Справа № 146/1014/18
Провадження №11-кп/801/1427/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000137 від 21.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження № 000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 10.11.2020 року до 08.01.2021 року включно.
Строк дії ухвали суду 60 діб, тобто до 08.01.2021 року включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу, постановити нову, якою ОСОБА_7 змінити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово із застосуванням засобу електронного контролю та звільнити з-під варти.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року має бути скасована через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження.
Судом клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою було розглянуто із грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, порушенням права обвинуваченого на захист, в порушення вимог ст. 31 КПК України судове засідання було проведено незаконним складом суду, ч.2 ст.184 КПК України стороні захисту клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено за три години до його розгляду, суд знехтував клопотання захисника ОСОБА_6 про проведення судового засідання за допомогою програми EasyCon, чим позбавив обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, з яким укладено відповідний договір.
На думку захисника, достатнім запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,який забезпечить виконання покладених на нього обовязків є домашній арешт .

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину з застосуванням насильства відносно потерпілого, може впливати на свідків, які ще не допитані, тому суд вірно продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що стосується доводів захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , то вони є необгрунтованими, до суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 не з`явився, тому судом відповідно до вимог ст.53 КПК України було прийнято рішення про залучення захисника з центру надання безоплатної правової допомоги для захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , порушення судом першої інстанції ст. 31 КПК України є надуманими, оскільки сторона захисту не заявляла клопотання про колегіальний розгляд провадження, захисника ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу, змінити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та звільнити обвинуваченого з-під варти, зазначив, що судом порушено вимоги ст.31 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 розглядається колегіальним складом суду, суд за його клопотанням не вийшов на звязок за допомогою програми EASYCON та неправомірно залучив захисника для окремої процесуальної дії, існування ризиків на даний час прокурором не доведено, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000137 від 21.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Дане кримінальне провадження розглядається колегіальним складом суду.
Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Клопотання прокурора розглянуто головуючим суддею-доповідачем ОСОБА_1 , який приймаючи рішення, діяв у відповідності до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» зміни до якого внесено Законом України від 13.04.2020 року.

Заяв про незаконний склад суду від учасників кримінального провадження не надходило.

Захисник ОСОБА_6 , звертаючи увагу на незаконність складу суду будь-яких доказів не надав.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідають матеріалам провадження.
Відповідно до положень передбачених ч.1 ст. 53 КПК України суд залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Відповідно до ч.3 ст. 53 КПК України під час проведення окремої процесуальної дії захисник має ті ж самі права й обов`язки, що й захисник, який здійснює захист протягом кримінального провадження.
На підставі ухвали суду від 10.11.2020 року згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором слідчим суддею чи судом для проведення окремої процесуальної дії від 10.11.2020 року № 002-0003070 захисником обвинуваченого ОСОБА_7 призначено захисника ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу відбувся за участю залученого захисника ОСОБА_9 , яка заперечувала проти продовження запобіжного заходу.
У рішенні «Каранта проти Швейцарії» від 24 травня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при призначенні захисника потрібно виходити з того чи вимагали цього інтереси правосуддя. У зазначеному рішенні суд визначив критерії які мають враховуватися при цьому: - серйозність правопорушення в якому підозрюється особа; - складність справи; - особисті обставини підозрюваного (вік, освіта, кількість судимостей).
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою було забезпечено.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про порушення вимог ч.2 ст.184 КПК України є безпідставними.
10.11.2020 року під час судового розгляду клопотання в Вінницькому міському суді Вінницької області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 клопотань про відкладення судового засідання з підстав зазначених у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не заявляли, а відтак погодилися на розгляд клопотання.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, особисті обставини життя, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором є недоведеними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судом перевірено належним чином доводи прокурора щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від суду, йому відоме місце проживання потерпілого він матиме реальну змогу незаконно впливати на нього, свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні, продовжити вчиняти інші злочини, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, на думку захисника, зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4