Справа № 473/1263/17
Номер провадження1-кп/473/11/2020
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
ВИРОК
іменем України

"30" листопада 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, освіта загальна початкова, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 25.06.2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 04 років позбавлення волі, з іспитовим строком випробування на 02 роки,

2. 22.03.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 04 років 03 місяців позбавлення волі,

3. 19.10.2020 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 07 років 04 місяців позбавлення волі без конфіскації його майна,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

1. В ніч на 21 жовтня 2016 року в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи прямий умисел та крисливий мотив на таємне повторне викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_5 , прибув до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, проник в господарське приміщення сарай, де діючи умисно, таємно, повторно викрав бензопилу моделі «Sadko GCS 510E» вартістю 2605 гривень, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2605 гривень.

2. Крім того, 24 жовтня 2016 року біля опівдня, в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи прямий умисел та крисливий мотив на таємне повторне викрадення чужого майна належного його батьку потерпілому ОСОБА_6 , прибув на пасовище в межах смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, з пасовища повторно таємно викрав дві голови великої рогатої худоби, а саме бичка вагою 450 кг вартістю 8002 гривень 49 копійок та корову вагою 500 кг вартістю 8891 гривню 65 копійок, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 16894 гривні 14 копійок.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даних кримінальних правопорушень при викладених вище обставнах.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_8 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за фактом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Мотиви ухвалення рішень щодо питань, які вирішуються судом та положення закону, якими керувався суд.

30 листопада 2020 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якій згідно із статтею 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_8 , з участю захисника адвоката ОСОБА_7 , при отриманні згоди на укладення угоди про визнання винуватості від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.4 ст.469, ст.472 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

Цією угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України в виді позбавлення волі строком на 02 /два/ роки, за ч.3 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на 04 /чотири/ роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в виді позбавлення волі строком на 04 /чотири/ роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_8 в виді 07 /семи/ років 04 /чотирьох/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна, за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2020 року /єдиний унікальний номер судової справи №522/9628/17, провадження № 1 кп/522/870/2020/, остаточно обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання в виді 07 /семи/ років 04 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.
Крім того угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 вірно надана за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_8 взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на підставі угоди про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року.

В судовому засіданні учасники процесу просили суд затвердити угоду про винуватість на визначених в ній умовах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_7 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до визначеного угодою про визнання винуватості у виді 07 /семи/ років 04 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 та главою 35 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про винуватість, укладену 30 листопада 2020 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , з участю захисника адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, і на підставі угоди про визнання винуватості, обвинуваченому ОСОБА_8 призначити узгоджене сторонами покарання за даними статтями:

-за ч.3 ст.185 КК України в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі

-за ч.2 ст.185 КК України в виді 02 /двох/ років позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі угоди про визнання винуватості, обвинуваченому ОСОБА_8 призначити узгоджене сторонами основне покарання в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_8 за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2020 року /єдиний унікальний номер судової справи №522/9628/17, провадження №1-кп/522/870/2020/, на підставі угоди про визнання винуватості, остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначити 07 /сім/ років 04 /чотири/ місяці позбавлення волі.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з 02 березня 2017 року, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою в установах попереднього ув`язнення з 02 березня 2017 року по 19 жовтня 2020 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції відповідно до змін, внесених Законом України №838 VІІІ від 26 листопада 2015 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк основного покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття основного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відбуте покарання в виді позбавлення волі за попереднім вироком Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2020 року /єдиний унікальний номер судової справи №522/9628/17, провадження №1-кп/522/870/2020/, з 20 жовтня 2020 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції відповідно до змін, внесених Законом України №2046 VІІІ від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк основного покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: бензопилу моделі «Sadko GCS 510E», яка відповідно до зберігальної розписки повернута потерпілій ОСОБА_5 залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_5 , як законної власниці даної речі.

Речові докази за кримінальним провадженням: корову чорної масті та тушку бичка, які відповідно до зберігпльної розписки повернуті потерпілому ОСОБА_6 залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_6 , як законного власника даних речей.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1