Справа № 487/3887/17
Провадження № 1-кп/487/62/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002739, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Градське Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, має середньо-спеціальну освіту, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

-03.03.2003 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст..296 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки;

-20.11.2003 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі;

-05.11, ч.2 ст.301, ч.1 ст.70 КК України до двох років позбавлення волі;

-08.10.2014 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі, був звільнений 14.11.2016 року відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.11.2016 року умовно достроково на строк одинадцять місяців чотири дні, -

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
09.07.2017 року, в нічний час, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, будучи раніше неодноразово засудженим ОСОБА_3 , в період строку умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання призначеного за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.10.2014 року, реалізуючи корисливий злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля воріт КП «Центральний ринок, по вул.Сінній у м.Миколаєві, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_6 , яка сиділа на бордюрі та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме жіночу сумку чорного кольору, вартістю 420 грн., яка стояла біля потерпілої, та в якій знаходилися мобільний телефон «Samsung duos», вартістю 420 грн.; жіноча сумка, виготовлена з різнокольорового матеріалу, вартістю 90 грн.; жіночий шкіряний гаманець, чорного кольору, вартістю 350 грн.; жіноча металева шпилька для волосся, вартістю 50 грн.; пластиковий кишеньковий ліхтарик, вартістю 20 грн.; жіночий гребінець для волосся, вартістю 50 грн.; сонцезахисні окуляри, вартістю 80 грн.; дві жіночі пудрениці, з дзеркалами, вартістю 30 грн. за кожну, загальною вартістю 60 грн.; чохол для мобільного телефону вартістю 50 грн.; чохол для ключів, чорного кольору, вартістю 50 грн.

Після чого, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1670 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 09.07.2017 року, в нічний час, знаходився біля воріт КП «Центральний ринок, по вул.Сінній у м.Миколаєві, де побачив жінку, яка була в нетверезому стані та спала, при цьому біля неї стояла жіноча сумка, яку він і викрав, при цьому в сумці знаходилися мобільний телефон «Samsung duos», жіноча сумка, виготовлена з різнокольорового матеріалу, жіночий шкіряний гаманець, чорного кольору, жіноча металева шпилька для волосся, пластиковий кишеньковий ліхтарик, жіночий гребінець, сонцезахисні окуляри, дві жіночі пудрениці, чохол для мобільного телефону чохол для ключів. Викрадене майно зберігав за місцем свого проживання та в подальшому видав працівникам поліції.

У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Потерпіла до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила, що розгляд справи просить провести за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

Пр цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено нетяжкий злочин.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання визначеного за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.10.2014 року, тривалий час переховувався від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, за місцем останнього проживання характеризується посередньо.

На обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням положення ст..71 ч.1 КК України.

При визначені остаточного покарання, суд враховуючи обставини вчинення ОСОБА_3 . Кримінального правопорушення, дані про його особу, щире каяття у скоєному злочині, вважає за необхідне до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.10.2014 року.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК УКраїни.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.10.2014 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді двох років трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня постановлення вироку, з моменту його затримання, взявши ОСОБА_3 під варту у залі суду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон «Samsung duos», жіночу сумку, жіночий шкіряний гаманець, жіночауметалеву шпильку для волосся, пластиковий кишеньковий ліхтарик, жіночий гребінець, сонцезахисні окуляри, дві жіночі пудрениці, чохол для мобільного телефону чохол для ключів, які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - залишити у її розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1