Справа № 567/240/20
У Х В А Л А

27.07.2020 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю слідчого Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

розглянувши винесене в кримінальному провадженні за за №0000076 від 17.02.2020, слідчим СВ Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , клопотання про продовження строку досудового розслідування,

встановила:

27.07.2020 слідчий СВ Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , звернувся до Острозького районного суду Рівненської області з клопотанням про надання арешту на житловий будинок,- об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки загальною площею 0,75 га., в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га. в районі АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження майном.

Вказуючи, що підставою накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечити відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, просить накласти арешт на вказане майно.
Слідчий в судовому засіданні вказав, що арешт на зазначене у клопотанні нерухоме майно дасть можливість забезпечити відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому просить клопотання про арешт майна задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з такого.
Встановлено, що у провадженні Острозького ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 17.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
20.02.2020, близько 01.00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до приміщення новобудови, що на праві приватної власності належить для ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав: полотенцесушитель марки «НИЦЦА 900х530/500» - вартістю 4291 грн. 82 коп., полотенцесушитель марки «ЛЮКСОР 800х530/500» - вартістю 5798 грн. 70 коп., рівень 1,5 м алюмінієвий марки «Expert» - вартістю 157 грн. 19 коп., дрель-шурупокрут марки «Sturm ID2140» - вартістю 555 грн. 96 коп., одну каністру ґрунтовки концентрат марки «Н5 1:6» - вартістю 175 грн., електроподовжувач чотирьох жильний довжиною 30 м. чим заподіяв для потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майнову шкоду на суму не менше як 10 978 грн. 67 коп.

Крім того, 14.03.2020, близько 01.00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом злому врізного замка, проник до приміщення новобудови, що на праві приватної власності належить для ОСОБА_9 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав: унітаз марки «AMPMBlissLC538607WHX» - вартістю 8404 грн., унітаз марки «CersanitKoral К010 3/6» - вартістю 1403 грн., умивальник марки «Cersanit» прямокутної форми, пилосос марки «Karcher», бочку дубову об`ємом близько 30 літрів вартістю 1500 грн., електрокосу марки «Ikra» - вартістю 1789,94 грн., електрокосу марки «Baumastergt-3526» - вартістю 1688,85 грн., відро з нержавіючої сталі об`ємом 15 літрів, пательню з дискової борони вартістю 431, 67 грн., бойлер марки «Tesy» на 80 літрів вартістю 4392 грн., ножиці по металу довжиною 65 см. оранжевого кольору з резиновими чорними ручками чим заподіяв для потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майнову шкоду на суму не менше як 32209 грн. 46 коп.

17.07.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

22.07.2020 до слідчого відділення Острозького ВП надійшов цивільний позов від потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування майнової шкоди у сумі 15 000 гривень та моральну шкоду 12 800 гривень, а всього 27 800 гривень.

22.07.2020 до слідчого відділення Острозького ВП надійшов цивільний позов від потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди у сумі 40 000 гривень та моральну шкоду 16 000 гривень, а всього 56 000 гривень.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, оскільки накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечити відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, визначено коли допускається арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог пп.1,2 ч.3 ст. 171 КПК у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні зазначається розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК України).
В клопотанні не зазначено належних підстав, передбачених ст.170 КПК України, щодо відповідного обґрунтування та необхідності арешту майна, а також жодних доказів, які підтверджують, що зазначені у клопотанні земельні ділянки належать саме підозрюваному ОСОБА_6 , накладення арешту на які дасть можливість забезпечити відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу, а саме: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Всупереч вищевикладеному, суд розглядаючи питання про арешт майна не вбачає в даному клопотанні правових підстав для арешту вказаного житлового будинку належного ОСОБА_6 , оскільки накладення арешту на житловий будинок є неспівмірним із завданими ОСОБА_6 збитками потерпілим, які зазначені ними у позовних вимогах.
Окрім того, слідчим та прокурором у клопотанні не вказано на ту обставину, чи у ОСОБА_6 наявне інше майно на яке можливо накласти арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди для потерпілих у випадку задоволення їхніх позовних вимог, яке буде смівмірним із завданою ним шкодою, як і не надано доказів, про відсутність будь-якого іншого майна на яке можливо накласти арешт.
Пунктом 6 ч.2 ст.173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст.1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд вважає, що можливість особи користуватися майном відповідно охоплюється поняттям у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції.
Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що при розгляді такої категорії справ як втручання у право власності, необхідно оцінювати сумісність заходу втручання в право особи на володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила

в задоволенні клопотання слідчого СВ Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали буде проголошено 27.07.2020 о 15:45 год.

Слідчий суддяОСОБА_1