Справа № 605/157/20
Провадження № 1-кп/603/62/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2020 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 22.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

Від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання, в якому прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяці.
Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, ніде не працює, не має постійного місця проживання. Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які враховувались судом при обранні та продовженні даного запобіжного заходу, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 у зв`язку із тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення та з огляду на санкцію статей обвинувачення, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, вказує, що ОСОБА_3 , перебуває в розшуку Рівненським ГУНП в Рівненській області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, посилаючись на необгрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор. Просять обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Обвинувачений в судовому засіданні також вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі факт його перебування в розшуку, а також прокурором порушено строки звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, чим порушено його право на захист.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, вважає, що підстави для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відсутні.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.09.2020 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , продовжено строком на два місяці до 01.11.2020 року.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, за які передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі та які згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами.
Також, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор.
Зокрема продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки останній, усвідомлюючи тяжкість та міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі на певний строк, а також враховуючи розмір шкоди, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований за двома адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак за вказаними адресами не проживає, що свідчить про відсутність у нього постійного місця проживання.

Крім того, наявним та доведеним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений маючи доступ до інформації про анкетні дані та контактні телефони свідків та потерпілої, може незаконно впливати на цих осіб, як особисто так і через третіх осіб, шляхом погрози схиляти до дачі неправдивих показань на свою користь, відмови від участі у кримін альному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Також суд вважає наявним та доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості обвинуваченим ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, оскільки вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , постійного джерела доходу та постійного місця проживання не має, ніде не працює, тому враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому корисливого злочину, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 не маючи основного джерела доходу може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності. Вказані обставини можуть спонукати обвинуваченого до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця перебування та переховування від суду.
Розглядаючи питання можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слід зазначити, що з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів проти власності, беручи до уваги наявність та доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому згідно обвинувального акту та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим,відповідає даним про особу обвинуваченого, є співмірним а також запобігатиме ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що прокурором порушено строки звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою суд оцінює критично, виходячи з наступного.
Так, 23.04.2020 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2020 року № 558-ІХ «Про внесення зміни до п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID?19)». Вказаним законом Розділ ХІ Перехідних положень КПК України доповнено пунктом 20-5, згідно якого на період дії карантину, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою".

При цьому, суд зазначає, що згідно ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, зважаючи на положення ч.3 ст. 331 КПК України, та враховуючи те, що завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою не вбачається за можливе, суд вважає що наявні достатні підстави для вирішення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки строк тримання під вартою згідно ухвали суду від 03.09.2020 року закінчується 01.11.2020 року.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу прокурора на необхідність дотримання в подальшому строків звернення до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, у відповідності до пункту 20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України.

Крім того, твердження обвинуваченого про те, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі факт його перебування в розшуку суд до уваги не бере, оскільки вказані доводи спростовуються долученими до матеріалів клопотання даними, зокрема відомостями ОСК ГУНП в Тернопільській області від 28.01.2020 року, згідно яких ОСОБА_3 перебуває в розшуку Рівненським ГУНП в Рівненській області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду не надано, тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

При цьому, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення всебічного, повного та неупередженого судового розгляду даного кримінального провадження у розумні строки, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дієвості кримінального провадження, а також враховуючи те, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 01.11.2020 року, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити строком на 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 318, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів.
Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 26 грудня 2020 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити ОСОБА_3 та направити Державній установі «Чортківська установа виконання покарань №26» - для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Монатириський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1