В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кобеляки, кримінальне провадження № 0000138 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мотрино Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрованого проживаючим в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта повна вища, одруженого, пенсіонера, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2020 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домогосподарства по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки з ОСОБА_3 , умисно, наніс останньому не менше 11 ударів, руками стиснутими в кулак та ногами по голові та тулубу потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ зі струсом головного мозку, забійної рани обох губ, травматичного підвивиху 1 зуба на верхній щелепі зліва, синців на спинці носу, повіках обох очей, з переходом на область вилиці зліва, в лівій завушній ділянці з переходом на вушну раковину, на правій щоці, в передвушній ділянці зліва, на шкірі нижньої губи, саден в області проекції нижнього кута щелепи, в лобній ділянці по середині і на червоній каймі нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки умисно наніс ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений, ОСОБА_4 , свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив суду, що 08 жовтня 2020 року він повертався додому та в той час коли він на велосипеді заїздив до свого господарства відчув удар по рукам. Коли він озирнувся, то позаду нього знаходився потерпілий, який в руках тримав викрутку, а тому з метою самозахисту ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_3 три удари руками в область голови та по руці для того, щоб вибити останнього з рівноваги та повалити на землю. Сама подія тривала приблизно 15 секунд, після чого він пішов додому. Про вчинене жалкує. Цивільний позов ОСОБА_3 визнає частково та не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, однак прохає відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки тілесні ушкодження завдав захищаючись.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, винність ОСОБА_4 підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_3 , даними у судовому засіданні, який пояснив, що 08 жовтня 2020 року він їхав на скутері по дорозі в с. Мотрине Кобеляцького району Полтавської області. Під час руху зі свого подвір`я в напрямку дороги йшов ОСОБА_4 , який жестом руки позвав його та коли потерпілий зупинився почав наносити тілесні ушкодження в різні частини тіла руками та ногами. Бійку припинив, коли почув крики ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що 08 жовтня 2020 року ввечері перебувала вдома. Коли до неї прийшла ОСОБА_6 та повідомила, що на вулиці ОСОБА_4 б`є її чоловіка, то одразу побігла на місце події. Коли йшла в напрямку, то кричала та говорила, що викликає поліцію, після чого ОСОБА_8 перестав наносити тілесні ушкодження та пішов до себе додому. Після бійки приїхала швидка допомога та в подальшому ОСОБА_3 лікувався в лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що 08 жовтня 2020 року ввечері перебувала вдома та побачила як в напрямку до дороги зі свого господарства вийшов ОСОБА_4 . ОСОБА_3 в цей час рухався на скутері по дорозі. В подальшому побачила як ОСОБА_4 наносить удари ОСОБА_3 , який зупинився біля ОСОБА_4 Відстань від дороги до господарства ОСОБА_4 становить приблизно 4 метри. Після побаченого вона пішла до ОСОБА_7 , щоб повідомити, що її чоловіка б`ють. В подальшому повернулись до місця події. ОСОБА_4 в цей час продовжував бати ОСОБА_3 , який лежав на землі. Бійка припинилась коли йшли в напрямку до чоловіків;

- висновком експерта № 298, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження: ЗЧМТ зі струсом головного мозку, забійної рани обох губ, травматичного підвивиху 1 зуба на верхній щелепі зліва, синців на спинці носу, повіках обох очей, з переходом на область вилиці зліва, в лівій завушній ділянці з переходом на вушну раковину, на правій щоці, в перед вушній ділянці зліва, на шкірі нижньої губи, саден в області проекції нижнього кута щелепи, в лобній ділянці по середині і на червоній каймі нижньої губи справа. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вище вказані ушкодження могли виникнути 08 жовтня 2020 року. Тре- ОСОБА_9 могло бути нанесено не менше 11 ударів. Тілесні ушкодження не могли бути отримані внаслідок падіння з висоти власного зросту та внаслідок самоушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями до нього, від 19.10.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_3 , зі змісту якого вбачається, що 19 жовтня 2020 року під час слідчого експерименту ОСОБА_3 показав як саме ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження. Всього наніс приблизно 15 ударів;

- висновком експерта № 306, зі змісту якого вбачається, що покази, дані ОСОБА_10 під час слідчого експерименту відповідають даним судово-медичної експертизи;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями до нього, від 19.10.2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , зі змісту якого вбачається, що 19 жовтня 2020 року під час слідчого експерименту ОСОБА_7 показала як саме ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження руками та ногами ОСОБА_3 . Наніс декілька ударів;

- висновком експерта № 307, зі змісту якого вбачається, що покази, дані ОСОБА_7 під час слідчого експерименту відповідають даним судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , якою встановлено характер та кількість нанесених потерпілому ударів;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями до нього, від 19.10.2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_6 , зі змісту якого вбачається, що 19 жовтня 2020 року під час слідчого експерименту ОСОБА_6 показала як саме ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 : один удар в ніс, по обличчю декілька разів;

- висновком експерта № 308, зі змісту якого вбачається, що покази, дані ОСОБА_6 під час слідчого експерименту відповідають даним судово-медичної експертизи ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , зі змісту якого вбачається, що 24 жовтня 2020 року під час слідчого експерименту ОСОБА_4 показав як саме наніс ОСОБА_3 два удари в обличчя руками після чого пішов додому;

- висновком експерта № 311, зі змісту якого вбачається, що покази, дані ОСОБА_4 під час слідчого експерименту частково відповідають даним судово-медичної експертизи- відповідають характеру тілесних ушкоджень, але не відповідають кількості нанесених ударів.

