Справа № 141/480/20
Провадження №1-кп/141/30/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 24.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000045 від 20.04.2020 року з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду Вінницької області 29.07.2020 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 03.08.2020 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на 18.08.2020 року на 10 год. 30 хв. за участю учасників судового провадження.
ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом 19.04.2020 року близько 23 год. 00 хв. пішов в домогосподарство свого батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 де знаходиться автомобіль марки «Москвич» моделі «М-2140» державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, який перебував у користуванні останнього. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, користуючись відсутністю сторонніх осіб, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідків та бажаючи їх настання, сів у незачинений автомобіль марки «Москвич» моделі «М-2140» державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору та шляхом підбору ключа завів автомобіль, відчинив ворота домогосподарства та поїхав у центр с. Животівка Оратівського району Вінницької області, де забрав свого брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та товариша ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В подальшому викраденим автомобілем ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме їздив ним по с. Животівка та в смт. Оратів Вінницької області, однак зранку приблизно о 06 год. 30 хв. 20.07.2020 року вказаний автомобіль було зупинено працівниками поліції Оратівського ВП. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 11 575 грн. 98 коп.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене із проникненням у інше сховище.

24.07.2020 року між начальником Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України. 23.07.2020 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, обставиною, що обтяжує його винуватість, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Враховуючи викладене, сторонами угоди визначене узгоджене покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна та звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив затвердити угоду та призначити покарання, визначене угодою, вирішити питання про долю речових доказів та витрат на залучення експертів.

ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю та беззастережно, просив суд про затвердження угоди; зазначив, що цілком розуміє вимоги угоди, його рішення є добровільним та не прийнято під примусом чи обіцянок; погодився на призначення судом узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні угоду про примирення підтримав та пояснив, що жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 немає, надавши письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Заслухавши пояснення учасників кримінального процесу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, віднесено до тяжких злочинів, потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов' язання очевидно можливі для виконання.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, із застосуванням ч.2 ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів, в загальному розмірі 1 144 грн. 11 коп.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373-376, 474 -476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 липня 2020 року між начальником Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000045 від 20.04.2020 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів, в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири ) грн. 11 коп.
Зняти арешт з автомобіля марки «Москвич», моделі «2140» д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору, шасі № НОМЕР_2 , 1986 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 , жителька м. Іллінці Вінницької області та яким користується ОСОБА_6 , 15.05.1970 року, накладений 06.05.2020 року ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області, та повернути вказаний автомобіль потерпілому ОСОБА_6 .

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів через Оратівський районний суд Вінницької області з моменту його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним, обвинуваченим і прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1