ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3270/20 Справа № 204/2719/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченої ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_9 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року, щодо:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 313 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 313 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 313 КК України;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 313 КК України;
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 305, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 313 КК України;
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року, було задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії застосованих відносно обвинувачених запобіжних заходів та про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 .
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 5 500 000 гривень.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 , до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 500 000 гривень.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 1 000 000 гривень.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 3 500 000 гривень.
Змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_14 , строком до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 2 500 000 гривень, взявши її під варту із зали суду.
Змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_15 , строком до 04 грудня 2020 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 2 500 000 гривень, взявши її під варту із зали суду.
У разі внесення застави покладено на обвинувачених обов`язки не відлучатися із населеного пункту за місцем реєстрації без дозволу суду, за першим викликом з`являтися до суду, здати на зберігання закордонні паспорти
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_18 , до 04 грудня 2020 року, з виконанням раніше покладених обов`язків відповідно до ухвал суду.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_19 , до 04 грудня 2020 року, з виконанням раніше покладених обов`язків відповідно до ухвал суду.
Роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні інкримінованих тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за що у разі доведеності їх вини, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, зокрема до дванадцяти років. Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду. В судовому провадженні триває допит свідків, не досліджені докази сторін. Згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_18 , на нього здійснюється незаконний тиск, погрози, з метою зміни показів на користь обвинувачених ОСОБА_20 , про що він звернувся до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з ЄРДР. При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених, зміну запобіжного заходу та встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та наразі змінились відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Обвинувачені з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, зокрема на обвинуваченого ОСОБА_18 , з метою зміни показів, можуть продовжити або вчинити інше кримінальне правопорушення. Оцінюючи в сукупності відносно всіх обвинувачених обставини, зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України, колегія суддів вважала за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії застосованих відносно обвинувачених відповідних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення раніше визначеної застави та домашнього арешту, строком до 60 днів. Застосовані відносно обвинувачених запобіжні заходи є доцільними та пом`якшенню не підлягають. Крім того, підлягає задоволенню клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на тримання під вартою, з альтернативою раніше визначеної застави в сумі 2 500 000 гривень, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України збільшились, що обумовлює застосування більш суворого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- захисник ОСОБА_21 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вважає, що в ухвалі суду не було дотримано всіх вимог закону.
На думку апелянта, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням яке не відповідало вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України. З клопотання не вбачається якими доказами підтверджується обґрунтованість підозри відносно саме ОСОБА_12 , додатки до клопотання взагалі відсутні, що підтверджує відсутність доказів обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Апелянт посилається на те, що ОСОБА_12 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів слідства чи суду, інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику, в матеріалах доданих до клопотання прокурора відсутні.
Судом, на думку апелянта, не було враховано дані про особу ОСОБА_12 , який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має родину, раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання.
Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим спроб незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати розгляду справи.

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою звільнити обвинувачену ОСОБА_14 з-під варти, обрати ОСОБА_14 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що обраний щодо ОСОБА_14 запобіжний захід занадто суворим та таким, що не відповідає даним про її особу.
Зазначає, що матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_14 чинила спроби незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Цей ризик тим більше відсутній, враховуючи, що на теперішній час досудове розслідування давно завершено, всі можливі докази зібрані, судове слідство триває понад рік і за цей час жодних доказів не тільки впливу, а і контактування зі свідками стороною обвинувачення не надано.
Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства в частині обґрунтування розміру застави. У клопотанні прокурора не наведено ані обставин, які б свідчили про виключність даного випадку, в якому можна застосувати розмір застави, що перевищує визначений законом розмір застави.
Визначений судом розмір застави у 2 500 000 грн., є непомірним для обвинуваченої ОСОБА_14 , оскільки не відповідає її матеріальному становищу та обставинам вчиненого злочину.

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_15 , не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою звільнити обвинувачену ОСОБА_15 з-під варти, обрати ОСОБА_15 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що обраний щодо ОСОБА_15 запобіжний захід занадто суворим та таким, що не відповідає даним про її особу.
Зазначає, що матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_15 , має намір переховуватись від суду, та чинила спроби незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Ризик незаконного впливу на свідків відсутній, враховуючи, що на теперішній час досудове розслідування давно завершено, всі можливі докази зібрані, судове слідство триває понад рік і за цей час жодних доказів не тільки впливу, а і контактування зі свідками стороною обвинувачення не надано.
Крім того судом не враховано особу обвинуваченої, яка має ряд захворювань та потребує лікування, також має на утриманні матір похилого віку, яка потребує догляду.
Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства в частині обґрунтування розміру застави. У клопотанні прокурора не наведено ані обставин, які б свідчили про виключність даного випадку, в якому можна застосувати розмір застави, що перевищує визначений законом розмір застави.
Визначений судом розмір застави у 2 500 000 грн., є непомірним для обвинуваченої ОСОБА_15 , оскільки не відповідає її матеріальному становищу та обставинам вчиненого злочину.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою звільнити обвинуваченого ОСОБА_13 з-під варти, обрати ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що висновки суду є безпідставними.
Зазначає, що матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_13 чинив спроби незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Ризик незаконного впливу на свідків відсутній, враховуючи, що на теперішній час досудове розслідування давно завершено, всі можливі докази зібрані, судове слідство триває понад рік і за цей час жодних доказів не тільки впливу, а і контактування зі свідками стороною обвинувачення не надано. Відсутність цього ризику підтверджується і позицією самого обвинуваченого ОСОБА_13 який визнав вину у вчиненні злочинів, які він дійсно вчиняв, а саме незаконне виробництво та зберігання прекурсорів, тобто кримінальне правопорушення передбачене ст. 311 КК України. Щодо інших інкримінованих злочинів навіть з текстуального аналізу обвинувального акту не зрозуміло, яким чином ОСОБА_13 міг брати участь у скоєнні цих злочинів, а їх інкримінування йому має суто формальний характер.
Судом не було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який має міцні соціальні зв`язки, а саме, має дружину, дитину, на теперішній час дитина потребує оперативного лікування.
Зазначає, що розмір застави є занадто великим, що на його думку, суперечить вимогам ст. 182 КПК України.

- захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою обрати ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.
Вказує, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, сторона обвинувачення не представила переконливих даних, що розмір застави у сумі 5 500 000 грн. є явно помірною для обвинуваченого.
Матеріали справи не містять будь яких даних про отримання особою відповідних доходів, які вказують на можливість внесення ним визначеного судом розміру застави. Крім того, прокурором у суді взагалі не було доведено жодних підстав для визначення такого розміру застави.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 підтримали кожен свою апеляційну скаргу в інтерсеах своїх підзахисних.
Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 кожен підтримав своїх захисників, просили задовольнити апеляційні скарги захисників.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Частиною першою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.
Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження 06 жовтня 2020 року в судовому засіданні Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинувачених під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Так, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, дані про особу обвинувачених, які підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Твердження апелянтів про тривалий розгляд кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки не пов`язані з наявністю підстав для продовження застосування запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження існування встановлених судом ризиків є також безпідставними, оскільки тяжкість злочинів та можливе покарання, за їх вчинення, поряд із відомостями про особи обвинувачених та обставинами провадження прямо вказують на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
На переконання суду апеляційної інстанції, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Всі викладені апеляційні доводи були предметом дослідження судом при ухваленні рішення і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченої ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_9 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , та зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4