Справа № 345/1263/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі судді зі складу колегії суддів ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000393, яке внесене до ЄРДР 28 грудня 2012 року,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, в особливо великих розмірах.
Прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які стали підставою для його обрання не перестали існувати. Обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, що пов`язане з позбавленням волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, може безпідставно ухилятись від виконання вказівок суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у минулому ухилився від слідства, внаслідок чого був оголошений у міжнародний розшук. Враховуючи зазначені обставини та тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, обрання іншого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважає за недоцільне давати пояснення з приводу заявленого прокурором клопотання, оскільки клопотання вирішує склад суду, який є незаконним.

Не погоджуючись з клопотанням сторони обвинувачення захисник ОСОБА_5 просила змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою. Клопотання мотивувала тим, що прокурором не доведено наявність жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вислухавши учасників судового провадження з приводу заявленого прокурором клопотання та вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід - тримання під вартою в установі виконання покарань № 12 м. Івано-Франківська на 60 днів, тобто до 12 листопада 2020 року включно.

До вказаної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин, оскільки головуюча суддя колегії, що розглядає дане кримінальне провадження знаходиться на лікарняному.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого спливає 12 листопада 2020 року, з метою дотримання та захисту прав, свобод та інтересів осіб у вказаному кримінальному провадженні, суд вважає за можливе одноособово суддею з колегії суддів, розглянути питання продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, з урахуванням п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Врахування тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені кримінальні правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідають характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, виключають можливість ухилення обвинуваченого від суду, а тому суд не вбачає підстав для зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу на інший, більш м`який.

Приймаючи таке рішення суд, окрім зазначених ризиків, враховує також соціальні зв`язки обвинуваченого, вагомість наявних доказів, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування про ймовірне вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а також те, що тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі», заява № 11036/03, пункт 55, а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку суду не є достатніми для досягнення цієї мети.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, а обмеження його конституційних прав в даному випадку є виправданим і таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу не підлягає до задоволення.

Заставу, визначену для обвинуваченого, в розмірі, що становить 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час дорівнює 423600 гривень, залишити без змін. При цьому, застава може бути внесена в будь-який момент дії строку цієї ухвали, з одночасним покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 331, п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця 70А, на 60 днів, тобто до 07 січня 2021 року включно.

Визначити розмір застави для обвинуваченого - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423600 гривень, яка може бути внесена як обвинувачении, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647 Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача 2265).

В разі внесення визначеної в ухвалі суми застави, негайно звільнити обвинуваченого з-під варти та зобов`язати його :

1.Прибувати за першою вимогою до суду.

2.Не відлучатися за межі місця проживання без дозволу суду;

3.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, та начальнику Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань" (№ 12), для виконання в частині запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом 7 діб після її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Суддя: