ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/440/20 Справа № 711/5731/20 Категорія: ст.ст.181, 194 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 серпня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Шпола, Черкаської області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на шістдесят діб, а саме до 12 жовтня 2020 року, включно та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

14 серпня 2020 року старшим слідчим відділу розслідувань злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 до слідчого судді подано клопотання, погоджене заступником начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000325 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідування особами, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, переслідуючи корисливу мету - отримання грошових коштів, у вересні 2019 року, безпідставно звинувативши ОСОБА_12 у викраденні в дружини ОСОБА_11 ОСОБА_13 золотого ланцюжка, пред`явили протиправну вимогу сплати як відшкодування за це грошові кошти в сумі 30 000,00 грн.

У зв`язку із запереченням ОСОБА_12 указаних звинувачень, в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 , разом із іншими співучасниками злочину, привезли ОСОБА_12 до місця проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_12 під погрозою застосуванням до нього фізичного насильства вимагали грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. Сприймаючи погрози вищевказаних осіб як реальні, побоюючись за своє здоров`я ОСОБА_12 погодився на вказані незаконні вимоги та написав боргову розписку, повідомивши, що грошові кошти може сплачувати частинами, оскільки вказаної суми у нього на цей час немає.

У подальшому, 23.04.2020 близько 15 год. 36 хв., ОСОБА_12 , на виконання протиправної вимоги ОСОБА_7 про передачу йому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленим досудовим розслідуванням особам грошових коштів в розмірі 30 000,00 грн, прибув до магазину «Степок», що знаходиться за адресою: вул.Степова, 7А, с.Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, де зустрів його ОСОБА_11 , який відразу зателефонував до ОСОБА_7 , а в подальшому і ОСОБА_10 , та повідомив, про явку потерпілого до нього. За вказівкою ОСОБА_7 потерпілий передав ОСОБА_11 частину боргових зобов`язань, а саме грошові кошти в сумі 3000,00 грн. Після того, як ОСОБА_11 отримав та перерахував грошові кошти, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_12 , що останній залишається їм винен 27 000,00 грн. та повинен передати вказану суму грошових коштів або частинами протягом двох - трьох тижнів, при цьому його розписка без змін залишається у них. В подальшому одержані грошові кошти були розділені між усіма співучасниками злочину.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 02.07.2020 ОСОБА_7 , діючи разом та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та невстановленими досудовим розслідування особами, повторно умисно, незаконно, з корисливих мотивів, вимагали та отримали грошові кошти від ОСОБА_12 за таких обставин.

Так, 02.07.2020 близько 12 год. 09 хв., ОСОБА_12 , на виконання протиправної вимоги ОСОБА_7 про передачу йому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленим досудовим розслідуванням особам грошових коштів в розмірі 27 000,00 грн., за вказівкою ОСОБА_10 по мобільному телефону домовились про зустріч біля магазину «Степок», що знаходиться за адресою: вул.Степова, 7А, с.Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, де спочатку мав його зустріти ОСОБА_11 і отримати кошти. В подальшому, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_12 про передачу йому грошових коштів. Однак, пізніше ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_12 та наказав їхати до автозаправної станції, що розташована на в`їзді до с.Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, де грошові кошти потрібно передати залученому до вчинення злочину ОСОБА_14 , який був обізнаний про вимагання в ОСОБА_12 грошових коштів за нібито викрадений золотий ланцюжок. Цього ж дня, близько 13 год. 41 хв., ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_10 прибув до вказаного місця, де зустрів його ОСОБА_14 , який був за кермом автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , та якому ОСОБА_12 передав частину грошей в сумі 3500,00 грн. Після цього, ОСОБА_14 здійснив погрози насильством ОСОБА_12 в разі несплати боргових зобов`язань. Відтак ОСОБА_14 , після отримання грошових коштів відразу зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив про отримання ним грошових коштів від ОСОБА_12 , а останній в свою чергу зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про здійснення ним передачі грошових коштів вказаній ОСОБА_10 особі. В подальшому грошові кошти були розділені між усіма співучасниками злочину.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 13.08.2020 ОСОБА_7 , діючи разом та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та невстановленими досудовим розслідування особами, повторно умисно, незаконно, з корисливих мотивів, шляхом вимагання отримали грошові кошти від ОСОБА_12 за таких обставин.

