Справа № 734/2311/19
1-кп/729/7/21 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 420 182 703 000 000 84 від 20.08.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солгутове, Гайворонський р-н, Кіровоградська обл., українець, громадянин України, неодружений, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , командир відділення 3 навчального танкового взводу 8 навчальної танкової роти НОМЕР_2 навчального танкового батальйону, старший солдат , адреса військової частини: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , судимого 20.11.2019 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
Військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом та маючи реальну можливість для цього, 06.08.2018 без поважних на те причин та відповідного дозволу командирів (начальників) самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого період, крім воєнного стану та незаконно перебував поза місцем проходження військової служби до 26.06.2019.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчиненого діяння. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, обіцяє, що більше такого не повториться, фактичні обставини справи не оспорює, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України , як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відповідно до ст. 67 КК України відсутні обставини, що обтяжують його покарання.

Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки, як щире каяття, що виразилося у його відвертому визнанні вини у вчиненні кримінального правопорушення, осуді своєї поведінки, що свідчить про його бажання виправити наслідки вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, його позитивну характеристику, скарг на його поведінку не надходило, має задовільний стан здоров`я, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та з урахуванням наведених вище обставин з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив злочин до постановлення вироку 20.11.2019 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області , яким його засуджено за ч.1 ст.263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, суд вважає остаточно призначити йому покарання за правилами ст. 70 ч.4 КК України , що узгоджується з позицією , викладеної в постанові об`єднаної палати ККС ВС від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17), відповідно до якої, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст.75 КК України , вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК Україи , а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 КК України.

Таким чином, призначене судом остаточне покарання обвинуваченому, яке не пов`язане з ізолюванням його від суспільства буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами. Крім того, покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України зможе позитивно вплинути на його поведінку та здатне виправити його та запобігти вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2019 р. більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3( три ) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч.3 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 за місцем проходження військової служби , а у випадку звільнення - орган пробації за місцем проживання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1