Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/840/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2020 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, не одруженого, безробітного, мешканкця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості відповідно до положень ст. 89 КК України;

визнано винуватим та засуджено за: ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин; за ч. 1 ст. 277 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Ухвалено вирок в частині призначених покарань у виді штрафу та у виді громадських робіт виконувати окремо.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у розмірі 170 гривень на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), умисного пошкодження шляхів сполучення, що могло спричинити аварію поїзда, порушило нормальну роботу транспорту та створило небезпеку для життя людей.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 31 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, пішки прибув на дванадцятий кілометр залізничного перегону між станціями УЗТ Петрове - Недайвода приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, розташований поблизу села Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області де у нього виник умисел на крадіжку залізничних металевих накладок.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 31 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи власний корисливий мотив, упевнившись, що його злочинні дії ніким не будуть помічені, в результаті чого, діючи таємно, шляхом вільного доступу, таємно викрав дві залізничні накладки марки Р-65. Згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 438 від 19.02.2020 року ринкова вартість двох залізничних накладок станом цін на 31.01.2020 року, складає 1197 гривень 00 копійок.

Викраденим ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд спричинивши Приватному акціонерному товариству «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальну шкоду на суму 1 197 гривень 00 копійок.

Крім того, 31 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 пішки прибув на дванадцятий кілометр залізничного перегону між станціями УЗТ Петрове - Недайвода приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, розташований поблизу села Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області, де в нього виник злочинний намір на навмисне пошкодження шляхів сполучення спрямований на приведення їх у непридатний для експлуатації стан, та розуміючи, що розукомплектування залізничної колії може порушити нормальну роботу транспорту, спричинити аварію поїзда, створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків з причини заподіяння великого матеріального збитку внаслідок появи реальної загрози сходу рухомого складу з рейок із-за можливого відхилення від вертикалі та перевороту, недопустимого зсуву у бік розширення або звуження залізничної колії, як слідство травмування, в тому числі смертельного, членів локомотивної бригади. Скориставшись відсутністю робітників залізничного транспорту та сторонніх осіб, ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пошкодження шляхів залізничного сполучення та достеменно розуміючи значення своїх злочинних дій, шляхом демонтажу двох залізничних накладок марки Р-65, пошкодив шляхи сполучення верхньої будови колії, тим самим порушив нормальну роботу транспорту, створив небезпеку для життя людей, тому що зазначені дії могли спричинити аварію поїзда.

В апеляційній скарзі:

прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та призначити покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин, ч. 1 ст. 277 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, визначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, які виконувати самостійно.

У порушення норм закону, суд першої інстанції, призначив ОСОБА_8 покарання окремо за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України, не визначивши остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 70 КК України.

Передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачена відповідальність за окремі склади правопорушень і які мають самостійні санкції.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключає можливість застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, але й прямо вказує на необхідність такого застосування.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, яка підтримала подану прокурором апеляційну скаргу, просила скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та призначити покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин, ч. 1 ст. 277 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, на підставі ст. ст. 70, 72 КК України, визначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, які виконувати самостійно, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Учасниками судового провадження не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості ОСОБА_8 та кваліфікації його дій.

Відтак, суд апеляційної інстанції не надає оцінки означеним обставинам, вважає винуватість ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), умисного пошкодження шляхів сполучення, що могло спричинити аварію поїзда, порушило нормальну роботу транспорту та створило небезпеку для життя людей, доведеною, а кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України правильно встановленою.

Також не надається оцінки й правильності та обґрунтованості врахування судом при призначенні ОСОБА_8 покарання таких обставин як тяжкість вчиненого злочину, особа обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, розмір та вид призначеного покарання, оскільки вказані обставини також не оспорені в апеляційному порядку.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора визнає слушними.

Статтею 70 КК України регламентовано порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а статтею 72 КК України правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення.
Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Закон України про кримінальну відповідальність (статті 70 та 71 КК України) допускає складання покарань одного виду, а також тих покарань різного виду, які перелічені в ч. 1 ст. 72 КК України.

Разом із тим, ч. 3 ст. 72 КК встановлений особливий порядок призначення за сукупністю злочинів та вироків таких видів основних, а в ч. 4 ст. 72 КК додаткових покарань, які складанню з іншими видами покарань не підлягають і у всіх випадках виконуються самостійно. У таких випадках у вироку фігурують відразу декілька видів основних покарань, які з моменту набрання ним чинності застосовуються до засудженого одночасно і кожне з них виконується самостійно, причому не послідовно одне за іншим, а паралельно одне поряд з іншим.

Разом із цим, застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України не є взаємовиключними.

Положення ст. 72 КК України, зокрема й ч. 3 її, передбачає призначення покарання як за сукупністю кримінальних правопорушень, так і за сукупністю вироків.

Як убачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, судом, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог закону, визначено міру покарання за кожне із кримінальних правопорушень окремо: за ч. 1 ст. 185 КК України, за ч. 1 ст. 277 КК України.

Після чого зазначено про необхідність виконання призначених покарань окремо.

Однак, судом не застосовано положень ч. 1 ст. 70 КК України, і не зазначено про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Після чого, підлягали застосуванню положення ч. 3 ст. 72 КК України із зазначенням про виконання призначених покарань окремо.

Відтак, доводи прокурора є слушними.

Разом із тим, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, причиною того є вимога до скасування частково оскаржуваного вироку суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Диспозицією ст. 421 КПК України підтверджується можливість суду апеляційної інстанції, при апеляційному перегляді, скасування обвинувального вироку, ухваленого судом першої інстанції, у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, - лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Також, як встановлено п. 4) ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а п. 4) ч. 1 ст. 408 КПК України регламентовано: суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі - в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

У конкретному кримінальному провадженні не ставиться питання погіршення становища обвинуваченого, адже прокурор не вимагає необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення необхідності застосування більш суворого покарання, тощо.

Вимоги обвинувачення відносяться до неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 70 КК України, однак, при цьому, обвинувачення не вимагає, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосування більш суворого покарання стосовно ОСОБА_8 , як і не йдеться в апеляційній скарзі про будь-яке інше погіршення становища обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів, визнаючи слушними доводи прокурора про неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, враховуючи наведене вище, задовольняє апеляційну скаргу прокурора частково, змінює оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за:

ч. 1 ст. 277 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень;

ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді: штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, громадських робіт на строк 100 годин, які виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4