Справа № 149/1062/20
Провадження №11-кп/801/173/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020 року, -

в с т а н о в и в :

24.12.2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (арк. пров. 29 № т. 3) ОСОБА_8 залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 23.59 год. 10.01.2021 року.

До суду надійшло клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, наявні ризики не лише залишились, а і посилились тим, що обвинуваченому призначено реальне покарання, пов"язане з тривалий терміном позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається (арк. пров. №29 т. 3), що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020 року ОСОБА_8 залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 23.59 год. 10.01.2021 року.

10 січня 2021 року є останнім днем тримання під вартою обвинуваченого.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_8 відноситься до особливо тяжких злочинів, на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, призначено до розгляду.

Розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на наведене вище Апеляційний суд вважає, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу, не припинились, на даний час кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції не розглянуто по суті, а кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , відноситься до особливо тяжких злочинів, через що доцільно продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Уланів Хмільницького району Вінницької області, громадяниу України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строк тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду кримінального провадження.

Копію ухвали негайно направити учасникам судового провадження і начальнику Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4