Справа №: 343/1231/20
Провадження №: 1-кп/0343/142/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 21.12.2019 року за номером № 0000638, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Яворів, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, що має середню освіту, непрацюючої, одруженої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 нанесла умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальний проступок вчинено за таких обставин:
20 грудня 2019 року близько 17.00 год. на території будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 винник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей протиправний умисел, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, ОСОБА_7 нанесла декілька ударів руками в обличчя та по тілу ОСОБА_5 , виштовхала її на вулицю, де нанесла їй ще кілька ударів руками і ногами в обличчя та по тілу, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді подряпини з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя зліва; синці з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці кистей, які згідно висновку експерта №48/7-Д від 11 червня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала та пояснила, що потерпіла є її рідною сестрою. Їхня мати важко хворіла і в той день їй стало погано, тому вона викликала «швидку». Був туман, «швидка» приїхала десь після 16:00 год. Одночасно з лікарем, який вийшов з «швидкої», до будинку зайшла ОСОБА_5 . Вона почала кричати, в проході її штовхнула і пішла на кухню та дзвонила до брата. Коли вона провела лікаря, потерпіла взяла в руки чайник з кип`ятком. Вона сказала чайник покласти та взяла її за руку. Після цього ОСОБА_5 кинула в її дочку телефоном, але не попала. Тоді вона взяла її за руки, провела в коридор та виштовхала за двері, які потім закрила. Вона потерпілу не била, тілесних ушкоджень їй не завдавала, а остання умисно подала її до суду, щоб стягнути гроші.
Незважаючи на невизнання вини самою обвинуваченою, її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілої, свідків, висновком експерта та письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що в той день їй подзвонив брат ОСОБА_8 і сказав, що він привіз до мами священника, бо їй погано. Коли вона приїхала, щоб провідати матір десь біля 17.00 год., то ОСОБА_7 стояла на воротах і спитала, навіщо вона приїхала і не хотіла її пускати. Потім приїхала «швидка» і вона попри лікаря зайшла в будинок. Коли виходила, то ОСОБА_7 почала її бити і штовхати. Це було на кухні та в коридорі. Розірвала футболку і нанесла тілесні ушкодження, била руками по обличчю і тулубу, а вона однією рукою захищалася (прикривалася). Дочка ОСОБА_7 ОСОБА_9 загородила дорогу і не випускала її, а коли вона хотіла подзвонити в поліцію, то дочка вихопила в неї з руки телефон і забрала його. Потім ОСОБА_7 виштовхала її за двері та спустила по сходах. На подвір`ї коло воріт ще била руками та копала ногами, після чого вона вибігла на вулицю. Коли йша по дорозі побачила біля її будинку сусідку ОСОБА_10 та попросила в неї телефона, щоб викликати поліцію. Через де-який час приїхала поліція, вона все розповіла, написала заяву, коли хотіли зайти в будинок, він був зачинений і світло не світилося. З працівниками поліції вона поїхала в лікарню до приймального відділу та зняла побої. ОСОБА_7 била її руками й ногами в обличчя, живіт, по руках та ногах.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є рідним братом потерпілої та обвинуваченої. В той день він привіз до матері священника, щоб її сповідати. Потім подзвонив до потерпілої і вона сказала, що хоче теж поїхати до матері. Через де-який час подзвонив сусідський телефон, було десь приблизно біля 19:00 год., і ОСОБА_5 сказала йому, що її побила ОСОБА_7 , розбила губу, не пускала її в будинок. Це вже не перший випадок, коли обвинувачена била потерпілу. Через два дні він зустрів ОСОБА_5 на базарі, у неї не було телефона, на обличчі були синяки, розбита губа.
Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що проживає через дорогу навпроти будинку, в якому відбувались події. Вона почула як потерпіла кричить. Бачила зі свого подвір`я, як ОСОБА_7 її копала і шарпала, спустила із сходів та била біля воріт. ОСОБА_5 потім викликала поліцію, це все було десь 17:30-18:00 год. Поліцію обвинувачена в будинок не пустила.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що в той день, коли вона йшла зі стайні, побачила як потерпіла бігла по дорозі й плакала. Вона звернулась до неї із проханням дати елефон передзвонити, так як її телефон відібрали обвинувачена з дочкою, які її побили. Вона дала телефон і ОСОБА_5 викликала поліцію. Розповіла, що її побила ОСОБА_12 . У неї була розсічена брова та біля рота була подряпина, а також була кров на обличчі.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона є дочкою обвинуваченої та вказала, що в той день її мати викликала «швидку допомогу». Звідкись з`явилась ОСОБА_5 , взяла чайник з кип`ятком і підійшла до неї. Її мати ОСОБА_7 забрала у неї чайник. Потім ОСОБА_5 кинула в неї телефоном, але не попала. Після цього ОСОБА_7 взяла її за куртку та за руку і випровадила з будинку. Мати її не била, відкрила двері, вивела на вулицю і закрила двері.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.12.2019 року (а.с. 30), ОСОБА_5 повідомила поліцію, що 20.12.2019 року близько 17:00 год., коли вона приїхала в с.Яворів провідати свою матір, її сестра разом із дочкою побили її та спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та тілі.