Так, 13.08.2020 близько 10 год. 20 хв., ОСОБА_12 на виконання протиправної вимоги ОСОБА_7 про передачу йому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленим досудовим розслідуванням особам залишку грошових коштів в розмірі 23 500,00 грн. за неіснуюче боргове зобов`язання, за вказівкою ОСОБА_10 по мобільному телефону домовились про зустріч на території Шполянської центральної районної лікарні, що розташована за адресою: вул.Амосова, 10, м.Шпола, Черкаська область для передачі коштів. У подальшому, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_12 про те, щоб він чекав його у вказаному місці, де грошові кошти необхідно передати іншій особі.

Цього ж дня, близько 10 год. 47 хв., ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_10 прибув до вказаного місця, де зустрів залученого ОСОБА_7 для передачі грошових коштів ОСОБА_16 , який приїхав на територію вказаної лікарні за кермом автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 та якому ОСОБА_12 передав грошові кошти в сумі 5000,00 грн. Відтак ОСОБА_16 після отримання грошових коштів відразу зателефонував до ОСОБА_7 , якому ОСОБА_12 повідомив про передачу ним вказаних коштів. Однак, ОСОБА_16 зазначені грошові кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не передав у зв`язку з їх вилученням працівниками поліції під час проведення в цей день обшуку вказаного вище автомобіля.

Тим самим, встановлена достатність доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

13.08.2020 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КК України.

13.08.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 серпня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на шістдесят діб, а саме до 12 жовтня 2020 року, включно та покладено на нього обов`язки, передбаченіч.5 ст.194 КПК України.

При вирішенні питання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 даного запобіжного заходу, слідчим суддею враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, тому слідчий суддя не вбачав підстав для обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою та прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 14.08.2020 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 13.10.2020, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим суддею в порушення вимог ст.178 КПК України в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що вказує на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 тривалий час, діючи за попередньою змовою групою осіб неодноразово погрожував потерпілому заподіянням тілесних ушкоджень, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, погрожуючи їм. Окрім цього, підозрюваний може узгоджувати показання з іншими підозрюваними, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначає, що окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також не врахував особу (репутацію) підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 , хоча і має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи.

Вважає, що у разі застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійсненню підозрюваним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, дій спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, а також виконання останнім процесуальних обов`язків щодо явки для проведення слідчих і процесуальних дій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки прокурора про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема, носити електронний засіб контролю.

Задовольняючи частково клопотання слідчого та обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на шістдесят діб, а саме до 12.10.2020, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя в повній мірі дотримався норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.

Слідчим суддею вірно встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, тому слідчий суддя не вбачав підстав для обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, який з урахуванням даних про особу підозрюваного, зокрема: наявність постійного місця проживання, сталих соціальних зв`язків, відсутності судимостей, який одружений та позитивно характеризується, дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням обґрунтованої підозри, особи підозрюваного та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Як вбачається з матеріалів провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, що в судовому засіданні органом досудового розслідування доведена наявність такого ризику, який дає достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а зокрема: незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, однак не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КК України, не може запобігти такому ризику та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, такий ризик, як вільне спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні та можливість здійснювати вплив на них, як при особистому спілкуванні, так і в телефонному режимі чи через мережу Інтернет, може бути усунений шляхом покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків у вигляді заборони у спілкуванні з даними особами та не потребує застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Існування інших ризиків, на які посилається слідчий, передбачених п.1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, не доведено слідчим в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, не підлягають до задоволення доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим суддею в порушення вимог ст.178 КПК України в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що вказує на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Неспроможними є доводи прокурора, що окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також не врахував особу (репутацію) підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 , хоча і має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до п.«с» ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що застосований слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту виявився дієвим та останнім не порушувалися покладені на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 прибув у дане судове засідання на розгляд апеляційної скарги прокурора, що також свідчить про дієвість обраного щодо нього запобіжного заходу.
Таким чином, підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає, оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.181, 193, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 серпня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на шістдесят діб, а саме до 12 жовтня 2020 року, включно та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді