У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2020 Справа №607/16098/20

провадження 1-кс/607/6870/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , в залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання старшого СУ ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший СУ ГУНП в Тернопільській області, за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся в рамках кримінального провадження №0000317 від 01.06.2020 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування та переміщення людей, з метою втягнення у заняття жебрацтвом з використанням уразливого стану осіб, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Після досягнення домовленостей, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в невстановленому місці та час, зустрілися із ОСОБА_7 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_7 перебуває в уразливому стані, що зумовлений її вираженими фізичними вадами, які обмежують здатність особи чинити опір незаконним діям, та тяжкими особистими обставинами (інвалідність першої групи), а також знаходження її в тяжкому матеріальному становищі (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів).
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_7 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, дати та час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок, домоглися її згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м.Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілої у зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_7 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у невстановленому досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_7 , чим здійснили переміщення потерпілої для зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_7 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в червні - липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_7 , примусили останню займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей.
Отримані ОСОБА_7 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у неї відбирали на свої власні потреби.
Окрім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в невстановлений час в м. Ужгород Закарпатської області, зустрілися із ОСОБА_9 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_9 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його вираженими фізичними вадами, які обмежують здатність особи чинити опір незаконним діям, та тяжкими особистими обставинами (інвалідність другої групи), а також знаходження його в тяжкому матеріальному становищі (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів).
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_9 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в невстановлений час в м.Ужгород Закарпатської області, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок, домоглися його згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м. Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілого у зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_9 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_9 , чим здійснили переміщення потерпілого для зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_9 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в червні - липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_9 , примусили останнього займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей.
Отримані ОСОБА_9 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у нього відбирали на свої власні потреби.
01.08.2020 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України та слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варту до 30.09.2020 року.

21 вересня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну повідомленої 01 серпня 2020 року підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України - у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.
28.09.2020року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000317 до трьох місяців.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики які слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати надалі.
Захисник ОСОБА_5 заперечив з приводу задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт або передати підозрюваного під особисту поруку.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
В судовому засіданні громадянин ОСОБА_10 підтримав клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки, зазначивши, що є головою громадської організації «Ревізор «НАРОДНИЙ ОМБУДСМЕН», яка створена більше року назад, з підозрюваним він особисто не знайомий, проте очолювана ним громадська організація має підписаний меморандум з національною меншиною Закарпатської області, йому відомо що підозрюваний із малозабезпеченої сімї та позитивно характеризується, взяти ОСОБА_4 на поруку попросив його дядько, тому просить застосувати у кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистої поруки, визначивши його поручителем підозрюваного.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З огляду на вимоги ст.ст. 177, 194, 199 КПК України, під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованої підозри.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, що підтверджується доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 31 липня 2020 року;
-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 31 липня 2020 року;
-протоколом обшуку житла за адресою АДРЕСА_1 .
-протоколом обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від ЗО липня 2020 року;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;
-проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за особою від 22 липня 2020 року.
01.08.2020року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 30.09.2020 року, визначено розмір застави в розмірі 168160 грн.

Відповідно до практики Європейського суду, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Наявність ризиків відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

Як вбачається з матеріалів провадження, на етапі вирішення питання щодо взяття підозрюваного під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність пред`явлених йому звинувачень та відповідні ризики.

Зазначені ризики на думку слідчого судді продовжують існувати і надалі, та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою.

Метою продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 згідно з вимогами пунктів 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зокрема, підставами для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є те, що він обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого, кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи міру покарання у випадку визнання його винним у кримінальному провадженні в якому він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної його поведінки.

Обґрунтовуючи необхідність продовження підозрюваному виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішенні по справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010р., де зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Зокрема, ОСОБА_4 , розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Крім того, на даний час наявні дані, що вказують на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_4 причетна його дружина - ОСОБА_6 , яка на даний час перебуває в розшуку та її місцезнаходження не відоме. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження ОСОБА_6 та вилучення речових доказів. Тому, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що можуть бути у кримінальному проваджені речовими доказами та маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.
Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.
Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілих у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.
Окрім цього, необхідно провести комплекс слідчо-розшукових дій, спрямованих на отримання доказів вчинення ОСОБА_4 , спільно із іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальність за вчиненні діяння. Про те, ОСОБА_4 , знаючи осіб, які причетні до його злочинної діяльності, а саме ОСОБА_6 , яка на даний час перебуває в розшуку та її місцезнаходження не відоме, може вживати будь- яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення її органом досудового розслідування, впливати на інших осіб, причетних до вчинення злочину, з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в його користь тощо.
У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання.
Він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.
Вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженні, а також продовжувати вчиняти інші злочини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991р. ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ у справі «Сельчук проти Туреччини» від 24.04.1998р. визначено, що підставою виникнення ризику вчинення нових правопорушень може бути попереднє притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування кримінального провадження, заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчому судді надано клопотання письмове зобов`язання голови громадської організації «Ревізор «НАРОДНИЙ ОМБУДСМЕН» ОСОБА_10 про особисту поруку, яке підтримане в судовому засіданні ОСОБА_4 з приводу звернення із таким клопотанням.
Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак із врахуванням того, що ОСОБА_10 , який готовий поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, особисто із ОСОБА_4 не знайомий, а отримав про нього інформацію від третіх осіб, є головою Вінницького осередку громадської організації, яка існує тільки трішки більше року, для Суду відсутні беззаперечні доводи заслуговування гр.. ОСОБА_10 на таку довіру, що зможе забезпечити покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і забезпечити явку останнього до органу досудового розслідування чи суду на першу ж вимогу, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_10 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки слід відмовити.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, характеризуючих даних підозрюваного, обґрунтованості повідомленої йому підозри, переконливості наявних ризиків, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , та запобігти вище викладеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31.10.2020 року, задоволивши частково клопотання старшого СУ ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, яке є підставне і обґрунтоване, при цьому відмовивши у задоволенні клопотання захисника, погодженого з підозрюваним, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та про передачу підозрюваного під особисту, виходячи з того, що ризики, які існували на момент обрання підозрюваному міри запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою. На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково; продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою до 23.59 год. 31.10.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень, визначної ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2020 року, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з під варти і з цього часу продовжуються покладені на нього, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2020 року, обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну свого місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; утриматися від спілкування в даному провадженні з свідками; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава буде звернута в дохід держави.

В задоволенні клопотання захисника, узгодженого з підозрюваним, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та про передачу підозрюваного під особисту поруку відмовити.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає до негайного виконання після оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1