Справа № 302/137/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2020смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000045 від 16.01.2020 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою професійно-технічною освітою, раніше не судимого, не одруженого, постійного місця праці не має, про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 296 ч.1, 122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

15.01.2020 біля 15 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці навпроти магазину «Мрія» в селі Торун, № 644 А Міжгірського району Закарпатської області, під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , з яким напередодні виник безпричинний спір в приміщенні магазину, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності сторонніх осіб, які в той час перебували на вулиці біля магазину, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно наніс один удар правою рукою, зажатою в кулак по плечу потерпілого, після чого лівою рукою, зажатою в кулак, наніс удар йому по обличчю справа, внаслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_5 продовжив зухвалі дії, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб, демонструючи своїми умисними діями нехтування існуючими в суспільстві правилами поведінки, моральності і благопристойності, сів на потерпілого ОСОБА_6 зверху та тримав його за шию руками до тих пір поки його не відтягнув ОСОБА_7 . В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок та своїми зухвалими діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 22 від 28.01.2020, тілесні ушкодження у виді садна на шкірних покривах акулової ділянки справа та закритий уламковий перелом середньо-третьої лівої ключиці зі зміщенням, які виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи. Тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому середньої-третьої лівої ключиці зі зміщенням потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості. По давності тілесні ушкодження вкладаються в строк події 15.01.2020 і малоймовірно, що могли виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту, а є наслідком локальних ударів.

Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини, які відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, - визнав повністю, а також визнав свою вину в учиненні ним кримінальних правопорушень передбачених статтями 122 ч.1, 296 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся і пояснив, що намагався примиритись з потерпілим і відшкодувати йому завдану шкоду, однак вони не дійшли згоди щодо розміру відшкодування бо потерпілий вимагає суму 4500 доларів США, яких в обвинуваченого не має для одноразового відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_6 і його представник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, будучи належно повідомленими про це, що підтверджується документами в кримінальному провадженні. Згідно з положеннями статті 325 КПК України, суд вирішив провести судовий розгляд без потерпілого з огляду на таке. Обвинувачений за змістом обвинувального акту повністю визнав обставини обвинувачення та вину. Ні потерпілий, ні його представник не повідомили в суд про причини неявки в судове засідання. Натомість справа надійшла до суду 10.03.2020 і судові засідання для підготовчого і судового розгляду неодноразово переносились за клопотаннями сторін кримінального провадження, в тому числі й з покликанням на карантинні заходи, введені у зв`язку із пандемією захворювання COVID 19. Станом на час судового розгляду і винесення вироку смт. Міжгір`я, Міжгірський район віднесені до жовтої зони карантинних правил, запроваджених Урядом країни. Потерпілий не заявив цивільний позов в кримінальному провадженні і він не позбавлений заявити цивільно-правові вимоги в цивільному провадженні після завершення розгляду кримінального провадження. Отже, для забезпечення розгляду справи в розумні строки, а також з урахуванням позиції сторони обвинувачення та сторони захисту щодо розглядуваного питання, суд дійшов висновку про можливість з`ясування всіх обставин обвинувачення за відсутності потерпілого та його представника.

Суд постановив за згодою сторін кримінального провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які зазначені в обвинувальному акті, бо вони ніким не оспорюються і роз`яснив сторонам наслідки застосування положень ч.3 статті 349 КПК України.

Оцінивши встановлені обставини, позицію і покази обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (стаття 122 ч.1 КК України); хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (стаття 296 ч.1 КК України).

За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за кожне вчинене кримінальне правопорушення , виходячи з альтернативних видів санкцій статей 296 ч.1 . 122 ч.1 КК України , суд зважає на таке.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне беззастережне визнання вини.

Суд бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене статтею 296 ч.1 КК України законом № 2617-УІІІ від 22.11.2018 , який набрав чинності з 01.07.2020, віднесене до кримінальних проступків відповідно до положень статті 12 КК України. Натомість санкція цієї норми кримінального закону в частині покарання у виді штрафу з 01.07.2020 посилена, бо мінімальний і максимальний розміри штрафу законом збільшені; кримінальне правопорушення, передбачене статтею 122 ч.1 КК України статтею 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів. Обидва кримінальні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальні правопорушення, раніше не судився і не вчиняв адміністративних правопорушень, що стверджено довідкою уповноваженого органу поліції, подану в справу стороною обвинувачення. За місцем проживання Присліпською сільською радою обвинувачений ОСОБА_5 характеризується тільки позитивно. ОСОБА_5 не має утриманців, не має постійного місця праці, заробляє сезонними тимчасовими роботами. Соціальні зв`язки ОСОБА_5 є міцними, він має постійне місце проживання в сім`ї батьків. Брошняк також має захворювання на цукровий діабет, що стверджено довідкою КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня». Однак він є повністю працездатною особою.

Наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позитивні відомості про особу обвинуваченого, дають підстави суду дійти висновку, що обвинуваченого недоцільно карати покараннями за вчинені кримінальні правопорушення, які пов`язані з ізоляцією від суспільства, тобто у вигляді арешту, реального обмеження чи позбавлення волі. Такі покарання суд вважає надмірними, що не відповідають вище встановленим обставинам та відомостям про особу обвинуваченого.

Виправні роботи не можуть застосовуватись до обвинуваченого, бо він не має постійного місця праці.

Суд дійшов переконання, що за вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України, ОСОБА_9 заслуговує мінімальне покарання у вигляді штрафу в редакції кримінального закону, який діяв на час вчинення цього кримінального правопорушення, тобто в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_5 є молодого працездатного віку і не має утриманців, займається домашнім господарством і заробляє сезонними роботами, а тому спроможний сплатити такий розмір штрафу.

За злочин, передбачений статтею 122 ч.1 КК України ОСОБА_5 заслуговує покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений статтями 61 ч.2, 122 ч.1 КК України. Натомість з урахуванням вищевикладеного обґрунтування, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе із застосуванням статті 75 КК України, бо він вперше вчинив нетяжкий злочин, його особа до вчинення цього злочину є позитивною, а тому слід застосувати положення статей 75, 76 КК України щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі із застосуванням іспитового строку протягом одного року.

Відповідно до положень ч.3 статті 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.

Цивільного позову не заявлено. Судових витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався. Клопотання про обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось. ОСОБА_5 належно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України і призначити покарання, в редакції закону від 07.03. 2002 року № 3075-ІІІ, у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 122 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Згідно з статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч.1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 під час відбування покарання з випробуванням такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з положеннями статті 72 ч.3 КК України призначені покарання у виді штрафу і виді обмеження волі з випробуванням протягом іспитового строку - виконувати самостійно.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 30 днів з дня оголошення вироку.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ст.349 ч. 3 КПК України, - не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1