21.09.2020 ЄУН № 389/82/20
Провадження № 1-кп/389/16/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002154 від 27 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоний Яр, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ранішесудимого: 26.04.2000 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі; 06.11.2001 року Херсонським окружним судом за п.»А», «І», ст.93, ч.3 ст.142 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 12.02.2002 року Верховним судом України переглянуто вирок та засуджений за ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 02.08.2006 року Суворовським районним судом м.Херсона за ст.391 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 25.06.2010 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, за наступних обставин.
Приблизно 27.11.2019 року о 09.00 годині ОСОБА_4 , знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, а саме на крадіжку належних ОСОБА_6 грошових коштів з житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу з кухні житлового будинку АДРЕСА_2 , таємно повторно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7200 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на 27.11.2019 року становить 172656 грн., після цього з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 172656 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням згоди учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому сторони правильно зрозуміли зміст цих обставин, у них немає сумнівів у добровільності своїх позицій, проти чого не заперечує прокурор, обвинувачений та потерпілий, і їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю в обсязі обвинувачення. Крім того, суду пояснив, що фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорює, оскільки в ньому все викладено вірно і пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у спосіб, в час та за обставин, зазначених в описовій частині даного вироку, зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому. Цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду провадження в порядку ст.349 КПК України, просить задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого спричинену їй матеріальну шкоду в сумі 7200 доларів США, а також моральну шкоду - у розмірі 10000 грн. Міру покарання для обвинуваченого залишає на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений та потерпіла, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що завдало значної шкоди потерпілому
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, мотив та мету вчиненого злочину, а також дані про особу: те, що він неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, висновок досудової доповіді, відповідно до якої, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального правопорушення повторно.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючи думку прокурора, те, що ОСОБА_4 вину свою у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши до обвинуваченого положення ст.75 КК України, а саме: звільнитивід відбування призначеного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, ч.ч.1,3 ст.76 КК України, що на думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_4 , є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_4 суд зараховує перебування його під вартою з дня його фактичного затримання, тобто з 29.11.2019 року по день ухвалення вироку.
Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд,залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований та підлягає частковому задоволенню на суму 6900 доларів США, що еквівалентно 194046,08 грн., оскільки під час досудового розслідування потерпілій були передані на зберігання 300 доларів США.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілій протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час вчення злочину та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.
Суд також враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, при цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 10 000,00 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України, з урахуванням вимог положень ст.ст.96-1, 96-2 КК України (в редакції ЗУ №1019-УІІІ від 18.02.2016 року) щодо застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до положень ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду України від 17.03.2010 року, яка висловлена у узагальнені судової практики щодо вирішення питань про речові докази, передачу в дохід держави грошей, валюти, цінностей, іншого нажитого злочинним шляхом майна або такого, що було об`єктом злочинних дій, якою визначено, що у кримінальних провадженнях даної категорії, вірним вважається вирішення судами долі речових доказів шляхом їх конфіскації та передачі у власність держави.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.ст.100, 349, 367, 368, 373,374, 377 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності з ч.ч.1,3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку, наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу скасувати, відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, звільнивши ОСОБА_4 в залі суду з-під варти.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув"язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за один день позбавлення волі, а саме за період з 29.11.2019 року 21 вересня 2020 року.
На підставі ст.ст.96-1 та 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, якою: флеш-накопичувач, SIM-карту мобільного оператора зв`язку, мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY J4+», бензопилу «Tatra garden MS-4500», шуруповерт «STERN 130 N-C», чоловічу сумку з надписом «SPORT», зарядний пристрій до мобільного телефону, навушники, - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: два сліди рук, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при Знам`янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знищити.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: грошові кошти в сумі 300 доларів США та 3842 грн., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як їй належні.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6900 (шість тисяч дев`ятсот) доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.09.2020 року (28,12 грн. за доллар) становить 194046 (сто дев`яносто чотири тисячі сорок шість) грн. 08 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Знам`янського
міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1