Номер провадження: 11-сс/813/226/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2021 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2021 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача від 30.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000745 від 17.02.2017,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача-інспектора СД Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 30.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000745 від 17.02.2017.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення слідчим про закриття кримінального провадження в повній мірі досліджені, належним чином перевірені показання всіх опитаних осіб по кримінальному провадженню, які повідомили про обставини події. Пояснення вказаних осіб не є суперечливими та узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим вірно дано оцінку в постанові щодо відсутності складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування, дізнавачем були проведені всі можливі та необхідні слідчі дії, які були спрямовані на отримання доказів у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останнім прийнято обґрунтоване, на законних підставах рішення про закриття кримінального провадження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_8 зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону з таких підстав:
- слідчим суддею не враховано, що слідчим не в повній мірі проведено досудове розслідування, не були допитані свідки згідно заяви ОСОБА_7 (вх.3№749 від 19.04.2017, ж-281 від 13.02.2018), протокол допиту свідка ОСОБА_10 та інші колективні заяви мешканців будинку зникли зі справи, а свідки які були допитані: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зацікавлені особи, які є учасниками побиття ОСОБА_7 ;
- дізнавач, який закрив провадження жодного разу не викликав ОСОБА_7 , не повідомив належним чином про закриття кримінального провадження;
- слідчий суддя не звернув уваги на те, що попередні ухвали про закриття вказаного провадження вже скасовували рішеннями попередніх судів;
- незрозуміло, яким чином у вказаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України слідчий суддя дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;
- слідчий суддя не взяв до уваги висновок експерта №423 від 23.02.2017 щодо наявності у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.
У зв`язку з викладеним, представник потерпілої ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_8 просив також поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали від 19.01.2021, оскільки її копію ОСОБА_7 отримала 21.01.2021.
Однак, колегія суддів вважає, що строк на подання апеляційної скарги не пропущений, оскільки строк подання на апеляційну скаргу сплив 24.01.2021, який є вихідним днем, та відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК України, якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.
Скарга представником потерпілої подана до суду апеляційної інстанції 25.01.2021, який є першим робочим днем після 24.01.2021, тому строк на подання скарги не пропущений і не потребує поновлення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 наполягали на вимогах апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти вимог апеляційної скарги та вважає ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача законною і обґрунтованою.

Заслухавши суддю доповідача,пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача або прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
Згідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Приписами ч. 1 ст. 372 КПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження; 2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; 3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Аналіз оскаржуваної ухвали показав, що вказане рішення суду вимогам вищенаведеної статті не відповідає з огляду на наступне.

З матеріалів провадження встановлено, що 23.12.2020 потерпіла ОСОБА_7 подала скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000745 від 17.02.2017 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, в п. 53 рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р., заява №33949/02, ЄСПЛ зазначив, що «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26.10.1984 р., п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998 р., п. 45).

Окрім того, ст. 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, яка розкриває одну із найважливіших засад кримінального провадження принцип законності, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В свою чергу, ч. 4 ст. 38 КПК України встановлює, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В свою чергу, встановивши під час досудового розслідування кримінального провадження відсутність події кримінального правопорушення, слідчий дізнавач, прокурор закриває кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Одночасно, з метою забезпечення права учасників судового розгляду, в даному випадку потерпілого, на постанову про закриття кримінального провадження може бути подана скарга, яка перевіряється слідчим суддею на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення, за результатами якої, слідчий суддя постановляє ухвалу.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку також і ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, що є ще одним із засобі захисту прав учасників кримінального провадження та перевірки законності прийнятого судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що за заявою ОСОБА_7 17.02.2017 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України за №0000745 та проводилось досудове розслідування.

30.10.2020 дізнавачем-іспектором СД Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000745 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
В свою чергу ОСОБА_7 23.12.2020 подала до слідчого судді скаргу на постанову дізнавача від 30.10.2020, посилаючись на те, що дізнавачем не проведено всі необхідні слідчі дії та недопитані всі свідки по кримінальному провадженню.
Натомість, зважаючи на матеріали провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим суддею не виконані вимоги КПК України щодо перевірки законності прийнятого дізнавачем рішення.
Так, відповідно до журналу судового засідання від 19.01.2021 та мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 19.01.2021 матеріали кримінального провадження не досліджувались, натомість слідчим суддею рішення про обґрунтованість винесення дізнавачем постанови про закриття кримінального провадження від 30.10.2020 мотивоване самою постановою, та скаргою потерпілої, матеріали кримінального провадження слідчим суддею не досліджувались та в судовому засіданні не перевірялись, з огляду на що, апеляційний суд приходить до висновку, про істотне порушення слідчим суддею вимог КПК України, що вплинуло на прийняте слідчим суддею рішення.
Отже, розгляд слідчим суддею питання щодо законності закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України без витребування матеріалів кримінального провадження та дослідження підстав такого закриття, унеможливило перевірку слідчим суддею законності та обґрунтованості прийнятого дізнавачем рішення та вказує на порушення права на справедливий судовий розгляд.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сама ухвала слідчого судді містить істотні суперечності, з огляду на те, що відомості у кримінальному провадженні №0000745 внесені за ч. 1 ст. 125 КК України, та дізнавачем кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 125 КК України. Проте, слідчий суддя дійшов переконання щодо відсутності складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що зазначив в мотивувальній частині ухвали.

Зважаючи на вище викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що слідчим суддею постановлене рішення не відповідає вимогам КПК України та підлягає скасуванню.

Водночас, апеляційний суд не в змозі задовольнити скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження в повному обсязі, оскільки саме слідчий суддя має перевірити підстави для законності прийнятого дізнавачем, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, а суд апеляційної інстанції перевірити законність прийнятого судового рішення.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_8 , скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про призначення нового розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача від 30.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000745 з дотриманням вимог КПК України та дослідженням всіх обставин, які стали підставою для постановлення зазначеного процесуального рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 409, 411, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2021 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги потерпілої ОСОБА_7 на постанову дізнавача-інспектора СД Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 30.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000745 від 17.02.2017 в Суворовському районному суді м. Одеси іншим слідчим суддею.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3