ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 490/3227/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/979/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

Обвинуваченого: ОСОБА_8

Обвинуваченого: ОСОБА_9

Обвинуваченого: ОСОБА_10

Обвинуваченого: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000628 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.2 ст.186 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24.08.2020 року включно.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 червня 2020 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не доведено обґрунтованість підозри та не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, тобто, є раніше не судимою особою, також є особою молодого віку, в нього наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема, у вигляді зареєстрованого місця проживання на території м. Миколаєва. До складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_12 , з якою ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі більш як 8 років.

ОСОБА_10 також є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, тобто, є раніше не судимою особою, також є особою молодого віку, в нього наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема, у вигляді зареєстрованого місця проживання на території м. Миколаєва, наявності житла, сім`ї. До складу його сім`ї входять сестра, мати та бабуся похилого віку, які погребують утримання та піклування з боку ОСОБА_10 .

ОСОБА_11 не має сім`ї з кровних родичів, бо є сиротою. Однак намагається створити сім`ю, проживаючи цивільним шлюбом з жінкою, а його перебування під вартою може зруйнувати нову сім`ю.

ОСОБА_9 є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, тобто, є раніше не судимою особою, також є особою молодого віку, в нього наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема, у вигляді зареєстрованого місця проживання на території м. Миколаєва, наявності житла, сім`ї. До складу його сім`ї входять малолітня дочка, дружина, мати та свекор зі свекрухою похилого віку, які потребують утримання та піклування з боку ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката та обвинувачених, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїва від 24 січня 2020 року відносно кожного з обвинувачених обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 березня 2020 року включно, подальшими ухвалами слідчих суддів цей строк був продовженим неодноразово, востаннє до 09 липня 2020 року включно, з метою запобігання ризикам переховатися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, продовжити або вчинити інше кримінальне правопорушення.
26 червня 2020 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва було продовжено запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до 24.08.2020 року включно.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У разі визнання обвинувачених винуватими їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.
Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушень, а також на те, що обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні стійкого злочинного угрупування, що доводить підвищену суспільну небезпеку їх особи, додатково наявність ризику продовження або вчинення нового злочину підтверджується позицією обвинувачених, які стверджують відсутність підстав для їх перебування під вартою в зв`язку із скоєним, про скоєне не шкодують, про необхідність виправлення своєї поведінки не заявляють, що свідчить про їх негативну репутацію і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо них, перебуваючи на свободі, вони можуть ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілого, продовжити вчиняти злочини або вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, являються необґрунтованими.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особи обвинувачених, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у кримінальному провадженні не дослідженні всі докази, тобто на теперішній час триває судовий розгляд кримінального провадження по суті.
Посилання апеляційної скарги адвоката про наявність у підзахисних постійного місця проживання та наявність міцних соціальних зв`язків, суд апеляційної інстанції приймає їх до уваги, однак, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , відомості про осіб та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останніх запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час апеляційного розгляду, не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підзахисних ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до 24.08.2020 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4