Справа № 703/2887/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про обрання запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою

01 вересня 2020 року м.Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, клопотання слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30 серпня 2020 року за №0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, погоджене прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродвінськ Архангельської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого , -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2020 року слідчий СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30 серпня 2020 року за №0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000290 від 30 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 30 серпня 2020 року близько 05 години 30 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинковолодіння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій особі, наніс один удар, ймовірно ножем, в область шиї ОСОБА_8 , від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї зліва, що могли спричинити смерть, та був госпіталізований до Городищенського РТМО, де йому було надано своєчасну медичну допомогу, тобто таким чином ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для вчинення умисного вбивства, про те наслідок у вигляді смерті не настав, з причин, що не залежали від його волі.
30 серпня 2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, та в цей же день, на підставі зібраних органом досудового розслідування доказів, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у даному випадку є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як після вчинення кримінального правопорушення, яким є особливо тяжкий злочин, з метою уникнення покарання, може переховуватися, про що також свідчить його подальші дії після вчинення злочину, а саме - не повідомив працівників поліції та швидку допомогу про вказану подію, умисно покинув місце події, яким є його місце проживання та поїхав до своєї знайомої, де змивав кров та в подальшому залишив кухонний ніж, яким наніс удар потерпілому; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працює, джерела його прибутку невідомі, має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали та зазначили, що на даному етапі слідства зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. При цьому, з огляду на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також особу підозрюваного, вважають, що будь-який з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також зазначили, що підозрюваний не одружений, на його утриманні малолітні чи неповнолітні діти не перебувають, не працевлаштований, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактичною адресою місця проживання проживає один. Крім того, слідчий зазначив, що у клопотанні зазначено дату внесення відомостей до ЄРДР вказаного кримінального правопорушення 22 квітня 2020 року, та що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , які необхідно врахувати, є помилками.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого. При цьому зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає частково, оскільки не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 та надав покази, що він 29 серпня 2020 року близько 12 години він, за запрошенням ОСОБА_8 , прийшов у гості до своєї знайомої Лілії, де вже знаходився ОСОБА_11 . Вони жарили шашлики та вживали алкоголь. Близько 20 години він з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийшли до нього додому, де продовжили вживати горілку. Ближче до ранку у нього з ОСОБА_12 виник конфлікт, під час якого останній побив його. Після закінчення конфлікту ОСОБА_14 сказав, щоб він відніс сало до нього додому. ОСОБА_13 з ОСОБА_12 вийшли на подвір`я та стали його чекати, оскільки він повідомив, що має намір вмитися від крові, а потім винесене сало. Він був розлючений на ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , в зв`язку з чим взяв ножа та мав намір спричинити комусь з них тілесні ушкодження, щоб таким чином залякати їх, щоб вони в подальшому не наносили йому тілесні ушкодження. Вийшовши на подвір`я він вдарив ножем ОСОБА_16 , як виявилося у шию, однак хотів ударити у руку чи плече. Він мав можливість нанести ще удари ножем ОСОБА_16 , однак такі дії не вчинив. Після удару ножем ОСОБА_13 та ОСОБА_17 вибігли з подвір`я його будинку. Він кинув ножа біля хати та поїхав з двору. Потім він побачив, що ОСОБА_14 виходить з його двору з тим самим ножем та кинув його біля хати. Він підібрав вказаного ножа та пішов до своєї знайомої, що зробити перев`язку та сховатися.
На запитання слідчого судді ОСОБА_18 повідомив, що після того, як ОСОБА_13 та ОСОБА_17 вибігли з його подвір`я, він з ножем поїхав на велосипеді їх шукати та побачивши ОСОБА_15 кинув у нього ножа, однак не влучив. В свою чергу ОСОБА_17 підібрав ножа та кинув у нього, однак також не влучив. Потім він підібрав вказаний ніж та поїхав до своєї знайомої.
Захисник підозрюваного ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив обрати підозрюваному ОСОБА_18 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки підозра у вчиненні ОСОБА_18 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, є необґрунтованою, так як підозрюваний мав умисел виключно на заподіяння тілесних ушкоджень, що кваліфікується за іншою статтею. Крім зазначив, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Слідчий суддя, врахувавши доводи прокурора та захисника, заслухавши покази підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Згідно витягу з ЄРДР від 31 серпня 2020 року, відомості про вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні №0000290 внесені до вказаного реєстру 30 серпня за фабулою: «30 серпня 2020 року близько 06 години на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході сумісного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті з`ясування особистих відносин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою вбивства, наніс удар ножем в область шиї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної шиї зліва, але свій намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_8 не довів до закінчення, оскільки останній залишив територію указаного домоволодіння» - правова кваліфікація ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
30 серпня 2020 року заступником начальника СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_19 складено повідомлення про підозру, яке погоджене прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до якого, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за обставин, які викладені у клопотанні слідчого.
Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відомості, викладені у копіях: витягу з ЄРДР за №000290 від 31 серпня 2020 року; рапорту старшого інспектора чергового СРПП №1 Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 від 30 серпня 2020 року; рапортом помічника чергового СРПП №1 Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 від 30 серпня 2020 року; повідомлення №67 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30 серпня 2020 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 30 серпня 2020 року; протоколів обшуку від 30 серпня 2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 30 серпня 2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_23 від 30 серпня 2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_24 від 30 серпня 2020 року, свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Слідчий суддя не приймає до уваги доводи підозрюваного про те, що він мав умисел виключно на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, та його захисника щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_25 підозри саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 ч.1 ст.115 КК України, так як дії підозрюваного слід кваліфікувати як умисне заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки такі доводи у повній мірі спростовуються дослідженими матеріалами клопотання та встановленими під час судового розгляду обставинами.
Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.115 КК України, умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.
Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.
Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Так, під час судового розгляду встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому один удар предметом, який, згідно з його описом, зазначеним у документах клопотання, є кухонною сокирою у життєво-важливий орган - шию.
При цьому, слідчий суддя не приймає до уваги доводи підозрюваного, що удар в шию він завдав випадково та мав намір ударити в руку чи плеча, оскільки, в разі наявності мети нанести удар у зазначені органи, підозрюваному не потрібно було б підіймати руку з ножем вище зазначених органів.
Крім того, після того як потерпілий отримав поранення у шию, підозрюваний припинив вчинення відносно потерпілого протиправних дій, виключно в зв`язку з втечею потерпілого, швидку допомогу, з метою уникнення негативних слідків своїх дій, не викликав, самостійно медичної допомоги потерпілому не надавав, натомість після втечі потерпілого, переслідував його на велосипеді з вищевказаним ножем, що свідчить про бажання підозрюваним настання наслідку від вчинення його дій смерть потерпілого, та наявність у нього виключно умислу на вбивство потерпілого.
Таким чином, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.1 ст.115 КК України, у слідчого судді не викликає жодних сумнівів та є доведеною прокурором та слідчим під час судового розгляду даного клопотання.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, відтак він порушив визнану в Україні найголовнішу соціальну цінність життя людини.
Згідно вимоги УІАП ГУНП в Черкаській області від 31 серпня 2020 року, ОСОБА_5 раніше не судимий.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Враховуючи, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання, згідно санкції ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відтак, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час судового розгляду, прокурор, як на підставу обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначили, зокрема, про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ст.177 КПК України
Слідчий суддя погоджується з вищевказаними доводами прокурора, та вважає, що в ході розгляду даного клопотання встановлено наявність передбачених законом обставин, які пов`язані з необхідністю обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється, у разі доведеності його вини, хоча і має зареєстроване місце проживання, в якому, як вбачається з матеріалів клопотання, фактично не проживає, не працевлаштований, джерела прибутку не має, при цьому як встановлено під час судового розгляду має борг перед потерпілим, що свідчить про перебування його у скрутному матеріальному становищі, та приймаючи до уваги, що він після нанесення потерпілому удару та переслідування останнього, переховувався у своєї знайомої, забравши з собою знаття вчинення вказаних дій, слідчий суддя вважає, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у вигляді можливого призначення йому покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, з метою його уникнення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому, враховуючи право підозрюваного ОСОБА_5 на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних потерпілого та свідків, які є його односельчанами, а також місце їх проживання, та приймаючи до уваги, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з застосуванням насильства, слідчий суддя не виключає можливість поза процесуального спілкування підозрюваного з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, та здійснення на них як фізичного, так і морального тиску.
Згідно п.4,5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, не одружений, на його утриманні малолітні та неповнолітні діти не перебувають, хоча і має, згідно характеристики, місце проживання, однак за даною адресою не проживає, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, під час судового розгляду, прокурором у повній мірі доведені обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі або при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та приймаючи до уваги відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.
При цьому, під час судового розгляду даного клопотання не встановлено фактичного постійного місця проживання підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки докази постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не надано, що позбавляє слідчого суддю об`єктивної можливості застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких вчинено з застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.
Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 затриманий на підставі ст.208 КПК України, 30 серпня 2020 року.
Таким чином, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 необхідно рахувати з 30 серпня 2020 року.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 331, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2020 року за №0000290, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродвінськ Архангельської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою рахувати з 30 серпня 2020 року по 28 жовтня 2020 року включно.
Підозрюваний ОСОБА_5 , для виконання ухвали слідчого судді, підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».
Виконання ухвали слідчого судді, в частині доставки підозрюваного ОСОБА_5 до місця утримання під вартою Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», покласти на Городищенський ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області.
Копію ухвали направити Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 14 годині 00 хвилин 04 вересня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1