Справа №463/1983/20
Провадження №1-кс/463/1245/20
У Х В А Л А

23 липня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 13 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001015 від 03 жовтня 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що оскаржуваною постановою відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001015. Вважає, що слідчий безпідставно посилається на положення ч.1 ст.55 КПК України, оскільки він звернувся про вчинення злочину щодо себе, та внаслідок вчинення вказаного злочину наступили тяжкі наслідки.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, дав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за 0001015 від 03 жовтня 2019 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 13 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_3 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001015 від 03 жовтня 2019 року у зв`язку із відсутністю підстав вважати заявника потерпілим у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок вчинення службовими особами Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області заподіяно тяжкі наслідки, а саме його засуджено до 15 років позбавлення волі, що в свою чергу до значних втрат, моральних страждань та переживань, що і є моральної та матеріальною шкодою.

Разом з тим, у скарзі жодних даних про розмір заподіяної шкоди та спосіб розрахунку такої скаржник не зазначає. Також, як вбачається із пояснень скаржника та матеріалів кримінального провадження, кримінальне провадження відносно нього було розслідувано службовими особами Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області у порядку передбаченому КПК України, йому висунуто обвинувачення, справа була предметом розгляду судом, рішення суду залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанції. Підставність вказаного обвинувачення, як і його доведеність може перевірятись виключно у межах вказаного кримінального провадження, що і було здійснено відповідними судами.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, на даний час кримінальне провадження №0001015 від 03 жовтня 2019 року закрито у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим у вказаному провадженні є підставною.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 13 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001015 від 03 жовтня 2019 року відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 липня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1