Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/958/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року смт.Народичі

Слідчий суддя Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , з участю прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтовування клопотання слідчий зазначає, що у його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 24 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102, за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . Посилається на те, що останній є раніше судимим, підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким та санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, неможливо запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, й до нього не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та зазначив, що ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, був неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів до реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі, звідки останній раз був звільнений в червні 2020 року. Крім цього, ОСОБА_7 зареєстрований та фактично проживає за межами Житомирської області й не має стійких соціальних зв`язків. Також, прокурор акцентував увагу слідчого судді на тому, що відразу після вчинення злочину, ОСОБА_7 намагався залишити територію Народицької селищної ради, однак, був затриманий працівниками поліції.

Підозрюваний та захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , який повністю визнав свою провину у вчиненні злочину, щиро покаявся та всебічно сприяє досудовому розслідуванню, має на утриманні неповнолітніх дітей й не має наміру переховуватись від слідчого і суду та вчиняти інші злочини.

Заслухавши думку учасників судового засідання, а також дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, а саме, у тому, що 23 жовтня 2020 року близько 21 години 30 хвилин він, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, незаконно проник на територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де підійшов до житлового будинку із фронтальної сторони і шляхом демонтажу віконного скла, через утворений отвір у вікні, діючи умисно, з корисливих спонукань, проник до кімнати №2 вказаного житлового будинку, після чого зайшов до кімнати №1, де в цей час потерпіла ОСОБА_8 відпочивала на дивані. В подальшому ОСОБА_7 , несподівано для останньої, з метою нападу, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , і яке виразилось в нанесенні ударів лівою ногою по голові, рукам, здушуванні та зв`язуванні рук та ніг останньої, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани обличчя, гематоми лівого ока, гематоми кістей правої та лівої рук і садна правого плеча. Після чого,продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , заздалегідь підготовленим знаряддям для вчинення злочину, а саме, розкладним ножем, з метою здійснення психічного насильства над потерпілою, почав погрожувати вказаним ножем потерпілій та вимагати у неї грошові кошти, яка в свою чергу ці дії сприймала реальною загрозою її життю та здоров`ю і під примусом віддала належну їй банківську картку «ПриватБанк», на рахунку якої було 560 гривень, та повідомила пін-код до неї, після чого ОСОБА_7 заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме, мобільним телефоном марки BQ, вартістю 315 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 40 гривень, велосипедом марки «Україна» й з місця події зник.

Обґрунтованість підозри підозрюваним та його захисником не оспорювалась та підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 24 жовтня, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 й ОСОБА_14 від 24 жовтня 2020 року та протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 від 24 вересня 2020 року.

Про підозру у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення ОСОБА_4 був повідомлений 25 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, зареєстрований та проживає за межами Народицької селищної ради Житомирської області, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З доданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 був неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, а саме: 15 квітня 2004 року Волчанським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 121 та статтею 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; 07 квітня 2017 року Бородянським районним судом Київської області за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 162, статтями 70, 72 КК України до 4 років позбавлення волі; 31 жовтня 2017 року Шевченківським районним судом м.Києва за частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 15 серпня 2019 року Макарівським районним судом Київської області за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 345, частинами 1, 4 статті 70 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Приймаючи до уваги стійку асоціальну поведінку підозрюваного, яка неодноразово була підтверджена судовими рішеннями, що набули законної сили, слідчий суддя дійшов переконання, що в зазначеному кримінальному провадженні наявні інтереси суспільства явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі зазначеного й враховуючи особу підозрюваного, який неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, не має постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, доведеним у ході судового засідання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити й застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте, зважаючи на те, що строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

За правилами пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, що вчинявся із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу відсутня необхідність визначати розмір застави.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів.

У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Ухвала слідчого судді закінчує свою дію о 14 годині 45 хвилин 24 грудня 2020 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1