Справа №359/5361/17
Провадження №1-кп/359/45/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , його представника адвоката ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , представника цивільного відповідача ПрАТ "АСК "Інго Україна" ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження за № 0002159, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2015 року, що найшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, працюючого водієм в ПП "Автосервіс", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

14 жовтня 2015 року близько 11 год. 30 хв., в світлий період доби, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю приблизно 30 км/год, по автодорозі вулиці Горького (неподалік будинку № 6а) в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київській шлях. Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та введених в дію з 1 січня 2002 року (далі - ПДР України), внаслідок чого виконуючи маневр повороту ліворуч на прилеглу територію, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який, виконуючи маневр обгону, рухався по зустрічній смузі в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому верхньої замісної пластинки тіла L1, перелому куприка, які згідно висновку експерта № 148 Д від 04.12.2015 року.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_7 , який грубо порушив ПДР України: п.п. "б" п. 2.3, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважними, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; та п. 10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог: п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_7 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення своєї вини не визнав повністю та показав, що точної дати не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий проміжок часу після події, десь восени 2015 року, в період часу з 10:00 год. по 12:00 год., він, керуючи технічно-справним автобусом марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по сухому, чистому асфальтобетонному дорожньому покритті проїзної частини вул. Горького, зі сторони вул. Польова, в напрямку вул. Київський шлях, в місті Бориспіль Київської області, зі швидкістю близько 20-30 км/год. Десь за 40 м до готелю "4 Сезони", що розташований зліва від нього по напрямку його руху, неподалік будинку № 6а, він завчасно включив покажчик лівого повороту, оскільки мав намір повернути ліворуч, на дорогу, що поряд із вказаним готелем, оскільки там неподалік знаходився його гараж, до якого він прямував. За ним позаду, в попутному напрямку, рухався автомобіль марки "ВАЗ 2109" ("дев`ятка"), сірого кольору (за кермом якого був свідок по справі), а за вказаним авто автомобіль "Жигулі", точної марки не пам`ятає, білого кольору. Перед тим як здійснити маневр повороту ліворуч, він переконався у відсутності автомобілів на смузі зустрічного руху, та подивившись у ліве бокове дзеркала та дзеркало заднього виду, впевнився у відсутності перешкод, як в попутному йому напрямку позаду нього, так і в зустрічному напрямку. Включивши лівий поворот, він відразу почав знижувати швидкість свого руху, десь до 5-10 км/год, та потрохи здвигатися лівіше, на зустрічну смугу, щоб його мали змогу об`їхати автомобілі, що рухалися позаду, з правої сторони, зайнявши необхідне положення для виконання маневру: його авто вже знаходилось десь на осьовій ліній (середина проїжджої частини). В момент, коли він почав повертати і вже знаходився, частково на зустрічній смузі руху, він відчув удар у ліве переднє колесо, начеб то черконули його, і він побачив, що це був автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 ,, який як він потім вже зрозумів намагався обігнати його зліва. Проте в момент повороту він був відсутній в полі його зору, і він не бачив, щоб вказане авто рухалося по зустрічній смузі. Перед тим як виконати маневр, він впевнився, що на зустрічній смузі авто відсутні, лише один автомобіль повернув на вул. Горького з вул. Київський шлях, однак в нього було ще достатньо часу для виконання маневру повороту ліворуч. Як він вже потім зрозумів, то водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись на великій швидкості руху, виїхав із-за тих двох автомобілів, що рухалися позаду нього, виконував маневр обгону, який розпочав в той момент, як він почав виконувати маневр повороту ліворуч, в безпечності якого він переконався, включивши завчасно покажчик лівого повороту, зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, та переконався у відсутності автомобілів на зустрічній смузі руху. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі. Вважає, що виконав всі вимоги правил дорожнього руху, при виконанні маневру повороту ліворуч, і винним у зіткненні є саме потерпілий, який значно перевищив допустиму швидкість руху, в межах міста, почав виконувати обгін, в той момент, як він вже розпочав виконувати маневр повороту ліворуч, переконавшись в його безпечності. Маючи намір повернути ліворуч, він пригальмовував, рухався із завчасно включеним покажчиком лівого повороту, тому водій авто марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , не міг цього не бачити і не мав права вчиняти обгін його автомобіля. Зазначив, що коли рухався по вул. Горького, то бачив вказаний автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого намагався вклинитись в рух, виїжджаючи із вулиці, що знаходиться навпроти ЗОШ № 5, наче поспішав кудись. Про те, що він завчасно включив показник лівого повороту, він постійно зазначав і на місці ДТП, і під час проведення досудового розслідування. В той же час, слідчим в ході проведення слідчого експерименту були взяти до уваги лише пояснення потерпілого ОСОБА_11 , а саме, що в нього не було включено покажчик лівого повороту. Саме на підставі пояснень потерпілого і було проведено слідчий експеримент, а також експертизи в рамках даного провадження. Однак, ці обставини суперечили дійсним обставинам дорожньої обстановки, яка була в момент події. В той же час слідчим його пояснення з приводу обставин події під час проведення досудового розслідування взагалі не враховувалися та не бралися до уваги. Заявлений у справі цивільний позов не визнає, в повному обсязі, оскільки він будь-яких порушень ПДР України не вчинив, і ДТП сталося виключно через допущені порушення ПДР потерпілим ОСОБА_11 .

