УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2020 Справа №607/8948/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000009 від 21 січня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, Російська Федерація Республіка Чечня, громадянина Росії, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Тернопіль, Україна, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 21 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, надійшов від прокуратури Тернопільської області до суду 01.06.2020 року.

Прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строком на два місяці строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотанням про продовження строком на два місяці строку дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із клопотань, в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 вимагали із погрозою застосування насильства та 01 квітня 2020 року отримали від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3 500 доларів США.

01 квітня 2020 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, Російська Федерація Республіка Чечня, громадянина Росії, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, затримано в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

01 квітня 2020 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернопіль, Україна, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, затримано в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2019 року у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом їх вимагання з погрозами спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Після цього, у грудні 2019 року, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_6 та повідомив йому про те, що ОСОБА_8 не повертає грошовий борг та попросив посприяти в його поверненні. На пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_6 погодився.

17 березня 2020 року ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , після досягнення домовленості на вчинення злочину, близько 12.00 години, неподалік торгового центру «Торба», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Стуса, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого, пред`явили йому завідомо протиправну вимогу передати їм грошові кошти в сумі 7500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.03.2020, становить 198 900 (сто дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот) гривень.

При цьому, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_10 , став погрожувати ОСОБА_8 спричиненням тяжких тілесних ушкоджень йому та членам його сім`ї в разі не передачі вищевказаної суми грошових коштів. Під час зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зменшили розмір суми коштів, що вимагалася, та пред`явили йому завідомо протиправну вимогу передати їм грошові кошти в сумі 3500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.03.2020, становить 92 820 ( дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять ) гривень.

Потерпілий ОСОБА_8 сприйняв погрозу ОСОБА_7 про спричинення йому та його рідним тяжких тілесних ушкоджень, як реальну, що цілком може бути реалізована, стати дійсною, якщо він проігнорує їх вимогу про передачу грошових коштів.

ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого в розмірі 3500 доларів США, неодноразово телефонували ОСОБА_8 та вимагали зустрічі. При цих розмовах ОСОБА_6 називав умови передачі коштів ОСОБА_7 , чинив психологічний тиск на свідомість потерпілого у випадку ігнорування ним вимоги у передачі обумовленої суми коштів.

26 березня 2020 року ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 , зателефонував та призначив йому зустріч біля торгового центру «Торба», що по вул. Стуса в м. Тернополі.

01 квітня 2020 року біля 12.00 години ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого зустрілися із ОСОБА_8 навпроти торгового центру «Торба», що по вулиці Стуса, 1, в м. Тернополі, де разом із ОСОБА_7 отримали від ОСОБА_8 грошові кошти, які в нього вимагалися, а саме 400 (чотириста) доларів США та заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банківських банкнот доларів США на загальну суму 3100 (три тисячі сто) доларів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.04.2020, становить 96 705 (дев`яносто шість тисяч сімсот п`ять) гривень.

Під час отримання коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були затримані на місці події працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, а саме вимога передачі чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

02 квітня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

3 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 3.04.2020 року у справі № 607/5739/20 (провадження №1кс/607/2622/2020) щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується о 23.59 год. 29 травня 2020 року. Цією ж ухвалою, визначено розмір застави в розмірі 168 160 гривень та, у випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

25 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/8369/20 (провадження №1кс/607/3828/2020) продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 17 липня 2020 року.

23 червня 2020 року Тернопільський апеляційний суд вказану ухвалу слідчого судді залишив без змін.

03 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 3.04.2020 року у справі № 607/5741/20 (провадження №1 кс/607/2624/2020) щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується о 23.59 гол. 29 травня 2020 року. Цією ж ухвалою, визначено розмір застави в розмірі 168160 гривень та, у випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_7 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

06 квітня 2020 року на депозитний рахунок Управління ТУ ДСА України у Тернопільській області ОСОБА_11 внесено грошові кошти в розмірі 168160 гривень із призначенням платежу: застава за ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000009.

26 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2020 року у справі № 607/8370/20 (провадження №1 кс/607/3829/2020) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії обов`язків передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчою, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

13 липня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/8948/20 (провадження №1кп/607/1296/2020) ОСОБА_7 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

13 липня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/8948/20 (провадження №1кп/607/1296/2020) продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 08 вересня 2020 року.

17 серпня 2020 року Тернопільський апеляційний суд вказану ухвалу суду залишив без змін.

31 серпня 2020 року ухвалою Тернопілоьського міськрайонного суду у справі №607/8948/20 (провадження №1кп/607/1296/2020) продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний; обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Наявність підстав обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, є зібрані під час досудового розслідування докази, а саме:

документи:

- заява ОСОБА_8 про те, що у грудні 2019 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 здійснюють у нього вимагання коштів;

- покази потерпілого ОСОБА_8 про те, що в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 неодноразово протиправно вимагали в нього з погрозами спричинення тяжких тілесних ушкоджень грошові кошти в користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6

- додаткові покази потерпілого ОСОБА_8 під час яких він вказав, що зможе впізнати ОСОБА_12 та особу на ім`я « ОСОБА_13 », які під час зустрічі з ним вимагали у нього грошові кошти.

