Провадження №11-кп/824/3932/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.399 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази, цивільний позов та про відшкодування процесуальних витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції засудженим ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року, скасувати його та ухвалити виправдувальний вирок, через недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Свої вимоги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що 19 червня 2019 року в межах строку на апеляційне оскарження він вже подавав апеляційну скаргу. Проте, 10 липня 2019 року Київський апеляційний суд виніс ухвалу, якою залишив його апеляційну скаргу без руху. На думку суду, сформульовані ним вимоги суперечили КПК України. 07 жовтня 2019 року суд апеляційної інстанції виніс ухвалу про повернення його апеляційної скарги, яку було ним оскаржено до суду касаційної інстанції. 20 січня 2020 року Київським апеляційним судом було знову повернуто його апеляційну скаргу через те, що він порушив строк на апеляційне оскарження та не клопотав про його поновлення. Не погодившись з цією ухвалою, ним подано касаційну скаргу до Верховного Суду. Проте, 23 червня 2020 року Верховний Суд відмовив йому у відкритті касаційного провадження через необґрунтованість доводів касаційної скарги. Копію даного рішення суду касаційної інстанції він не отримував, а дізнався про нього з Єдиного реєстру судових рішень 20 жовтня 2020 року. Апелянт звертає увагу, що він не обізнаний в процедурах оскарження вироку суду, в свою чергу суд апеляційної інстанції повертаючи апеляційну скаргу подану в строк, вчинив надмірний формалізм та не дотримався принципу пропорційності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні клопотання, вивчивши доводи заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на вирок подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20 травня 2019 року при проголошенні вироку судом першої інстанції ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 були присутні та в цей же день отримали його копію, що підтверджується розпискою (а.с.127 т.4).

В межах тридцятиденного строку, 19 червня 2020 року ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції.

10 липня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху та надано термін для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

12 серпня 2019 року ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 отримали копію даної ухвали, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.154, 155 тт.4).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року апеляційну скаргу повернуто.

26 листопада 2019 року ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_9 було повторно подано апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року вказану апеляційну скаргу було повернуто, оскільки вона була подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а особи, які її подали, не порушували питання про поновлення цього строку.

Повторно з апеляційною скаргою ОСОБА_8 звернувся 27 жовтня 2020 року, тобто аж через дев`ять місяців після повернення йому апеляційної скарги та більш ніж як через півтора року після ухвалення оскаржуваного вироку. Вказаний термін є досить тривалим, а будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_8 реалізувати своє право на апеляційне оскарження в найкоротші терміни після повернення йому апеляційної скарги ним не наведено, та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Незгода ОСОБА_8 з рішеннями суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху та її повернення, також на думку апеляційного суду, не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду.

Таким чином доводи клопотання про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а інших підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_8 наведено не було.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року подана після закінчення строку апеляційного оскарження та враховуючи ту обставину, що будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження у ній не зазначено, а будь-яких інших підстав для поновлення строку не встановлено, у відповідності до вимог п.4 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Із огляду на наведене, ОСОБА_8 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року, а апеляційну скаргу - повернути апелянту з усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі викладеного та керуючись ст.117, ст.399 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Відмовити ОСОБА_8 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року, повернути останньому з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її винесення.

Головуючий:

Судді :