Справа № 734/734/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/820/20
Категорія - ч.2 ст.185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6 (відеоконференція)

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000094 від 11 лютого 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого,зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15 жовтня 2019 року Подільським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Подільського районного суду м. Києва від 15.10.2019, остаточно призначене покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 143 гривні процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 11 лютого 2019 року, близько 11 години 20 хвилин, по вул. Соборності в смт. Козелець Чернігівської області, біля магазину «Свіжий хліб», ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, шляхом вільного доступу, повторно, таємно від оточуючих, викрав спортивний велосипед марки «Tanturi aurora» вартістю 1200 грн., який належить ОСОБА_8 . Тим самим ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але на відстані близько 10 метрів від місця вчинення злочину був зупинений ОСОБА_9 , у зв`язку з чим злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції з підстав необ`єктивності судового рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду не була заслухана думка потерпілої з приводу необхідної міри покарання. Крім того, звертає увагу на те, що він щиро розкаявся у вчиненому, у судовому засіданні пояснював, що не мав на меті вчиняти злочин. При цьому, призначена судом міра покарання є занадто суворою та не відповідає тяжкості вчиненого злочину,який не був доведений до кінця.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про пом`якшення покарання до п`яти років позбавлення волі, вказуючи, що він має матір похилого віку, яка потребує його догляду та підтримки, прокурора, яка заперечувала проти доводів обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 побачив біля магазину не пристебнутий до огорожі велосипед, сів на нього і розпочав їхати, в цей час його стягнув з велосипеда незнайомий чоловік, яким виявився свідок ОСОБА_9 .

Версія обвинуваченого, що він взяв велосипед з метою доїхати до зупинки автобуса, на який він запізнювався, не спростовує обвинувачення.

Протиправне вилучення чужого майна, яке здійснюється непомітно для потерпілих та інших осіб, розцінюється як крадіжка.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше з потерпілою ОСОБА_8 знайомим не був. Дозволу на поїздку на її велосипеді не питав, велосипед взяв без відома потерпілої. При цьому білет на автобус завчасно він не придбав, ніде не працює, а тому для невідкладної поїздки на автобусі у нього не було причин, а також можливості повернути велосипед незнайомій йому потерпілій.

Під час проведення слідчого експерименту 23 лютого 2019 року ОСОБА_6 докладно розповів та показав на місцевості, де побачив велосипед та яким чином ним заволодів. Не заперечував, що бажання заволодіти велосипедом у нього виникло в той час, коли він побачив, що останній не пристебнутий, а навкруги нікого не має.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним по справі доказам та є правильними.

Той факт, що ОСОБА_6 був затриманий відразу після вчинення злочину, а викрадений велосипед повернутий потерпілій, жодним чином не виправдовує його дій. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання.

За санкцією ч.2 ст. 185 КК України, найбільш суворе покарання - позбавлення волі до п`яти років, відповідно 3 роки позбавлення волі є меншим від двох третіх від цього строку покарання та відповідає вимогам ч. 3 ст. 68 КК України.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів за двома вироками, суд першої інстанції за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначив його у мінімальних межах.

Доводи обвинуваченого про його сімейний стан, наявність матері похилого віку, в тому числі каяття, якого фактично не відбулося, були враховані судом при обранні покарання в мінімальних межах, передбачених кримінальним законом. Підстав для застосування принципу поглинення покарання, колегія суддів не вбачає з огляду на рецидив злочинів, відсутність критики у обвинуваченого до своєї поведінки, причини припинення ним злочинної діяльності при замаху на крадіжку велосипеда.

Доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не була заслухана думка потерпілої, що призвело до призначення занадто суворого покарання, також є необґрунтованими.

Так, потерпілий наділений правом з`явитись у судове засідання та надати свої показання з приводу вчиненого відносно нього злочину, висловити свою думку з приводу міри покарання для обвинуваченого, яка на його думку сприятиме перевихованню та виправленню винного. Однак, це не є обов`язком особи, яка і так потерпіла від злочинних дій обвинуваченого, а тому потерпілий має право відмовитись від участі у судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_8 прибула до суду першої інстанції 01 квітня 2019 року, на яке не з`явився обвинувачений і яке було перенесене, після чого подала заяву про проведення підготовчого та судового розгляду без її участі. Заявила, що підтримує обвинувачення ОСОБА_6 та висловила думку щодо міри покарання за розсудом суду ( том 1 а. с. 17).

Підстав для повторного виклику потерпілої не було, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_6 не заперечував обставин вчиненого злочину, які були встановлені під час досудового розслідування, а цивільний позов потерпілою не заявлявся, оскільки велосипед їй повернули.

Отже, коли кримінально-процесуальний та кримінальний закон застосовані правильно і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12