У Х В А Л А
Справа № 133/1701/19

Провадження №1-кс/149/792/20

24.11.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник заяву законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000153 від 27.02.2019 року, справа № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000153 від 27.02.2019 року, справа № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що при продовженні 28.09.2020 обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту головуючою суддею ОСОБА_7 не прийнято до уваги заперечення представника потерпілої щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у зв`язку з його погрозами помститися, а також не прийнято до уваги докази, які підтверджують вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Вказані обставини призвели до погіршення стану здоров`я законного представника потерпілої та, на думку останньої, свідчать про наявність сумнівів в неупередженості судді, її явну зацікавленість в результатах розгляду справи не на користь сторони потерпілої, а тому дії судді підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 367 КК України. Враховуючи це, представник потерпілої ОСОБА_6 на підставі п.п. 3,4 ст. 75 КПК України заявила відвід головуючій судді ОСОБА_7

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, представник потерпілої надала клопотання про проведення розгляду заяви про відвід судді за її відсутності, зазначила про поважність причин неявки адвоката ОСОБА_8 .

Суддя ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала матеріали кримінального провадження № 133/1701/19, а також заяву про проведення розгляду заяви про відвід за її відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення відводу як безпідставного.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід.

Захисник в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляду заяви про відвід за його відсутності та заперечив проти задоволення відводу з підстав його необґрунтованості.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, перевіривши викладені в заяві доводи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 133/1701/19, дійшов наступного висновку.
Перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні визначено ст.ст. 75, 76 КПК України. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо: він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За змістом ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень за застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у своїх рішення зазначає, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів (приміром, легітимність складу суду). Другий критерій - це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Тобто, вирішуючи питання про відвід судді у кримінальному провадженні з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, необхідно розглядати об`єктивність судді у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свободу від будь-яких схильностей, упередженості, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Відповідно до пункту 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності судді відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

В заяві про відвід законний представник потерпілої зазначає, що головуюча суддя ОСОБА_7 під час продовження 28.09.2020 обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту не прийняла до уваги заперечення представника потерпілої щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту у зв`язку з його погрозами помститися, а також не прийняла до уваги докази, які вказують на вчинення обвинуваченим інших правопорушень.

З матеріалів кримінального провадження № 133/1701/19 встановлено, що дане кримінальне провадження перебувало в провадженні судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_9 та ухвалою суду від 31.07.2020 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб до 28.09.2020, при цьому обвинуваченого ОСОБА_4 було звільнено з-під варти із зали суду.

25.09.2020 дане кримінальне провадження, після задоволення відводу головуючого судді ОСОБА_9 , було розподілено судді ОСОБА_7 .

Під головуванням судді ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні відбулося підготовче судове засідання - 28.09.2020, за результатами якого, серед іншого, задоволено клопотання прокурора та продовжено ообвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці до 26.11.2020. При цьому судом були оглянуті матеріали кримінального провадження в межах необхідних для вирішення клопотання щодо запобіжного заходу та з урахуванням вимог ст.ст. 177, 181 КПК України продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України полягає у забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло, що усуває можливість впливу обвинуваченого на потерпілу чи свідків.

Доводи законного представника потерпілої зводяться до незгоди із постановленою ухвалою суду від 28.09.2020, що у відповідності до ч. 2 ст. 392 КПК України не підлягає оскарженню і заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого законним представником потерпілої відводу, оскільки останньою не доведено та не надано доказів на існування підстав визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення заявленого відводу.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000153 від 27.02.2019 року, справа № 133/1701/19 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 153 КК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1