Таким чином, суд, дослідивши вище перелічені докази, оцінивши їх на предмет допустимості, належності та достатності, дійшов до висновку, що ОСОБА_8 8 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин наніс ОСОБА_3 не менше 11 ударів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Показання обвинуваченого про те, що бійка тривала приблизно 15 секунд та в цей час він наніс лише три удари і не міг нанести більше спростовується наданими суду доказами. Зокрема показаннями свідків, які є чіткими та послідовними, які бачили як ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження протягом певного періоду часу ( початку бійки вони не бачили. Однак свідок ОСОБА_6 побачивши бійку пішла до господарства ОСОБА_7 , де повідомила останню про бійку, після чого вони повернулись на місце події, де в цей час бійка продовжувалась). Крім цього, судово-медичним експертом встановлено, що потерпілому нанесено не менше 11 ударів, які не могли бути спричинені внаслідок самоушкодження чи падіння з висоти власного зросту. Пояснення обвинуваченого про те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження в інший час спростовуються висновком експерта, а також випискою з історії хвороби ОСОБА_3 , із якої вбачається, що потерпілий перебував на лікуванні з 08 жовтня 2020 року, тобто після отриманих тілесних ушкоджень.

Суд також не вважає дії ОСОБА_4 самообороною, оскільки тілесних ушкоджень у обвинуваченого не виявлено, а сама подія відбувалась на вулиці ( на відкритій території) та обвинувачений мав змогу уникнути бійки шляхом залишення місця події. Крім цього судом встановлено, що до події ОСОБА_3 рухався на транспортному засобі по дорозі та саме обвинувачений вийшов йому на зустріч, а не навпаки.

Суд не бере до уваги надані прокурором матеріали, зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, оскільки дані матеріали містять письмові показання, однак суд оцінює показання, надані суду безпосередньо. Крім цього дані матеріали містять постанову ГАБ № 145785, складену на ОСОБА_4 , яка не надіслана останньому та не містить даних про набрання нею законної сили.

Враховуючи вище викладене, суд вважає винуватість ОСОБА_4 доведеною.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України визначена вірно, оскільки він умисно наніс ОСОБА_3 легкі тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд не бере до уваги як обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки судом встановлено, що хоча потерпілий ОСОБА_10 і досяг пенсійного віку, однак обвинувачений є старшим потерпілого, та злочин вчинено без умислу на вчинення саме відносно особи похилого віку.

При визначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, отримує пенсію, розмір якої становить 2201,88 грн. на місяць, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, частково визнав свою вину та просив вибачення у потерпілого.

Суд не бере до уваги надану суду колективну заяву про неналежну поведінку ОСОБА_4 , оскільки така заява подана до правоохоронних органів та має підпис 8 осі - від імені мешканців с. Мотрине, які зазначають про неналежну поведінку ОСОБА_4 не по відношенню до них, а по відношенню третіх осіб. Крім цього із довідки Григоро-Бригадирівського старостинського округу, яка є представником всієї громади, вбачається, що ОСОБА_8 проживає в с. Мотрине Кобеляцького району Полтавської області та компрометуючі матеріали на нього відсутні.

При визначенні міри та виду покарання суд враховує, що санкцією частини 2 статті 125 КК України передбачено покарання у виді: штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

У наданій суду досудовій доповіді вбачається, що беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Крім цього суд враховує, що ОСОБА_4 є пенсіонером, а тому відповідно до КК України до нього не може бути застосоване покарання у виді громадських, виправних робіт, а також обмеження волі.

При визначенні виду покарання суд також враховує думку потерпілого, який не заперечує проти призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

18 листопада 2020 року ОСОБА_3 подав до суду цивільний позов до ОСОБА_8 , в якому прохає суд стягнути з відповідача витрати, понесені в зв`язку з лікуванням у лікарні в сумі 1665,75 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3177 грн, а також завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн.

10 грудня 2020 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому прохав врахувати, що тілесні ушкодження завдані в результаті самооборони обвинуваченого. При вирішенні питання прохав врахувати, що він є пенсіонером, учасником наслідків аварії на ЧАЕС та отримує мінімальний розмір пенсії.

10 грудня 2020 року ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги та зменшив розмір витрат на правову допомогу, яку прохає стягнути з відповідача, та прохав стягнути 2000 грн витрат на правову допомогу.

ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення з нього витрат на лікування потерпілого та на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди прохав відмовити та зазначив, що розмір моральної шкоди не може бути більшим за розмір матеріальної.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_4 визнав позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Дослідивши наданий суду позов, заслухавши учасників судового розгляду, з урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. не відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав ОСОБА_3 . Судом встановлено, що в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілому завдана і моральна шкода, адже останній зазнав душевних страждань, порушено його нормальний спосіб життя ( в період з 08 жовтня 2020 року по 13 жовтня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні, а в подальшому рекомендоване амбулаторне лікування), тобто потерпілий вимушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. З урахуванням характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити на суму 2000 грн, вважаючи такий розмір достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 349, 373, 374 КПК України, статтями 81, 82 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів гормадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 1665,75 ( одну тисячу шістсот шістдесят п`ять гривень сімдесят п`ять копійок ) гривень витрат на лікування, 2000 ( дві тисячі) гривень - витрат на правову допомогу та 2000 ( дві тисячі ) гривень - моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду або через Кобелцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя