У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.07.2020 Справа №607/11440/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку ст. 107 КПК України, розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001554,-

встановив:
Слідча СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження за №0001554 від 24.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, звернулась із клопотанням погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

У клопотанні слідча ОСОБА_3 зазначила наступне «Ст. слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001554 від 24.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ст.356 КК України.

До Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_5 про самовільне захоплення його приміщення закладу харчування "Скаварідка", що по АДРЕСА_1 невідомими особами, внаслідок чого було завдано шкоду власнику даного приміщення.

24.06.2020 року В Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 самовільно зайняв нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,3 кв.м.. Також останній повідомив що його позбавлено доступу до вказаного приміщення та не повертають його техніку та сировину.

В ході проведення огляду місця події 24.06.2020 року не вдалося здійснити огляд даного приміщення через те, що замок у дверях вказаного приміщення був змінений, а особи, які знаходилися в приміщенні не реагували на повідомлення слідчого.

В ході проведення допиту ОСОБА_6 заявив, що набув права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,3 кв.м.. законно, оскільки дане приміщення придбав у фінансової компанії ТОВ «Морган Кепітал», яке в свою чергу викупило право вимоги за кредитом у відповідного банку, тобто дана нерухомість була викуплена у банку за борги колишнього власника.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є збереження речового доказу, забезпечення його збереження до виявлення всіх обставин, щоб запобігти його відчуженню, та для збереження майна користувача ОСОБА_5 та також юридичного власника.

Також, 09 липня 2020 року, до Тернопільського міськрайонного суду було скеровано клопотання про проведення огляду вище зазначеного приміщення, оскільки теперішнім власником ОСОБА_6 чинять перешкоди у користуванні майном.

Положенням ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Частиною ч.1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний автомобіль, постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 3 частини 2 статті 172 КПК України передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Під час огляду місця події встановлено, що користувачем приміщення, що по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 , а юридичним власником є ОСОБА_6 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

Окрім того, у вказаному примішенні знаходиться обладнання та сировина ОСОБА_5 , яка останньому не повернена, з метою збереження речових доказів які необхідні для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також те, що незастосування арешту даного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення інформації на ньому.

Враховуючи вище викладене, а також те, що дане приміщення має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, та встановлення всіх обставин кримінального провадження».

Слідчий будучи повідомленим про час і дану судового засідання в порядку ст. 135 КПК України на розгляд не прибув, причини не повідомив.

Користувач майна ОСОБА_5 будучи повідомленим про час та дату розгляду клопотання на засідання не з`явився причини не повідомив.

Власник майна ОСОБА_6 будучи повідомленим про час та дату розгляду клопотання на засідання не з`явився причини не повідомив.

Дослідивши клопотання із додатками, - матеріалами, якими слідчий обґрунтовує необхідність у накладенні арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до п. 10 ч.2 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

До клопотання слідчої долучено постанову про визнання приміщення речовим доказом у кримінальному провадженні, однак слідчим не доведено що вказане приміщення містить ознаки визначенні в ст. 98 КПК України.

Крім цього слідчим суддею встановлено, що у клопотанні слідчий просить накласти арешт на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,3 кв.м. та майно, яке в ньому знаходиться.

На думку слідчого судді прохання щодо накладення арешту на майно, яке знаходиться у вказаному приміщенні не підлягає задоволенню оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: перелік і види майна, що належить арештувати.
Завдання арешту майна у відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає, що майно вказане у клопотанні про накладення арешту не може бути приховане, пошкоджене, піддане псуванню, знищене, перетворене, відчужене протягом короткого строку, оскільки є нерухомим.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положення «Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5. Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Згідно із п.2 розділу 1 глави І Правил зазначено, що копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Пунктом 8 розділу 10 глави ІІ Правил встановлено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що долучені до вказаного клопотання слідчого про арешт майна, копії документів не засвідчені належним чином, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів та вважати їх належними доказами по справі.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,3 кв.м. та майно, яке в ньому знаходиться. не буде спів розмірним та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання слідчої доцільно відмовити.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання старшої слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001554, - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити слідчому також учасникам присутнім під час її оголошення. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копію ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1