Справа № 761/4065/21
Провадження №1-кп/761/2014/2021
В И Р О К
іменем України
11 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0000148 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2019 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом - старшим водієм автомобільного відділення взводу забезпечення 1 спеціального батальйону, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без поважних причин та дозволу командування військової частини, не з`явився вчасно на службу з відпустки у військову частину НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, допоки 26.01.2021 місцезнаходження солдата ОСОБА_3 було встановлено та його було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) військової служби за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч.4 ст. 407 КК України відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та дав суду показання, згідно з якими, він з 03 жовтня 2019 року по 16 жовтня 2019 року перебував у відпустці. Прибув до м.Сєвєродонецьк у відпустку та йому стало відомо, що його дівчина, зустрічається з іншим. Це його дуже засмутило та він поїхав до м.Києва, де працював неофіційно на різних роботах, проживав у різних хостелах. Зазначив, що згідно розпорядку дня робочий день у військовослужбовця розпочинається о 09 год. та закінчується о 18 год. 00 хв. Отже, він на службу о 09 год. 00 хв. 17 жовтня 2019 року не повернувся, а у подальшому повертатися боявся, бо знав, що передбачена відповідальність. Однак, він планував продовжувати свою службу за контрактом. У подальшому він був затриманий 26.01.2021 року, коли за порушення ПДР його зупинили працівники поліції, які при оформленні правопорушення виявили, що він перебуває у розшуку та передали його у найближчий відділок поліції. Зазначив, що він щиро шкодує про скоєне, розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами, і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив дане кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, не одружений, є особою молодого віку, має постійне місця проживання та реєстрації, має задовільний стан здоров`я та є придатним для проходження військової служби.
Оцінюючи дані характеристики ОСОБА_3 з місця проходження служби, суд дійшов висновку про її суперечливість. Так, не дивлячись на те, що у характеристиці зазначено про те, що характеризується ОСОБА_3 негативно, у ній наведені досить багато позитивних якостей та рис обвинуваченого, а тому, суд дійшов висновку, що вцілому така характеристика є більш позитивною ніж негативною.
Суд також бере до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого у судому засіданні, надання ним щирих та правдивих відповідей на поставлені йому запитання, що також характеризує обвинуваченого з позитивного боку, як щиру людину.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Окрім того, судом враховується те, що від дій ОСОБА_3 тяжких та інших істотних суспільно-небезпечних наслідків не настало. Також суду стороною обвинувачення не надано даних про те, що в період не з`явлення ОСОБА_3 до місця проходження служби він мав бути задіяним у бойових завданнях, у виконанні стратегічних завдань, тощо.
Отже, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, на підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, те, що у даному випадку відсутні обставини, що обтяжують покарання, наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання, що, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та на переконання суду є підставами для призначення йому із застосуванням ст. 69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції закону, за яким його визнано винуватим, а саме, у виді арешту, та таке покарання в даному випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими військовослужбовцями, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Так, суд вважає покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі занадто суворим у даному випадку, а тому з метою виховання, досягнення справедливості покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_3 самостійно не з`являвся на службу з 17 жовтня 2019 року по 26 січня 2021 року, він має відбувати покарання реально, і до нього не може бути застосована ст. 75 КК України.

Тому покарання у виді арешту строком на 6 місяців, з утриманням на гауптвахті, яке згідно загальної частини КК України не може перевищувати цей термін на переконання суду, у даному випадку досягне мети покарання буде пропорційним вчиненому діянню та негативним наслідкам у виді підриву військової дисципліни.

З метою забезпечення виконання вироку та зарахування у строк відбування покарання обвинуваченому строку попереднього ув`язнення, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, а тому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців з утриманням на гауптвахті.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту оголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2021 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню арешту.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: