Cправа № 522/1728/16
№1-в/522/242/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Скорохватової Наталії Єгорівни у кримінальному провадженні №0006096 від 26.07.2015 року, за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України, про повернення речових доказів.
В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Адвокат Скорохватова Наталія Єгорівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0006096 від 26.07.2015 року, за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України, мотивуючи наступним.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року ОСОБА_1 , звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Під час проголошення ухвали, судом не було вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні, а саме про пістолет «ПМР 9мм УД№0638» з магазином.
Згідно з рапортом інспектора ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області Михайлова І.Г. від 25.07.2015 року у ОСОБА_2 був вилучений пістолет «ПМР 9мм НОМЕР_1 » з магазином, який зберігається при матеріалах справи. Арешт на вказане майно у рамках даного кримінального провадження не накладався. Таким чином, вилучений 25.07.2015 року пістолет «ПМР 9мм УД№0638» з магазином має статус тимчасово вилученого майна.
Адвокат зазначає, що відповідно до ст 368 КПК України, при ухваленні вироку, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами та документами.
У зв`язку з чим представник ОСОБА_1 адвокат Скорохватова Н.Є. просить вирішити питання щодо речових доказів.

Позиція учасників судового процесу.
У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Скорохватова Н.Є. не з`явилась написала заяву про розгляд справи без їх участі.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву ро розгляд клопотання за його відсутністю, та зазначив що заперечує проти задоволення заяви.

Положення закону, яким керувався суд при вирішенні клопотання.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 98. Речові докази
1. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частина перша статті 98 із змінами, внесеними згідно із Законом № 314-VII від 23.05.2013\
2. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Стаття 100. Зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію
Назва статті 100 із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013\
1. Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
2. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
3. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
4. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.
5. Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.
6. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
Пункт 1 частини шостої статті 100 із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013\
2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;
4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Частину шосту статті 100 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 772-VIII від 10.11.2015; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1791-VIII від 20.12.2016\
7. У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Частина сьома статті 100 в редакції Закону № 772-VIII від 10.11.2015; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1021-VIII від 18.02.2016, № 2447-VIII від 07.06.2018, № 720-IX від 17.06.2020\
8. Реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.
Частина восьма статті 100 із змінами, внесеними згідно із Законом № 772-VIII від 10.11.2015\
9. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Стаття 174. Скасування арешту майна
4. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Стаття 288. Розгляд питання про звільнення від кримінальної відповідальності
1. Розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.
2. Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
3. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
4. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
5. Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Стаття 369. Види судових рішень
1. Судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
2. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.
Стаття 372. Зміст ухвали
1. Ухвала, що викладається окремим документом, складається з:
1) вступної частини із зазначенням:
дати і місця її постановлення;
назви та складу суду, секретаря судового засідання;
найменування (номера) кримінального провадження;
прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання;
закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа;
сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;
2) мотивувальної частини із зазначенням:
суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається;
встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів;
мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;
3) резолютивної частини із зазначенням:
висновків суду;
строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Мотиви, з яких виходив суддя при постановленні ухвали.
Як встановлено судом, слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0006096 від 26.07.2015 року, за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України.
25.07.2015 року під час затримання ОСОБА_1 було виявлено та вилучено пістолет «ПМР 9мм УД№0638» з магазином, оскільки він підпадав під ознаки вилученого з обігу предмету.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року ОСОБА_1 , звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вище перелічених норм процесуального права, суд при постановленні рішення яким закінчується судовий розгляд повинен вирішити долю наданих до суду речових доказів.
В той же час, на момент постановлення судом рішення, жодних речових доказів до суду не було надано. Крім того, судовий розгляд не був проведений до кінця у зв`язку із заявленням клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у порядку ст. 288 КПК України, а тому суд невідкладно видалився до нарадчої кімнати для застосування вимог ст 49 КК України, як то передбачено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З урахуванням вище викладеного, суд не мав можливості на момент постановлення ухвали вирішити питання щодо речових доказів.
В той же час, враховуючи ті обставини, що підстав для застосування спеціальної конфіскації у даному кримінальному провадженні не було так як відповідно до ст 96 -1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу, речовий доказ у вигляді пістолета підлягає поверненню за належністю.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 170-175, 318-380 КПК України, суддя -
У Х В А Л И В :
Заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Скорохватової Наталії Єгорівни у кримінальному провадженні №0006096 від 26.07.2015 року, за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України, про повернення речових доказів - задовольнити.
Речові докази: пістолет «ПМР 9мм УД№0638» з магазином повернути ОСОБА_1 за належністю.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів.

суддя:
29.09.2020