Провадження №1-кс/369/2461/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 29.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2020 близько 16 год. 15 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи за проїжджій частині дороги за адресою:
АДРЕСА_1 , тобто знаходячись у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, діючи з особливою зухвалістю, спровокували конфлікт з раніше не знайомим їм чоловіком на ім`я ОСОБА_8 .
В ході вищевказаного конфлікту, ОСОБА_7 , діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, на прохання ОСОБА_4 вчиняв дії, спрямовані на позбавлення можливості у потерпілого ОСОБА_8 вільно рухатися, а саме тримав його за спину. В цей час ОСОБА_4 , маючи на меті вчинення хуліганських дій відносно потерпілого ОСОБА_8 , попередньо діставши із кишені штанів предмет, спеціально пристосований для спричинення тілесних ушкоджень, підійшов ззаду до потерпілого та наніс йому один удар в область правого стегна, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №131 від 30.09.2020, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого стегна.
В подальшому, довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Київ, освіта середня, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не судимий.
30.09.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в сукупності, а саме протоколом огляду місця події від 29.09.2020, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 29.09.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.09.2020, протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 29.09.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.09.2020, протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка від 29.09.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.09.2020, протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка від 29.09.2020 та іншими матеріалами в сукупності.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 та ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:
- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;
- незаконно впливати на свідка, потерпілого.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюваний офіційно неодружений, офіційно не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків та усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить до 7 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia ( ОСОБА_12 )). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, йморальністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час за для уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, маючи реальну можливість пересуватись та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого ОСОБА_8 може незаконно впливати на нього, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, з огляду на практику Європейського Суду з прав людини, сторона обвинувачення наголошує про наступне: небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтверджують обґрунтування досудового тримання під вартою ( рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59).
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Так, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або передачі його на поруки, ОСОБА_4 може впливати на свідків з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та судді, а також покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого прокурор не зможе фактично контролювати виконання даного запобіжного заходу. При цьому, під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу підозрюваного комусь на поруки, що виключає в цілому можливість застосування такого запобіжного заходу.
Орган досудового розслідування не встановлена наявність у ОСОБА_4 грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Тобто, застосування більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст.179, 180, 181, 182 КПК України вони не позбавляють в повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, рішення суду повинне забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Під час судового засідання прокурор вимоги клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Відповідно до ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Разом з тим, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Таким чином, вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184,193,194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 29.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Київ, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 58 діб, а саме до 28 листопада 2020 року (включно). наступні обов`язки:
- перебувати місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 07.00 год. ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному провадженні.
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1