У Х В А Л А

09.09.2020 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10

розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 3 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и л а:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України,зокрема ризик переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого.Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. На думку прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_11 процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила суд його задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник при вирішенні даного клопотання послалися на розсуд суду.
В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вважають що ним не доведено існування усіх ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Крім того, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2020р. ОСОБА_11 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.09.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов колегії суддів належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 09.09.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України. В обвинувальному акті зокрема викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.На думку суду, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з моменту застосування цього запобіжного заходу не зменшився і не відпав та полягає у вірогідності переховування від суду з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також, колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, хоча останній є мінімальним.Водночас, наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведено. Отже, колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. На думку колегії суддів, застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням встановлених ризиків, не забезпечить його належної поведінки, не зможе перешкодити переховування від суду. Про обрання відносно нього особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_11 особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 06.11.2020 року включно.
Утримувати обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 18.00 год. 10.09.2020 р.

Судді: