Провадження по справі №1-кс/522/598/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ТОВ «Делівері» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС другого ВРК КП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 17.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУ ДФС в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 17.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Під час досудового розслідуванням досліджуються обставини, гр. ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на території Одеської області тривалий час здійснює зберігання, виготовлення з метою подальшого збуту на території України фальсифікованих підакцизних товарів - алкогольних напоїв. Незаконно виготовлена алкогольна продукція, виготовляється без будь-яких дозвільних документів та може становити загрозу для життя та здоров`я людей, тобто спричинити тяжкі наслідки.

В ході проведення заходів встановлено, ще ряд осіб, діяльність яких є незаконною, а саме виготовлення, реалізація та збут фальсифікованих лікеро-горілчаних виробів, але одночасно дуже взаємопов`язаних між собою і всіма учасниками скоєння такого злочину. Для відправлення готової продукції, користуються послугами Логістичної компанії «Делівері», відділення № 1.

23.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 08.12.2020 (Справа №522/21403/20; провадження №1-кс/522/15409/20) проведено обшук відділення № 1 Логістичної компанії «Делівері», за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Спортивна, буд. 11-А, в ході якого було вилучено незаконно виготовлені підакцизні товари (алкогольні напої), електронні носії інформації, які зазначено в протоколі обшуку від 23.12.2020.

Вищевказані речі, вилучені під час проведення обшуку до ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, вищевказані речі, можливо були використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України можуть містити відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

24.12.2020 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовим доказом.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які за обставинами кримінального провадження, після проведення відповідних слідчих дій та експертного дослідження, можуть бути визнані речовими доказами, а також враховуючи те, що вилучені підакцизні товари вилучені із незаконного обігу, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно.

Позиція учасників судового розгляду.
Слідчий в судовому засідання просив вимоги клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, зазначивши, що диски вилучені для того, щоб підтвердити, що Поштаренко є відправником спиртовмісних рідин. На дисках встановлені паролі, тому необхідно проводити з ними експертизу для подолання пароля.

Представник власника майна ТОВ «Делівері» адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, так як обшук проводився слідчим ОСОБА_6 , який не надав постанову про визначення групи слідчих по кримінальному провадженню №0000009 від 17.01.2020, таким чином не підтвердив свої повноваження на проведення даної слідчої дії. Жорсткі диски, на які слідчий просить накласти арешт, не вказані в ухвалі слідчого судді про обшук.

Заслухавши думку слідчого, представника власника майна ТОВ «Делівері» - адвоката ОСОБА_4 вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.
Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку відділення №1 Логістичної компанії «Делівері» за адресою: м. Рені, вул. Спортивна, буд. 11-А, а саме: 2 пляшки ємністю 1,5 літра з рідиною жовтого кольору з написом «Piersic Fabricat in Moldova»; 2 пляшки ємністю 5 літрів з рідиною темного кольору без маркування, може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та необхідна для проведення експертиз.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.

Щодо накладення арешту на інше майно.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Проте з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ні.хто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Щодо накладення арешту на жорсткий диск Kingston 60 Gb s/n 5026B723BO33A4B та на жорсткий диск SEAGATE 500 Gb s/n WA402XA6, вважаю необхідним відмовити в цій частині в накладенні арешту на вказане майно, оскільки до клопотання не надано підтверджуючих документів або інших відомостей, які би вказували, що вказані диски мають відношення до кримінального провадження або можуть бути визнані речовим доказам чи бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, оскільки слідчий в своєму клопотанні недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого з ОВС другого ВРК КП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0000009 від 17.01.2020, яке вилучене в ході проведення обшуку відділення № 1 Логістичної компанії «Делівері», за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Спортивна, буд. 11-А, а саме:

-2 пляшки ємністю 1,5 літра з рідиною жовтого кольору з написом «Piersic Fabricat in Moldova»;

-2 пляшки ємністю 5 літрів з рідиною темного кольору без маркування;

В частині накладення арешту на майно, а саме на жорсткий диск Kingston 60 Gb s/n 5026B723BO33A4B та на жорсткий диск SEAGATE 500 Gb s/n WA402XA6 - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді та зобов`язати слідчого повернути вказане майно особі, у якої було вилучене зазначене майно.

Виконання ухвали покласти на слідчого з ОВС другого ВРК КП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 або інших слідчих з групи слідчих у кримінальному провадженні №0000009 від 17.01.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1