Справа № 159/3681/19 Провадження №11-кп/802/397/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000999, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Залісся Камінь-Каширського району Волинської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працює, має малолітню дитину, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 06 червня 2001 року Луцьким міським судом Волинської області за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 11 вересня 2003 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію»;
- 24 грудня 2003 року Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст .185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- 06 грудня 2010 року Апеляційним судом Черкаської області за ч. 3 ст .187, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 4, 6, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі постанови Вінницького міського суду, згідно ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68, ч. 1 ст. 74 КК України замінене покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на строк 15 років, звільнений 15 травня 2019 року після відбуття строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання визначено обчислювати з 03 червня 2019 року.
Арешт на майно, накладений згідно ухвал слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2019 року, скасовано.
Вирком вирішено питання про долю речових доказів і процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 31 травня 2019 року, біля 19 год. 15 хв., на зупинці громадського транспорту поблизу приміщення загальноосвітньої школи № 5 м. Ковеля по вул. Театральній, 17 в м. Ковелі Волинської області, керуючись метою заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 , нанісши останній один удар правою рукою у ліву скроню чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді гематоми лівої скроневої ділянки, яке згідно висновку експерта № 96 від 20 червня 2019 за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим застосував насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та, вихопивши з її руки, заволодів мобільним телефоном марки «Meizu M5 Note», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 366 від 14 червня 2019 року, станом на 31 травня 2019 року складає 1 866,67 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 вартістю 25 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, та сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 25 грн., на рахунку якої грошових коштів не було чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1 916,67 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 31 травня 2019 року, біля 23 год. 20 хв., поблизу багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , керуючись метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив розбійний напад на ОСОБА_11 , а саме: схопивши її за волосся, повалив на землю, після чого наніс не менше семи ударів в область лівої частини голови та кілька ударів у нижню частину спини чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої орбітальної ділянки, множинних синців волосистої частини голови, грудної клітки та обох передпліч, які, згідно висновку експерта № 93 від 04 червня 2019 року, за ступенем тяжкості відносяться: гематома лівої орбітальної ділянки до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, множинні синці волосистої частини голови, синці грудної клітки та обох передпліч легких тілесних ушкоджень, тим самим застосував насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та вихопивши з її руки, заволодів належним їй мобільним телефоном марки «IPhone 6s», ІМЕІ НОМЕР_5 , ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 366 від 14 червня 2019 року станом на 31 травня 2019 року складає 4 300 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_6 вартістю 65 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 4 365 гривень.
Не погоджуючись із вказаним вироком суду:

- захисник ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі вказує на незаконність оскаржуваного нею вироку суду через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Не погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 187 КК України розбій, вважає, що у діях ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбачений ст. 186 КК України, так як експертними висновками та іншими зібраними стороною обвинувачення доказами не доведено, що спричинені потерпілим тілесні ушкодження були небезпечними для їх життя та здоров?я. Також вважає суворим призначене ОСОБА_7 покарання та вказує про наявність підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просить вирок суду першої інстанції змінити, кваліфікувати протиправні дії обвинуваченого за ст. 187 КК України та пом?якшити призначене покарання;

- обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не погоджується із правовою кваліфікацією вчинених ним протиправних дій, які, як він вважає підлягають кваліфікації за ст. 186 КК України грабіж. Зазначає, що одна із потерпілих неодоразово змінювала свої показання щодо характеру та механізму нанесення їй тілесних ушкоджень. У звязку із цим, просить перевірити правильність кваліфікації його дій та призначити покарання, у відповідності до вимог закону.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого, який апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити, прокурора, яка щодо їх задоволення заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Виходячи з положень ст. 187 КК України обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» регламентовано, що небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

У своїх показаннях, наданих в суді, обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечував своєї причетності до інкримінованого йому злочину, проте не погодився із правовою кваліфікацією його дій.

Сторона захисту оспорює, що насильство, застосоване під час нападів, було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, а за епізодом вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_10 , в якої обвинувачений спочатку вирвав телефон, а потім наніс удар, мав місце розбій.

Як установлено з показань потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , безпосередньо допитаних в суді, останні чітко та послідовно показали про характер та механізм нанесення їм ударів ОСОБА_7 , після чого, останній заволодів їх телефонами.

Такі показання відтворені у вироку суду повно та правдиво, і повністю узгоджуються із іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме із даними, що містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання, оформленими фототаблицями до них, протоколами добровільної видачі та огляду речей, висновками судово-медичних експертиз: № 93 від 04 червня 2019 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої орбітальної ділянки, множинних синців волосистої частини голови, грудної клітки та обох передпліч, які утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо від ударів руками та ногами людини і за ступенем тяжкості відносяться: гематома лівої орбітальної ділянки до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, множинні синці волосистої частини голови, синці грудної клітки та обох передпліч легких тілесних ушкоджень, № 96 від 06 червня 2019 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої скроневої ділянки, яка утворилась від дії тупого твердого предмету і за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так як потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неправомірними діями обвинуваченого заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, зазначене є кваліфікуючою ознакою розбою, а не грабежу, а тому правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 187 КК України, є правильною, а доводи апеляційних скарг в цій частині, безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий тяжкий злочин проти власності, пов`язаний з застосуванням насильства. Враховано судом і позитивні зміни, що відбулись у житті обвинуваченого, який одружився, і у нього народилась дитина, а також стан його здоров`я, зокрема наявність хронічних захворювань, що потребують належного та тривалого лікування.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс: активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди, а також щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Врахувавши усі обставини кримінального провадження, у тому числі й ті, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, суд призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції частини статті, за якою його засуджено, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке слід відбувати реально, навівши у вироку переконливі мотиви такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Таке рішення суду належним чином умотивоване, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд вважає, що наявність пом`якшуючих покарання обставин та позитивні дані про особу, в даному випадку, в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування ст. 69 КК України, у зв`язку із чим, доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: