Ухвала
14 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 708/392/18
провадження № 51-5945ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що

її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
При цьому, прокурор наводить доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також, не погоджуючись з оцінкою судами доказів, надає власну оцінку, що не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі прокурор зазначає про безпідставно не розглянуте клопотання про допит свідка ОСОБА_5 , а також посилається на порушення передбаченого

ст. 318 КПК порядку його виклику в судове засідання попри те, що зазначена норма не встановлює порядку виклику учасників кримінального провадження. Водночас, відповідно до змісту оскаржених судових рішень, підставою до виправдання ОСОБА_4 є встановлені судом обставини кримінального провадження внаслідок оцінки ним сукупності доказів, зокрема оцінки показань інших свідків, натомість в касаційній скарзі не йдеться про порушення судом правил оцінки цих доказів згідно положень статей 87, 94 КПК, з урахуванням вимог статей 22, 23, 327 цього Кодексу та меж судового розгляду, визначених статтями 337, 404 зазначеного Кодексу.
Також, прокурор наводить доводи щодо безпідставного визнання судом неналежними

та недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 06 квітня 2018 року

та похідних від нього доказів, формально посилаючись на порушення судом вимог статей 9, 87, 89, 233, 234 та 237 КПК, натомість не обґрунтовує яких саме вимог зазначених норм процесуального права при наданні оцінки зазначеним доказам допустилися суди, та які з цих порушень були би підставами для скасування оскаржених судових рішень, з огляду на зміст ст. 438 зазначеного Кодексу.
Крім того, доводи касаційної скарги щодо упередженого дослідження письмових доказів, які є похідними від протоколу огляду місця події від 06 квітня 2018 року, враховуючи що вони фактично визнані судом недопустимими згідно з доктриною «плодів отруйного дерева», не містять обґрунтування наявності в цьому провадженні винятків із зазначеної доктрини («неминуче виявлення», «очищена пляма», «незалежне джерело», «нешкідлива помилка» тощо), що мали би бути покладі

в підґрунтя тверджень сторони обвинувачення про її не застосування судами в цьому разі.
Водночас, як убачається зі змісту оскаржених судових рішень, з урахуванням того, що диспозиція інкримінованої ОСОБА_4 ч. 1 ст. 249 КК має бланкетний характер, суди дійшли висновку про відсутність ознак об`єктивної сторони вказаного злочину з огляду на те, що в обвинувальному акті не наведено порушень вимог чинного законодавства виправданим з посиланням на відповідні пункти, частини, статті, глави чи розділи нормативних правових актів, які регулюють порядок здійснення рибальства в Україні, крім посилання на ст. 38 Закону України «Про тваринний світ», яка не визначає такого порядку, спростування чого доводи касаційної скарги не містять, як не містять і заперечень щодо висновків судів про відсутність суспільно-небезпечних наслідків, передбачених нормою матеріального права, внаслідок інкримінованого виправданому кримінального правопорушення.

Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3