасу для церкви в с. Саварка, Богуславського району Київської області, заволодів коштами в сумі 20000 грн.

01 грудня 2020 року за результатами розгляду його заяви, дізнавачем у кримінальному провадженні - старшим інспектором сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 розпочато кримінальне провадження № 0000149 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

26 грудня 2020 року дізнавачем ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 01 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України з підстав відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що дана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням прав потерпілого, оскільки досудове розслідування проведене неправильно та неповно, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні і можливі слідчі дії для встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Зокрема заявник вказує на те, що у даному кримінальному провадженні не проведено жодної слідчої дії та не допитано свідків, які могли б дати свідчення про вчинення кримінального правопорушення, не встановлено і не допитано особу ОСОБА_5 , який вчинив кримінальне правопорушення.

Заявник вважає, що дізнавач ОСОБА_4 самоусунувся від проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, оскільки не вжив ніяких заходів для встановлення особи ОСОБА_5 та не провів його допит, незважаючи на те, що згідно розписки грошові кошти в сумі 15000 грн. були передані ОСОБА_5 готівкою, а інші 5000 грн. були перераховані йому на картку. Також дізнавач не звернувся до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів з метою витребування з банківських установ документів про рух коштів.

Крім того, постанова про закриття кримінального провадження йому направлена не була, він її отримав лише в 20-х числах січня місяця 2021 року особисто у дізнавача після неодноразових звернень, тому з наведених підстав просив вказану постанову скасувати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на вищенаведене обґрунтування.

Старший дізнавач сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання на 08.02.2021 року не з`явився, хоч належним був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, зважаючи на вказані положення кримінального процесуального закону, та, враховуючи принцип диспозитивності, визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності дізнавача, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000149, внесеного 01.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000149, слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин, на які посилався потерпілий ОСОБА_3 у своїй заяві про кримінальне правопорушення, дізнавачем проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано ряд обставин, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

В оскаржуваній постанові дізнавач посилається на те, що під час проведення досудового розслідування письмово опитати громадянина ОСОБА_5 з приводу отримання коштів від ОСОБА_3 не представилось можливим, але у телефонній розмові ОСОБА_5 повідомив про те, що він дійсно брав кошти в сумі 20000 гривень у заявника ОСОБА_3 на виготовлення іконостасу, але ні провести обіцяні роботи, а ні повернути йому кошти не може через фінансову скруту внаслідок запровадження на території України карантинних заходів.

Як на підставу для закриття кримінального провадження дізнавач вказав на те, що в ході досудового розслідування проведено всі можливі слідчі дії, під час яких не представилося можливим встановити особу, яка вчинила даний кримінальний проступок, і як наслідок оголосити підозру у його вчиненні, враховуючи те, що обов`язковою ознакою кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є наявність суб`єктивної сторони кримінального проступку, яка виражається в наявності прямого умислу на заволодіння чужим майном і корисливого мотиву, тому кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, дізнавачем ОСОБА_6 08.12.2020 року проведено допит ОСОБА_3 як потерпілого, вручено йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в подальшому 26.12.2020 року старшим інспектором СД Богуславського ВП ОСОБА_4 складено рапорт з приводу неможливості допиту громадянина ОСОБА_5 та 26.12.2020 року винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.

Будь яких інших слідчих дій, спрямованих на повне та всебічне проведення досудового розслідування даного кримінального провадження дізнавачем проведено не було.

Зокрема, дізнавач не вжив ніяких заходів для встановлення особи ОСОБА_5 та не відібрав від нього пояснення, не встановив свідків обставин за яких передавались кошти.

Враховуючи те, що із показань потерпілого вбачається, що 5000 грн. ним були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_5 , дізнавач в порядку ст. 160 КПК України не звернувся до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів з метою витребування з банківських установ документів про рух коштів та про особу, яка їх отримала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Таким чином, дізнавач в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 91, 92, 93, 94, ч.5 ст.110 КПК України, що має наслідком її скасування.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 26 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000149, внесеного 01.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Повний текст ухвали оголошений 12 лютого 2021 року о 14 годині 45 хвилин в залі судових засідань № 1 Богуславського районного суду Київської області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1