показання свідків:

- ОСОБА_10 , яка повідомила, що 17 березня 2020 року вона стала свідком зустрічі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 біля торгового центру «ТОРБА». ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимагали з погрозами заподіяння тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 7500 доларів США. Також, 01 квітня 2020 року вона стала свідком зустрічі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 біля торгового центру «ТОРБА», під час якої ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

- додатковими показаннями свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що зможе впізнати ОСОБА_12 та особу на ім`я « ОСОБА_13 », які під час зустрічі із ОСОБА_8 вимагали у нього грошові кошти.

протоколи слідчої дій:

- огляд місця події від 01 квітня 2020 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Василя Стуса, 1 навпроти торгового центру «ТОРБА», під час якого виявлено передані ОСОБА_8 . ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США та заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банківських банкнот доларів США на загальну суму 3100 (три тисячі сто) доларів, а також вищевказаних осіб;

- проведення 01 квітня 2020 року освідування ОСОБА_6 на місці події після отримання ним грошових коштів від ОСОБА_8

- проведення 01 квітня 2020 року освідування ОСОБА_7 на місці події після отримання ним грошових коштів від ОСОБА_8

- впізнання особи за фотознімками, під час проведення якої потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка вимагала у нього грошові кошти;

- впізнання особи за фотознімками, під час проведення якої потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вимагала у нього грошові кошти;

- впізнання особи за фотознімками, під час проведення якої свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка вимагала у ОСОБА_8 грошові кошти;

- впізнання особи за фотознімками, під час проведення якої свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вимагала у ОСОБА_8 грошові кошти;

протоколи процесуальної дії:

- затримання 01 квітня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставини або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Наведене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органом досудового розслідування зібрано, перевірено і оцінено достатньо доказів, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, і не підлягають звільненню від відповідальності за нього. Вказані докази є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Метою продовження застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 177 КПК України, стало забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

Ризиком того, що ОСОБА_6 уродженець м. Грозний, Республіка Чечня, громадянин Російської Федерації, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, він є громадянином держави, з якою Україна перебуває у збройному конфлікті, не має на території України постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину. У обвинуваченого не перебувають на утриманні діти чи особи, які потребують опіки та догляду. У разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

2) п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні;

Ризиком того, що у разі не продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу та він може незаконно впливати на свідків, потерпілого чи іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні є те, що вказані особи йому відомі, знає їхні місця проживання, тому перебуваючи на волі може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

3) п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню:

Ризиком того, що ОСОБА_6 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину, корисливість мотиву, його антигромадська поведінка.

4) п. 5 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. продовжувати кримінальне правопорушення;

Ризиком того, що ОСОБА_6 , громадянин Російської Федерації, може вчинити на території України інші корисливо-насильницькі кримінальні правопорушення, є те, що він безробітний, внаслідок чого не має стабільного джерела прибутку, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину. У разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 є корисливо-насильницьким, скоєно групою осіб, з погрозами застосування насильства, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Підстави для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також встановлено обставини, що виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Отже, необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних рішень обумовлено обґрунтованістю підозри у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії зазначені у п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_6 під вартою.

Отже, необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних рішень обумовлено обґрунтованістю підозри у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії зазначені у п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому запобігання спробам підозрюваного ухилятись від слідства та суду виправдовують даний запобіжний захід, підтверджують наявність зазначених ризиків, та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам та не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому просить клопотання задовольнити, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

Метою продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 згідно з вимогами пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, знищити, незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на таке:

п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду:

Ризиком того, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, може навмисно переховуватись від слідства та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

У разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні:

Ризиком того, що у разі не продовження ОСОБА_7 строку дії обов`язків він може незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні є те, що вказані особи йому відомі, знає їхні місця проживання, тому може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню:

Ризиком того, що ОСОБА_7 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину, корисливість мотиву.

п. 5 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. продовжувати кримінальне правопорушення:

Ризиком того, що ОСОБА_7 , може вчинити інші корисливо-насильницькі кримінальні правопорушення, є те, що він безробітний, внаслідок чого не має стабільного джерела прибутку, і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 є корисливо-насильницьким, скоєно групою осіб, з погрозами, застосування насильства, тому мас високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують потребують продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.:5 ст. 194 КПК України та покладених на обвинуваченого судом з метою забезпечення його належної поведінки.

У зв`язку із закінченням о 23 год. 59 хв. 26 липня 2020 року строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України та покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , виникла необхідність у їх продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про їх покладення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування обвинуваченого від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків та експертів або вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, просить клопотання задовольнити, продовживши строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та про продовження строку дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, підтримав з підстав, що у них викладені, просить задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти продовження строку дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не заперечили.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні відносно клопотання про продовження строку дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, підтримав доводи захисника ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні відносно клопотання про продовження строку дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, заперечив.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив, вказав, що подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не є виправданим. Просить врахувати соціальні зв`язки обвинуваченого, а також те, що визначений раніше розмір застави є непомірним для обвинуваченого та підлягає зменшенню.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні відносно клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримав доводи захисника ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні відносно клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав доводи прокурора.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, потерпілого, суд приходить до наступного висновку.

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

Вивченням особи ОСОБА_7 встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

На думку суду, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, суд вважає, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів чи зменшення раніше визначеного розміру застави не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, суд вважає, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а застосування менш суворих запобіжних заходів чи скасування обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

За таких обставин, слід задовольнити клопотання прокурора, та продовжити строк дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зменшення раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 20 грудня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисникам, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали у частині продовження строків дії запобіжних заходів - до 00 год. 00 хв. 20 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1