Справа № 357/1002/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 ч.1 п. 2-1 КК України (11.09.2017 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваним мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який сплачений 10.11.2020 р.), проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України

У С Т А Н О В И В:
доведеним, що 11 листопада 2019 р. близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки зайшов до приміщення магазину «Єва 397» ТОВ «РУШ» що по вул. Леваневського, 47/1 м. Біла Церква Київської області. Перебуваючи у торгівельному залі вказаного магазину ОСОБА_4 , маючи намір на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі спеціально облаштованої торгівельної полиці зазначеного магазину, вчинив крадіжку жіночих парфумів марки «Сальвадор Далі» вартістю 266 грн.87 коп.

Після чого, ОСОБА_4 пройшовши через розрахункові каси магазину, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення торгівельного залу та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» майнової шкоди на суму 266 грн. 87 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно раніше тричі засуджувався. 11 листопада 2019 р. близько 12 години 30 хвилин він зайшовши до магазину «Єва 397» по вул. Леваневського, 47/1 м. Біла Церкв та перебуваючи у торгівельному залі вказаного магазину діючи з метою збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі спеціально облаштованої торгівельної полиці зазначеного магазину, вчинив крадіжку жіночих парфумів марки «Сальвадор Далі», вартістю 266 грн.87 коп. Після чого він пройшовши через розрахункові каси магазину, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення торгівельного залу та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву товару, його вартість, що був ним викрадений визнає, їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст.185 ч.1 КК України визнає, не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і добровільної згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 185 ч.1 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний кримінальний проступок.

ОСОБА_4 не судимий відповідно до ст. 89 ч.1 п. 2-1 КК України, оскільки будучи засудженим 11.09.2017 р. вироком Білоцерківського міськрайонного суду за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваним мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., він сплативши його 10.11.2020 р., відбув вказане покарання. А тому є таким, що не має судимості за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнається: визнання винуватості.

Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальні правопорушення: дії, передбачені ст. 185 ч.1 КК України віднесені до кримінального проступку.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення, особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 67 ч.1 КК України при призначенні покарання, обставинами, які його обтяжують визнаються: 1) рецидив злочинів.

Суд зазначає, що зазначений у ст. 67 КК України перелік обставин, які обтяжують покарання, є вичерпним.

Суд констатує, що зазначене у: ст. 34 КК України рецидив кримінальних правопорушень та ст. 67 ч.1 п.1 КК України рецидив злочині, не є тотожним.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

ОСОБА_4 має залежність від опіатів. Він не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації про високий ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді арешту у ближче до нижньої межі санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ст. 185 ч.1 КК України, застосування положень ст. 75 КК України (про що просив прокурор), на переконання суду, буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який не судимий відповідно до ст. 89 КК України, але раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності/засуджувався), офіційно не працює, є залежним від опіатів, здійснив сплату штрафу за попереднім вироком суду від 11.09.2017 р. лише під час судового розгляду цього кримінального провадження 10.11.2020 р., тобто лише після усвідомлення правових наслідків судимості за зазначеним вироком.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, передбаченого санкцією ст. 185 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи вартість майна яке він викрав, обставину, яка пом`якшує покарання, його відношення до вчиненого.

Цивільний позов, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: два диски з відеозаписом, які приєднані до кримінального провадження, слід зберігати при кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не утримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Речові докази: два диски з відеозаписом, які приєднані до кримінального провадження - зберігати при кримінальному провадженні.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області