Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/820/20
Номер провадження: 1-кп/511/133/20
27.08.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури про подовження строку запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.05.2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000631 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Захисник зазначив, що ОСОБА_4 не має на меті переховуватися від суду та впливати на свідків у кримінальному проваджені, крім того він має постійне місце проживання, а тому до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 194 КПК України у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Суд вважає, що відповідно до Глави 28 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведення поза розумним сумнівом вини особи у зазначеному в обвинувальному акті злочині, а тому оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається і до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Тому суд, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів у конкретних умовах місця і часу та враховує, щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Також, суд приймає до уваги що до затримання ОСОБА_4 офіційно не працював, його майновий стан відсутність офіційного джерела доходу, проживає поруч з Державним кордоном; а також відсутність міцних соціальних зв`язків, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, з метою уникнення ризиків переховуватися від суду, а також з метою недопущення впливу на свідків, які на даний час не допитані судом; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші злочини.
Крім того існують обставини, передбачені ст. 178 КПК Україні, які також слід врахувати, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненні тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим по вказаному кримінальному провадженню.

Щодо думки захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, то на даний час, суд не вбачає підстав для вказаної зміни, оскільки, на теперішній час тільки тримання під вартою, може запобігти ризикам переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших злочинів, окрім того, судом встановлено, що обвинувачений фактично проживав один за місцем реєстрації та у разі обрання вказаного запобіжного заходу він фактично буде позбавлений можливості забезпечення себе життєво необхідними речами та засобами для існування (харчування, засоби гігієни тощо) .

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд на теперішній час не встановив.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що по даному кримінальному провадженню необхідність забезпечити належний хід провадження є достатньою підставою для тримання обвинуваченого під вартою, що дає суду підстави для задоволення клопотання прокурора.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, гарантії, передбачені ст. 5 покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Розмір застави має оцінюватись з огляду на особу підсудного, належну йому власність та інше, тобто щоб перспектива втрати застави у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.
Застава необхідна лише тоді, коли існують підстави для тримання під вартою. Якщо ризику втечі можна уникнути за допомогою застави або інших гарантій, обвинуваченого слід звільнити, враховуючи, що у нього менше причин для втечі, коли очікується більш м`яке покарання.
Крім того, розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу та також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) та його платоспроможність. За певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину.
Таким чином, відповідно до норм Європейського законодавства, застава є гарантією уникнення спроби підозрюваного втечі.
Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду; не відлучатись із населеного пункту, де він фактично проживає: за адресою: АДРЕСА_1 , - прокурора, суд про зміну свого місця проживання та реєстрації.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати на виклики суду; не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання, повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з - під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, вважаємо за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194,331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 25.10.2020 року включно.
Одночасно визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 68 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, прокурора; не відлучатись із населеного пункту, де він фактично проживає: за адресою: АДРЕСА_1 - повідомляти суд, прокурора, про зміну свого місця проживання та реєстрації.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору, ОСОБА_4 - для відома.
Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства.

Головуючий суддя: ОСОБА_1