Справа № 457/1125/20
провадження №1-кп/457/127/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальні провадження № 0000235 та № 0000302 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, раніше судимого 26 грудня 2011 року Бориславським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, 21 липня 2015 року Бориславським міським судом Львівської області за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, відносно якого 18 листопада 2019 року Бориславським міським судом Львівської області встановлено адміністративний нагляд,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, востаннє засуджений 21 липня 2015 року Бориславським міським судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, відносно якого 18 листопада 2019 року Бориславським міським судом Львівської області встановлено адміністративний нагляд, звільнившись 08 лютого 2019 року по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв умисний злочин проти власності. 17 серпня 2020 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, увійшов до приміщення каплички, котра розташована на території готельно-лікувально-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , та шляхом віджиму кришки дерев`яної скрині для пожертв, та подолання від вільного доступу засобів охорони (врізного замка скриньки), з метою викрадення майна, що там зберігається проник до володіння особи сховища скрині для пожертв, яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 , звідки таємно, повторно викрав грошові кошти в сумі 1000 грн., котрі були призначенні для утримання самої каплички, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 05 вересня 2020 року о 16 год. 14 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні церкви Покрови Пресвятої Богородиці по вул. Дрогобицькій, 12А у м. Трускавець Львівської обл., шляхом вільного доступу умисно, таємно, повторно викрав з дерев`яної скриньки для пожертв на розпис храму грошові кошти у сумі 5000 грн., чим завдав релігійній організації «Релігійна організація Релігійна громада Української греко-католицької церкви міста Трускавця» майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочинів, зокрема суду пояснив, що він дійсно вкрав гроші з каплички у смт. Східниця та з церкви у м. Трускавець. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Представники потерпілих подали заяви, відповідно до яких не заперечують щодо проведення судового розгляду у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, з приводу міри покарання покладаються на думку суду.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом встановлено в відкритому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно, що є нетяжким злочином; та ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище повторно, що є тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а саме те, що він раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, його матеріальне становище, стан здоров`я. Одночасно суд враховує неодноразовість притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, те, що він вчинив кримінальні правопорушення, перебуваючи під адміністративним наглядом, що належних висновків він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_3 . Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів. Таким чином, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, суд приходить до переконання, що їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів є неможливими без ізоляції від суспільства.
Суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (роки) роки.
Строк відбування покарання рахувати від 17 вересня 2020 року з 12 год. 30 хв.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речовий доказ два диски DVD-R з записами зовнішніх камер відеоспостереження, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ дерев`яну скриню для пожертв, яку передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого, повернути потерпілому.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1