КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координаціїправоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2020 залишено без задоволення клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали визначено до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, терміном до 23.09.2020.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001621, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 29.05.2020 о 12 год. 55 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.05.2020 о 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2020 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27.07.2020, та визначено утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.07.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001621 від 29.05.2020 до 6 місяців, тобто до 30.11.2020.
22.07.2020 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 20.07.2020 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2020 залишено без задоволення клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали визначено до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, терміном до 23.09.2020.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Як убачається із матеріалів судового провадження, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя перевірив наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
Також, при судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України, та встановив, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не містять достатніх обґрунтованих доказів стосовно наявності вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави для продовження застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.
Крім того, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, у клопотанні слідчого та прокурором під час судового розгляду не доведено та не обґрунтовано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, який має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що встановлені під час судового розгляду обставини не виправдовують подальше утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та запобігти зазначеним у клопотанні ризикам здатний більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, та застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що орган досудового розслідування в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Згідно рішення у справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статей 194, 199 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого та застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, з яких прокурор просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованоюзлочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 липня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3