Справа № 301/2505/20
У Х В А Л А
"23" листопада 2020 р. м. Іршава

Слідча суддя Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, що внесене 23 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, про накладення арешту на майно,
в с т а н о в и л а :
20 листопада 2020 року слідча СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчої судді Іршавського районного суду з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивовано тим, що 23 жовтня 2020 року в Іршавське ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення з Іршавської міської ради про те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю, невідомі особи проводять будівельні роботи по встановленню бетонної огорожі.
Вказані відомості 23.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, - самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_2 , відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ЗК 005-10020 є користувачем земельної ділянки площею 1,09 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , та згідно договору на право тимчасового користування землею (у тому числі й на умовах оренди) від 10.07.2001 року, укладеного між ОСОБА_5 та Іршавською міською радою на підставі рішення МВС №196 від 26.12.2000 року, ОСОБА_5 надано на умовах оренди в тимчасове користування земельну ділянку 0,07 га на умовах оренди на 25 років за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_5 розпочала будівельні роботи з виконання ремонтних робіт огорожі, на якій на даний час незаконно проводить будівництво.
В ході проведення досудового розслідування проведено допит в якості свідка голови Іршавської РСС ОСОБА_6 , який показав, що на території за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться майно, яке належить Коопзатпрому Іршавської РСС, а саме: холодильний модуль, склад та навіс. На земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 , остання без узгодження меж та відповідних дозвільних документів на будівництво почала будівництво паркану.
Крім того, в ході допиту в якості свідка начальник відділу земельних відносин Іршавської РДА ОСОБА_7 повідомив що 23.10.2020 року він, їдучи на роботу, виявив, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи на земельній ділянці комунальної власності здійснюють будівництво бетонної огорожі. Приїхавши на роботу, він перевірив інформацію щодо даної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та встановив, що земельні ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , яка надана у постійне користування ОСОБА_5 , не сформована та не зареєстрована в ДЗК.
Постановою слідчої ОСОБА_3 від 18.11.2020 року земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000711 від 23.10.2020 року.
Посилається на те, що вказаний злочин скоєно з метою заволодіння земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , тому в даному випадку вона є речовим доказом та з метою запобігання можливості її пошкодження, знищення, перетворення та відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, заборонивши ОСОБА_5 та іншим особам відчужувати вказану земельну ділянку, проводити на ній будь-які будівельні та інші роботи.
У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, згідно заяви клопотання підтримала та просила задовольнити (а.с.37).
ОСОБА_5 в судове засідання не викликалася.
Перевіривши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст.132 ч.3 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.
Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
З поданого клопотання вбачається, що 23 жовтня 2020 року до ЄРДР внесено відомості за№0000711 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику (а.с.6).
23 жовтня 2020 року було виявлено, що ОСОБА_5 самовільно на земельній ділянці комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно проводить будівництво, а саме без жодних дозвільних документів на початок будівельних робіт, проводить будівельні роботи по встановленню бетонної огорожі.
За статтею 197-1 ч.3 КК України відповідальність настає за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Основним безпосереднім об`єктом вказаного злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, є встановлений законодавством порядок будівництва на земельних ділянках відповідних об`єктів (будівель та споруд),
Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 на підставі рішення Іршавської міської ради від 26.12.2000 року №196 надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,09 га в АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується копією Державного акту на право постійного користування землею серія ЗК 005-10020 (а.с.31-33).
На підставі договору від 10.07.2001 року між Іршавською міською радою та ОСОБА_5 , відповідно до рішення МВК від 26.12.2000 року №196, ОСОБА_8 передано у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,07 га на умовах оренди строком на 25 років для виробничих потреб (а.с.34). Відповідно до п.3.2. вказаного договору, ОСОБА_5 як землекористувачу надано право самостійно господарювати на землі, а також остання взяла на себе зобов`язання підтримувати прилеглу територію в належному санітарному стані.
В ході допиту в якості свідка ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_5 , показав, що частину наданої його матері в оренду земельної ділянки вона використовує для виробничих потреб. Стосовно майна майнового комплексу, який розташований на вказаній земельній ділянці, то огорожа, яка прилягає до вулиці Гагаріна в м. Іршава, належить ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що вказана огорожа є пошкоджена і знаходилася в аварійному стані, для збереження здоров`я мешканців м. Іршава, які проходять вздовж даної огорожі, ОСОБА_8 на даний час проводить ремонт вказаної огорожі. Жодних дій з приводу захоплення будь-якої земельної ділянки, яка є комунальною власністю в м. Іршава, ОСОБА_5 не здійснювалась (а.с.8-10).
З протоколу допиту в якості свідка начальника відділу земельних відносин Іршавської міської ради ОСОБА_7 вбачається, що 23.10.2020 року він виявив, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи на земельній ділянці комунальної власності здійснюють будівництво бетонної огорожі. Земельна ділянка ОСОБА_5 не сформована та не зареєстрована в ДЗК. Згідно рішення Іршавської міської ради №1843 від 07.08.2020 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Але станом на 23.10.2020 року ОСОБА_5 технічну документацію не виготовила. У відповідності до плану зовнішніх меж землекористування Державного акту на право постійного користування серія ЗК 005-10020 від 11.07.2001 року, особи, які здійснюють будівництво даної огорожі, вийшли за межі своєї земельної ділянки, а саме почали копати траншеї для бетонної огорожі вже на території суміжної земельної ділянки, яка є комунальною власністю, але згідно вищевказаного акту дана земельна ділянка вже не відноситься до земель постійного користування ОСОБА_5 (а.с.11-14)
Таким чином, ОСОБА_5 земельна ділянка була надана у передбаченому законом порядку у постійне користування та в оренду на підставі договору.
При цьому, ні саме клопотання, ні його матеріали, не містять відомостей про наявність складу злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.3 КК України та вчинення даного злочину.
Слідчою ОСОБА_3 не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.
Частина 2 ст. 171 КПК України містить вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Дане клопотання вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.
У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
Крім того, у клопотанні не зазначено як особа може вчинити дії по відчуженню земельної ділянки, власником якої не являється та яка не сформована та не зареєстрована у передбаченому законом порядку.
Дане клопотання не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Враховуючи наведене, вважаю, що клопотання про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,
у х в а л и л а :
у задоволенні клопотання слідчої СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, що внесене 23 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідча суддя : ОСОБА_1