У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2020 Справа №607/20192/20

23 листопада 2020 року
провадження №1-кс/607/8480/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лозова, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, непрацюючого, неодруженого, раніше притягувався до кримінальної відповідальності

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ТРВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000458 від 20.11.2020 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 20.11.2020 року до Тернопільського РВП надійшла заява ОСОБА_6 про те, що 19.11.2020 року близько 20:00 год., його сусід ОСОБА_5 , пройшовши до його житлового будинку, застосовуючи насильство та вчиняючи інші насильниці дії, що виразились у погрозі застосування предмету ззовні схожого на ніж, заволодів його грошовими коштами у сумі 600 гривень.

20 листопада 2020 року, відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000458 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2020 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань та ціллю особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності, а також спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, заздалегідь знаючи про отримання потерпілим ОСОБА_6 пенсійного забезпечення, почав вимагати у нього грошові кошти, при цьому застосувавши до останнього насильство, шляхом нанесення потерпілому одного удару кулаком правої руки в обличчя, а саме область ділянки носа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на розбій, ОСОБА_5 , в одній із кімнат житлового будинку, підшукав собі знаряддя скоєння злочину, а саме предмет ззовні схожий на кухонний ніж, підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 та перебуваючи у безпосередній близькості, утримуючи рукою біля шині ОСОБА_6 предмет зовні схожий на ніж, та погрожуючи застосування даного предмету, тим самим подавивши волю останнього до супротиву, виражаючи в такий спосіб серйозність своїх намірів, правою рукою заліз до лівої кишені штанів, у які був одягнутий потерпілий, та заволодів його грошовими коштами в сумі 600 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому із викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

21 листопада 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Підставою до застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З врахуванням наведеного, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з мотивів, у ньому наведених та просили його задовольнити. Прокурор вказав, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, належним чином обґрунтована, встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому з врахуванням зазначених ризиків, лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та просив застосувати щодо нього домашній арешт по місцю його проживання в АДРЕСА_1 .
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Нормами ч.1 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.
Судом встановлено, що у провадженні СВ ТРВП ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження за №0000458 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.187 КК України..
21 листопада 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 1 ст. 187 КК України, яке є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання, у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2020 року;
- протоколом огляду місця події від 20.11.2020;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 21.11.2020;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.11.2020 року
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.11.2020 року
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.11.2020 року
- протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 21.11.2020 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 20.11.2020 року.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.
Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов"язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме підозрюваний може: вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні; переховуватися від органу досудового слідства та суду.
Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до семи років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності про що свідчить його втеча з місця події одразу після вчинення злочину.
Крім того, він не одружений, не працює, на утриманні осіб похилого віку та малолітніх не має, що свідчить про відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків в суспільстві.
Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні є те, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілого ОСОБА_6 чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти останнього до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.
Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється є те, що у ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, стабільного доходу не отримує, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків та намагання задовольнити свої матеріальні потреби злочиним шляхом, що й стало причиною вчинення ним злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Летель проти Франції" від 26.06.1991р. зазначив, що "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув"язнення, як виняткову міру запобіжного заходу протягом певного часу". Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув"язнення може бути застосоване.
Так, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ("Лабіта проти Італії" №26772/95).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він ніде офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має, не одружений, на утриманні будь яких осіб не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів за ч.3 ст.185, ч.ч.1,2 ст.125 КК України. Окрім того, на даний час на розгляді у Тернопільському міськрайонного суді перебувають обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, стан його здоров`я, репутацію та міцність соціальних зв`язків останнього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України.
Таким чином, прихожу до висновку про доцільність обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявність декількох ризиків у сукупності, унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, тому що жоден із таких, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
У зв`язку із наведеним, клопотання слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом не встановлено, а підозрюваним не доведено обставини, які б перешкоджали чи виключали можливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО.
Відтак, у клопотанні підозрюваного про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити, з підстав наведених вище.
Крім того, згідно з вимогами ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оцінивши в сукупності всі обставини, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, та те, що злочин інкримінований ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства до потерпілого, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 , негайно під варту із зали суду.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 18 січня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити ОСОБА_5 , негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1