Справа № 164/40/20 Провадження №11-кп/802/481/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 05 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Підгайці Луцького району Волинського області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого водієм у ПП " ОСОБА_13 ", раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Витрати на залучення експерта для проведення інженерно транспортної експертизи №604 від 24 грудня 2019 року в розмірі 3140, 20 грн., стягнуто зі ОСОБА_7 .
Арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 31.10.2019 року, скасовано.
Речові докази повернуто їх володільцям, а саме: 1) сідловий тягач марки «VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом марки «BODEX», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_13 ; 2) автомобіль марки «MAZDA 323F», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_14 ; 3) автомобіль марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 - ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він26 жовтня 2019 року об 13 год. 50 хв., всупереч вимогам ПДР України, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не маючи відповідної категорії на право керування та керуючи сідловим тягачем марки «VOLVO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом марки «BODEX», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , і рухаючись в районі 55 кілометра + 700 метрів автодороги Р-14 сполученням «Луцьк Ківерці- Маневичі- Любешів- Дольськ» в напрямку смт.Маневичі поблизу Копилля Маневицького району, проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечної швидкості руху і, як наслідок, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки «MAZDA 323F», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався в попутному напрямку попереду та зменшував швидкість, з метою уникнення зіткнення з вказаним транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вказаній автодорозі зі сторони смт.Маневичі.
Внаслідок дорожньо транспортної пригоди, згідно висновку судово медичної експертизи №81 від 05.12.2019 року, пасажир автомобіля «OPEL OMEGA» ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку важкого ступеню, який розвинувся в результаті отримання потерпілою поєднаної тупої травми тіла: відкритої черепно мозкової травми (підшкірна гематома і субапоневротичний крововилив правої скроневої ділянки волосистої частини голови, множинні садна правої половини обличчя, відкритий (з явищами правобічної отогемореі) злам базального відділу правої скроневої кістки і правого великого крила клиноподібної кістки основи черепа, забій головного мозку з крововиливами під його оболонки і в його шлуночкову систему); закритої тупої травми грудної клітки (поперечний перелом лівої ключиці на межі середньої і латеральної третин її діафізу, косо поздовжній перелом правої половини руків`я грудини, компресійний злам тіла V грудного хребця, множинні лівобічні злами ребер з пошкодженнями уламками ребер обох легень, множинні дрібно вогнищеві забої обох легень, двобічний гемоторакс (рідка кров, об`ємом до 400 мл в правій і до 450 мл в лівій плевральних порожнинах); закритого компресійного зламу тіла ІV поперекового хребця; множинних поверхневих саден лівої вилично привушної ділянки обличчя; підшкірного крововиливу латерального відлічу лівої поперекової ділянки спини; осаднення шкіри латеральної поверхні верхньої третини лівого плеча; відкритого перелому) дистального метафазу правої променевої кістки з викритим вивихом дистальної голівки правої ліктьової кістки в променево зап`ясному суглобі; саден тильної поверхні зап`ясної частини правої кисті , від яких остання померла. Дані тілесні ушкодження, згідно їх морфологічних особливостей, утворились внаслідок травмуючої дії значної інтенсивності інших предметів у невизначено короткий проміжок часу до моменту настання смерті ОСОБА_15 , тривалість якого визначилась індивідуальними реактивними властивостями організму останньої, від яких вона померла.
Згідно висновку судово медичної експертизи №962 від 19.12.2019 року, водій автомобіля «OPEL OMEGA» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої лопатки із незначним зміщенням, рана на лобній ділянці голови з переломом латеральної стінки лівої орбіти, закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, рани в ділянці лівої верхньої кінцівки, правої нижньої кінцівки. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контакту з травмуючою дією тупих предметів (предмета), при ударі об виступаючі частини салону автомобіля під час ДТП. За ступенем тяжкості перелом лопатки відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше шести діб.
Крім того, згідно висновку судово медичної експертизи №961 від 18.12.2019 року, пасажир автомобіля «OPEL OMEGA» ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів передніх відділів 3, 4, 5, 6 ребер зліва та перелому заднього відрізка 5 ребра зліва зі зміщенням, закритий перелом лівої ключиці, закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контакту з травмуючою дією тупих предметів (предмета), при ударі об виступаючі частини салону автомобіля під час ДТП в час, вказаний в постанові та в медичній документації, за ступенем тяжкості переломи кісток відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, струс головного мозку за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його лікування необхідний час більше шести діб.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме: 1) п.2.1 - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; 2) п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 3) п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 4) п.11.3 - на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; 5) п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 6) п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; 7) п.13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію дій останнього, оскаржує вирок через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого у зв`язку із м`якістю, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що місцевим судом при призначенні покарання належним чином не оцінено доводи сторони обвинувачення щодо врахування характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, а також не взято до уваги наслідків від злочину - смерть людини. Також суд не обґрунтував у вироку відсутність підстав для застосування додаткового покарання на строк 2 роки. Крім того, місцевий суд застосувавши до обвинуваченого інститут звільнення від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України не навів переконливих мотивів з яких він дійшов про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та не обґрунтував такого свого рішення, вказавши лише на характеризуючі дані особи обвинуваченого. Вважає, що покарання, яке призначив суд першої інстанції, є явно несправедливим та суперечить положенням ст.ст.50, 65 КК України, принципу справедливості покарання і не відповідає його меті. Посилаючись на це, просить вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. В решті вирок залишити без змін.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає вирок необґрунтованим та незаконним в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання у цій частині формально перерахував обставини, які пом`якшують покарання, однак належної оцінки їм не надав. Не врахував суд і думку потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його права керування транспортними засобами. На її думку, у суду є усі підстави для незастосування до обвинуваченого вказаного додаткового покарання. Просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, звільнивши обвинуваченого від відбування додаткового покарання.

- потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в спільній апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого і кваліфікацію його дій, вважають вирок незаконним в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказують, що враховуючи усі обставини провадження, а також пом`якшуючі покарання обставини, немає необхідності для застосування до обвинуваченого додаткового покарання. В суді першої інстанції вони просили суд не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання, і на даний час їх думка не змінилась. Просять змінити вирок в частині призначеного судом обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виключивши таке із вироку.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою скаргу підтримав, а скарги обвинуваченого та потерпілих - заперечив, обвинуваченого та потерпілих, які підтримали свої апеляції та відповідно заперечили скаргу прокурора, перевіривши їх доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його кваліфікація є правильною.
При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Оскаржуване судове рішення вказаній правовій нормі відповідає.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статтей 50 та 65 КК України, які визначають мету та загальні засади призначення покарань, пунктів 1, 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначає покарання у межах санкції статті (частини) статті Особливої частини Кодексу та з врахуванням вимог положень Загальної частини цього Кодексу. При цьому, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, Пленум Верховного Суду України в п.20 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснив, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Вищевказані вимоги матеріального права та роз`яснення ПВСУ при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційних скаргах, поданих як стороною обвинувачення так і стороною захисту.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 місцевим судом враховано, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, який за формою вини є необережним, а за кваліфікацією злочинів по ступеню тяжкості відповідно до ч.4 ст.12 цього Кодексу, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також було враховано і наслідки від його вчинення, один з яких, є тяжким - смерть людини.

До обставин, які пом`якшують покарання, місцевий суд правильно відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

З достатньою повнотою судом взято до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він є особою молодого віку, вину у вчиненому визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, а також його сімейний стан та стан його здоров`я.
Враховано було і думку усіх потерпілих, які кожен окремо вважали, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі, і, які просили не застосовувати до нього додаткового покарання.
Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільнення його від відбування цього покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного і інші обставини кримінального провадження. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого інституту умовного засудження, передбаченого ст.75 КК України.

Погоджується апеляційний суд і з висновком місцевого суду про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, оскільки в прямому причинному зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який являється тяжким, фактично є грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, а останнє в свою чергу із наслідками від цього, які в даному випадку є й тяжкими. При призначенні додаткового покарання врахував суд і той факт, що обвинувачений у час, який передував вчиненню злочину, керував автомобілем не мав відповідної категорії на право керування. Таким транспортним засобом внаслідок особистої грубої необережності не дотримався безпечної дистанції, при виїзді на зустрічну смугу руху не виконав обов`язку по забезпеченню безпеки дорожнього руху, внаслідок чого один пасажир автомобіля марки " OPEL OMEGA" загинув, а двоє отримали легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Тому позиція обох потерпілих і сторони захисту щодо зміни судового рішення в частині призначення додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не є визначальною (вирішальною) та обов`язковою для суду і не має юридичної переваги над встановленими обставинами справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що призначені обвинуваченому основне та додаткове покарання відповідають принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто м`якими, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора, або ж надто суворими в частині позбавлення права керування транспортними засобами, як про це вказує захисник обвинуваченого та потерпілі.
Враховуючи вищенаведені обставини та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому основне покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.75 КК України, а також додаткове покарання відповідає тяжкості вчиненого і особі винного.

Таким чином, підстав для скасування вироку та призначення обвинуваченому більш суворої міри покарання з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає. Немає також підстав для зміни вироку в частині призначення додаткового покарання.

Таким чином, усі доводи, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, викладені в поданих ними апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку в означених ними частинах.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого та потерпілих слід залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 05.05.2020 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді