Справа № 147/1078/19
Провадження №11-кп/801/50/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000117 від 21.05.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9
потерпілого: ОСОБА_7
представника потерпілого- захисника: ОСОБА_6

В с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив змінити ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, в мотивувальній частині та частину викладених обставин справи.

Встановити вину особи обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 всі судові витрати та витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_7 .

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року в задоволенні клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду та складення досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відмовлено.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000117від 21.05.2018 року у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбаченого ч.1 ст.296 КК України задоволено.
Кримінальне провадження № 0000117 від 21.05.2018 року закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.
Роз`яснено цивільному позивачу його право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Клопотання представника потерпілого, адвоката ОСОБА_6 та потерпілого про відшкодування понесених ним процесуальних витрат при розгляді кримінального провадження №0000117 21.05.2018 року залишено без розгляду, одночасно роз`яснено їм, що вони мають право на звернення до суду із заявою про вирішення питання розподілу судових витрат у даному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 мотивовано тим, що в ухвалі суду не вказано всі обставини, на які посилається сторона потерпілого, а саме на довготривале розслідування кримінального провадження, зволікання зі сторони органів державної влади, які наділені владними повноваженнями необхідними для здійснення своєчасного розслідування кримінального провадження та притягнення до відповідальності винних осіб та забезпечення отримання ними справедливої міри покарання за вчинене кримінально-каране діяння.
Суддею за власним переконанням було надано оцінку доказам, а саме акту виконаних робіт з приводу надання правової допомоги у справі та вказано, що витрати не підтверджені належними доказами.
Таким чином, на думку захисника, суд невраховуючи останніх позицій Касаційного суду про те, що витрати на правову можуть підтверджуватися будь-яким документом, зокрема і актом виконаних робіт.
Суд не надав оцінки діям та поведінці винної особи, не встановив дій направлених на відшкодування завданої шкоди, в формулюванні ухвали прямо не встановлено вину обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні та судом не в повній мірі її описано.
На думку захисника рішення суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив судовий розгляд вказаної апеляційної скарги проводити без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , просив ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року залишити без змін, представника потерпілого-захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задоволити, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, просив задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить встановити вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Зазначені вимоги суперечать вимогам КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні 13.07.2020 року заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого.

Передбачене главою 27 КПК підготовче провадження є першим важливим етапом судового провадження у суді першої інстанції, у якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.

Статтею 314 КПК України, передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 КПК України, тобто у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд має неухильно дотримуватися порядку проведення підготовчого судового засідання, визначеного ст.314 КПК України.

За змістом ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, дослідження доказів на її підтвердження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та за наявності достатніх правових підстав, визначених ст. 49 КК України, зважаючи на те, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000117 закінчився, дійшов вірного висновку про необхідність звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та закриття на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції встановив, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, тобто з 01.08.2009 року і до дня розгляду справи пройшло більше 3 років, протягом цього строку він не вчинив нового злочину та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності спливли, а також врахував те, що ОСОБА_8 не заперечував проти закриття кримінального провадження, знаючи, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення.
Те, що ОСОБА_8 визнає вину, просив звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України стало підставою для закриття кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні, під час проведення якого суд не перевіряє доведеність чи недоведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення встановлюється під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Суд першої інстанції при закритті кримінального провадження залишив без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , дійшовши вірного висновку, що відповідно до положень ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути розглянутий по суті лише у разі розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, в усіх інших випадках, коли кримінальне провадження не підлягає розгляду по суті обвинувачення цивільний позов в кримінальному провадженні не може бути розглянутий та його слід залишити без розгляду.
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, що не позбавляє права звернення потерпілого ОСОБА_7 до суду із цивільним позовом про відшкодування заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо невідповідності вимогам ст. 370 КПК України рішення суду щодо стягнення витрат потерпілого на правову допомогу, то апеляційний суд вважає, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Відповідно п.1ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу є процесуальними витратами
Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат , належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Представник потерпілого просить змінити ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 всі судові витрати та витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_7 .

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 26.03.2019 року між потерпілим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги.

Також у матеріалах провадження наявний акт виконаних робіт складений 13.07.2020 року ОСОБА_6 .

Впродовж судового розгляду захисник ОСОБА_6 здійснював представництво інтересів потерпілого ОСОБА_7 на підставі ордеру серії КС № 661184 від 26.03.2019 року.

Однак, вматеріалах кримінального провадження відсутній додаток до договору від 26.03.2019 року, укладеного між потерпілим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_6 про надання правової допомоги, акт прийняття-передачі наданих послуг, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо наявності підстав для залишення без розгляду вимог про відшкодування понесених процесуальних витрат, потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Така позиція цілком узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 17.06.2020 року по справі №598/1781/17, в якому зазначено, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч.5 ст. 534 КПК України суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 404, 405,407,409, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 .
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000117 від 21.05.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3