УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника особи, якій відмовлено

у визнанні потерпілим ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 07.07.2020 року у кримінальному провадженні № 0001081 від 15.06.2020, про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 07.07.2020 року у кримінальному провадженні № 0001081 від 15.06.2020, про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова незаконна, необґрунтована та невмотивована, оскільки рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою не містить посилання на норми Конституції і закони України, які визначають підстави, межі повноважень та спосіб, у який може діяти слідчий при розгляді клопотання про вручення пам`ятки про права потерпілого та здійснення процесуальних дій. Крім того, слідчий ОСОБА_5 неуповноважений був приймати рішення про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , оскільки особисто він не приймав від неї заяву про злочин. Також у постанові не наведено обставин, належних та допустимих доказів в обґрунтування процесуального рішення, а відсутність доказів наявності шкоди або доказів, що така шкода не завдана заявнику це наслідок бездіяльності слідчого через не призначення експертизи.

У зв`язку з чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона є безпідставною та такою, що порушує права ОСОБА_3 .

В судове засідання представник особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не з`явились, надіслали клопотання про розгляд скарги у їх відсутність, скаргу підтримали, з мотивів у ній наведеним та просили задовольнити скаргу.

Слідчий надіслав заперечення на скаргу, просив відмовити у її задоволенні, з підстав обґрунтованості постанови, а також, у зв`язку із тим, що кримінальне провадження № 0001081 закрите 30.07.2020, тобто досудове розслідування завершене, а тому у слідчого судді відсутні підстави для розгляду скарги у порядку ст. 303 КПК України. Окрім того, вважав, що оскільки Державне бюро розслідувань відповідно до відомостей ЄДРПОУ зареєстроване у Печерському районі міста Києва, розгляд даної скарги виходить за межі повноважень Шевченківського районного суду м.Києва.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.
У частині 1 даних статей 318-380 КПК України йдеться про загальні положення судового розгляду.
У відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Тобто, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст. 3, 32, 132 цього Кодексу щодо територіальної, інстанційної підсудності, а також повноважень слідчого судді, щодо контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що юридична адреса Державного бюро розслідувань вул. Симона Петлюри, 15 м.Київ, що знаходиться на території Шевченківського району м.Києва, то саме до повноважень слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва віднесено здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого здійснюється слідчими даного органу досудового розслідування, не залежно від місця розташування робочого місця конкретного слідчого ДБР.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001081 від 15.06.2020 року та клопотання ОСОБА_3 від 30.06.2020, постановив відмовити у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні.

Із матеріалів скарги, слідує, що 07.07.2020 слідчому на розгляд надійшло клопотання ОСОБА_3 від 30.06.2020 про вручення їй пам`ятки потерпілого, проведення у кримінальному провадженні процесуальних дій.

Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, таке своє рішення мотивував тим, що в заяві ОСОБА_3 міститься незгода з діями та рішеннями слідчих та прокурорів у певних кримінальних провадженнях та відсутні відомості про моральну, фізичну або майнову шкоду, яку завдано останній.

До таких висновків слідчий дійшов, внаслідок проведеного аналізу, наявних у його розпорядженні доказів, а саме матеріалів досудового розслідування, у тому числі заяви ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення та клопотання про визнання потерпілою.

З такими висновками слідчого погоджується і слідчий суддя.

Крім того, слідчим при прийнятті оскаржуваної постанови враховано положення КПК України, якими регламентовано поняття заявника та потерпілого у кримінальному провадженні.

Як убачається з витягу з ЄРДР за № 00001081 від 15.06.2020 досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось за ч.1 ст.364 ККК України, за фактом можливих неправомірних дій службових осіб Територіального управління ДБР розташованого у м.Миколаєві, а також службових осіб прокуратури Одеської області та військової прокуратури Південного регіону України.

Слід зауважити, що відповідальність за ч. 2 ст. 364 КК України настає за умисні дії, пов`язані із зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам юридичних осіб.
Однак, у скарзі ОСОБА_3 не наведено доводів у чому саме виражаються такі тяжкі наслідки, а також не долучено доказів на підтвердження, що про такі наслідки містяться доводи у заяві про злочин, тощо, отже з урахуванням того, що ОСОБА_3 не доведено, а слідчим не встановлено факту завдання йому моральної, фізичної або майнової, прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Крім того, вимоги до змісту постанови слідчого, передбачені ч.5 ст.110 КПК України.
При цьому, оскаржувана постанови, відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України та містить: вступну частину, в якій містяться відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальну частину, яка містить відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивну частину, яка містить відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; можливість та порядок оскарження постанови.
Так, слідчий надав оцінку доказам наявних у його розпорядженні, зібраних в ході досудового розслідування та обґрунтовано відмовив у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .

За таких обставин, слідчий суддя дійшла висновку, що слідчим прийнято законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , а тому не встановлено підстав для скасування цього рішення та задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні скарги особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 07.07.2020 року у кримінальному провадженні № 0001081 від 15.06.2020, про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя