Справа № 445/2230/20
Провадження № 1-кп/445/211/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 30.11.2020 року з угодою про визнання винуватості від 30.11.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000382 від 21.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , студента першого курсу Червоненського ВПУ, раніше несудимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 21.09.2020 року, близько 04 год. 00хв., веребуваючи спільно із особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, на березі озера в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області підійшли до ОСОБА_7 , який в цей час рибалив на даному озері та мав із собою ліхтарик торгівельної марки "Police" модель "Х5", вартістю 208,65 грн., акумуляторну батарею "Forse", жовтого кольору, із маркуванням "10" вартістю 322,87 грн. та надувний човен торгівельної марки "Bark" модель, "В-250N" у комплекті із двома веслами, підлогою з трьох елементів та двома лавками вартістю 4300,00 грн. При цьому у ОСОБА_4 та осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, із корисливих мотивів та корисливою метою виник умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , групою осіб без попередньої змови між собою. Так, з метою реалізації виниклого спільного умислу, один із осіб, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, зловив ОСОБА_7 за шию та погрожував застосуванням фізичного насильства, в цей час як інші стояли біля потерпілого та спостерігали. В подальшому близько 04 год. 10 хв., перебуваючи у зазначеному місці, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, застосовуючи фізичну силу, тримав потерпілого ОСОБА_7 за одяг, з рук якого вирвав вищевказаний човен, а інша особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, кулаком своєї правої руки завдала два неприцільних удари в голову ОСОБА_7 , таким чином подолавши волю потерпілого до спротиву. Скориставшись вказаним фактом ОСОБА_4 спільно із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, відкрито заволоділи, належним потерпілому ОСОБА_7 , човном, який понесли до автомобіля Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому останні приїхали до місця події. При цьому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, також відкрито викрала належну потерпілому акумуляторну батарею та ліхтарик. Після цього, ОСОБА_4 разом з особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, спільно розпорядились вказаним майном на власний розсуд, завдавши потерпілом матеріальної шкоди на загальну суму 4831,52 грн.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства.
Між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, за згодою потерпілого ОСОБА_7 , 30.11.2020 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 186 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, на підставі ст. 75,76,104 КК України.
При визначенні вказаної міри покарання, сторонами враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, характеризуючі дані обвинуваченого, зокрема, що останній на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше несудимий, наявність обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також домовленості між сторонами щодо викриття обвинуваченим трьох інших співучасників кримінального правопорушення, зазначених в угоді.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Потерпілим ОСОБА_7 надано прокурору письмову згоду на укладення угоди з обвинуваченим про визнання винуватості, що підтверджується його відповідною заявою та не викликає у суду сумніву у добровільності такої згоди.
Захисник ОСОБА_5 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 , яка надала згоду на укладення даної угоди, просять затвердити угоду про визнання винуватості, вказують, що така була укладена за їх участі, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, передбачена санкцією ч.2 ст. 186 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявна письмова згода потерпілого на укладення даної угоди, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому, в присутності захисника та законного представника, роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження до обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.
Відтак, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 , а в разі відсутності в нього доходу, із його законного представника - ОСОБА_6 , слід стягнути 1/4 витрат на залучення експерта в даному кримінальному провадженні, оскільки останній вчинив злочин групою осіб, в кількості чотири особи, матеріали щодо трьох з яких виділено в окреме провадження.
Керуючись ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, 65, 75, 76, 104, ч.2 ст. 186 КК України, суд, -

у х в а л и в :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2020 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 17.12.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі відсутності в нього доходу, із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1-1014/20 від 30.10.2020 року в розмірі 326,90 грн., а також витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/2-180/20 від 29.10.2020 року в розмірі 326,90 гривень.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_8