Згідно висновку експерта № 48/7-Д від 11.06.2020 року (а.с. 38-39), у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: подряпини з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя зліва, синці з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці кистей. Ці ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів в ділянки обличчя, кистей, так і при ударах до таких, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані тілесні ушкодження також зафіксовані в догоспітальному клінічному протоколі № 6131 від 20.12.2019 року (а.с. 60), що складений безпосередньо після вчинення кримінального проступку.

Таким чином, вищеперечисленими доказами, дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що мав місце 20.12.2019 року близько 17.00 год. в приміщенні будинку та на території будинковолодіння по АДРЕСА_2 , під час якого обвинувачена нанесла потерпілій декілька ударів руками та ногами в обличчя й по тілу, внаслідок чого спричинила їй легкі тілесні ушкодження. Факт конфлікту не заперечила і сама обвинувачена, свідок ОСОБА_11 частково була очевидцем конфлікту, що підтвердила в судовому засіданні, свідок ОСОБА_10 бачила потерпілу безпосередньо після завершення конфлікту та підтвердила наявність у неї тілесних ушкоджень, які також підтверджуються догоспітальним клінічним протоколом № 6131 від 20.12.2019 року, що складений безпосередньо після вчинення кримінанального проступку 0 19.00 год. 20.12.2019 року та висновком експерта № 48/7-Д від 11.06.2020 року.

Суд вважає способом захисту та критично оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вона тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не наносила, оскільки вони спростовуються вищеперечисленими доказами, дослідженими в судовому засіданні та нічим не підтверджені.

При цьому суд також критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а тільки взяла її за куртку та за руку і випровадила з будинку, оскільки вона є дочкою обвинуваченої і зацікавлена у вирішенні справи на її користь, ці показання спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і, на думку суду, є неспроможним з урахуванням гостроти виникнувшого між сторонами конфлікту.
Надана обвинуваченою фотографія потерпілої під час похорону їх матері (а.с. 49), на думку суду, також не може бути доказом підтвердження невинуватості ОСОБА_7 та відсутності в потерпілої тілесних ушкоджень, оскільки згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.12.2019 року (а.с. 45), мати сторін ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через 4 дні після вчинення даного кримінального проступку, а отже похорон був через значний проміжок часу, що може пояснити відсутність видимих слідів побоїв на обличчі потерпілої. Крім того, якість фотографії не дозволяє суду зробити чіткого та однозначного висновку про наявність чи відсутність цих слідів.
Також критично суд оцінює пояснення обвинуваченої про те, що потерпіла незаконно вірвалася в її будинковолодіння та порушила її право власності, оскільки Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію правва власності № 222202837 від 01.09.2020 року (а.с. 47) підтверджує, що ОСОБА_7 стала власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 тільки 26.08.2020 року, отже не була його власником на час скоєння даного кримінального проступку.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, особу винної, зокрема те, що вона не працевлаштована, одружена, має середню освіту, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, раніше несудима, згідно з наданою Солуківським старостинським округом Долинської ОТГ характеристикою від 10.06.2020 року (а.с. 43) до виконкому сільської ради неодноразово поступали скарги на її поведінку.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді громадських робіт, на мінімальний визначений законом строк 60 годин, що передбачено санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

В даному кримінальному провадженні витрат на залучення експертів не має, цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесять) годин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: