печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000698 від 15.11.2018 р., яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшла вказана скарга, подана в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні майна у кримінальному провадженні № 0000698 від 15 листопада 2018 року, вилученого під час проведення обшуку 05 жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 28.09.2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва постановив ухвалу у справі № 757/41647/20-к про надання дозволу на проведення слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 проведення обшук помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_5 та у якій проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення якого тимчасово вилучено майно, яке належить останньому, а саме: мобільний телефон марки Apрle IMEI: НОМЕР_1 ; ноутбук марки «ASUS», модель YX360YIPM8Q7265NG та зарядний пристрій до нього; диплом.

Особа, яка звернулась зі скаргою в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги скарги підтримала в повному обсязі.

Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, враховуючи строки розгляду зазначеної категорії справ, визначені ст. 306 КПК України, а також те, що у відповідності до даної норми неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, приймаючи до уваги положення ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду, а також принцип диспозитивності та змагальності кримінального провадження, визначені в ст.ст. 22, 26 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе, розглянути справу за відсутності останніх та дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого/прокурора.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000698 від 15 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ (Лист № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року), вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, якщо стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор не внесли клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК, слідчі судді обґрунтовано задовольняють скарги на бездіяльність зазначених суб`єктів з неповернення відповідного майна.

Таким чином, правильність розгляду скарг на бездіяльність стосовно неповернення тимчасово вилученого майна значною мірою залежить від чіткості переліку, сформованого в ухвалі слідчого судді про обшук.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні - вони мають бути повернуті власнику.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказує на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України.

Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, з обґрунтуванням наявності обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

Отже, за відсутності судового рішення про арешт вилученого майна згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ухвал про надання дозволу на проведення обшуку від від 28.09.2020 року по справі № 757/41647/20-к слідчим суддею надано дозвіл на вилучення тільки тих об`єктів, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000698 від 15 листопада 2018 року та бути можуть використані як доказ у ході проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У свою чергу, вилучене 05 жовтня 2020 року під час проведення обшуку майно є майном третьої особи яка не має відношення до кримінального провадження № 0000698 від 15 листопада 2018 року, оскільки таких доказів не надано.

Суду тиакож не надані достатні докази, які б могли свідчити, що наведене вилучене майно є таким, що має значення речового доказу та може бути використане як доказ у ході проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення 05 жовтня 2020 року обшук помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , яку необхідно усунути шляхом зобов`язання останнього повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 4 ст. 169 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , слідчих з числа групи слідчих у кримінальному провадженні №0000698 повернути тимчасово вилучене під час обшуку, проведеного 05 жовтня 2020 року помешкання за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки Apрle IMEI: НОМЕР_1 ; ноутбук марки «ASUS», модель YX360YIPM8Q7265NG та зарядний пристрій до нього; диплом.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1