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідка, вивчивши документи як докази, на які посилався прокурор, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати у яких прокурор просив: ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що було підтримано потерпілим та його представником, а обвинувачений, який не визнав своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, та його захисник просили його виправдати, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки його вина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, так як прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судом були допитані потерпілий та свідок обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_7 , в інкримінованому йому злочині.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що 14.10.2015 року, він керуючи своїм автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , виїхавши з вул. О. Кошового на вул. Горького в м. Бориспіль, продовжив свій рух по вказаній вулиці, в сторону вул. Київський шлях. По переду нього їхала колона автомобілів: два легкових автомобілі, марки яких, він не пам`ятає, а попереду них їхав автобус марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , типу бус, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 . Вказані авто рухались досить повільно, зі швидкістю, близько 30-40 км/год. Проїхавши ЗОШ № 5, що знаходиться по вул. Горького, він вирішив обігнати вказані автомобілі. Включивши показник лівого повороту, пересвідчившись у безпечності, виконуваного ним маневру, а саме: відсутності зустрічних машин, а також переконавшись, що попереду та позаду нього ніхто не розпочав обгін, та не подав сигнал про намір здійснення повороту ліворуч, він виїхавши на зустрічну смугу, розпочав обгін вказаних автомобілів, рухаючись в цей момент, зі швидкістю близько 60 км/год. Коли він обігнав вже два легкові автомобілі, що рухались попереду нього, то побачив як водій автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , безпосередньо перед ним, різко змінив напрямок свого руху, почав зміщатися вліво, без включеного покажчика лівого повороту. Він, в свою чергу, щоб уникнути зіткнення з вказаним авто, відразу застосував екстрене гальмування, що підтверджується слідами гальмування, почав також зміщатися ще лівіше, на скільки це було можливим, проте зіткнення уникнути не вдалося. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі, він зіткнувся із лівим переднім колесом автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , і його відразу відкинуло на стовпа. Він, в цей момент рухався повністю по зустрічній смузі, виконуючи маневр обгону, а водій автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , в порушення ПДР України, різко, прямо перед ним, без включеного лівого повороту, змінив напрямок свого руху, почавши змішуватися лівіше. Зазначив, що його автомобіль неможливо було не помітити на зустрічній смузі, оскільки він виконував маневр обгону, рухався із включеними габаритами і протитуманними фарами. Водій автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 рухався без включеного покажчика лівого повороту, оскільки в іншому випадку, він би це побачив, і не почав виконувати маневр обгону. У вказаному ДТП винен виключно водій ОСОБА_7 , який різко змінив свій напрямок руху, безпосередньо перед ним, не переконавшись у безпечності свого маневру. Внаслідок ДТП він отримав значні тілесні пошкодження. Після ДТП він викликав швидку і його було доставлено до лікарні. Він проходив довготривале лікування, яке продовжується і на даний момент. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, що викладені в його позовній заяві.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він знає обвинуваченого близько 10 років, раніше разом з ним працювали, однак будь-яких відносин не підтримують. Точної дати не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий проміжок часу від події, близько 2 років тому. Десь восени 2015 року, він, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2109" ("дев`ятка"), виїхав на вул. Горького в м. Бориспіль, із гаражного кооперативу "Схід", що знаходиться по вказаній вулиці, продовжив свій рух по цій вулиці, в напрямку вул. Київський шлях. Не доїжджаючи до автопарку "Атас", перед ним на вул. Горького, виїхав автомобіль марки "Mercedes-Benz 612D", по типу "бус" чи "автобус", під керуванням ОСОБА_7 , про що йому вже стало відомо на місці ДТП. Він продовжив свій рух за вказаним авто, і доїхавши до перехрестя з вул. Ватутіна, звідти виїхав ще автомобіль "Жигулі", чи 5, чи 7 моделі, білого кольору, який продовжив рух за ним. Так, вони рухалися по вул. Горького, один за одним, зі швидкістю близько 30-40 км/год. Доїхавши до перехрестя із вулицею, що розташована навпроти ЗОШ № 5, він побачив як з вказаної вулиці: то перед бусом, то перед ним, намагався виїхати авто марки "BMW", начеб то темного кольору, однак він точно вже не пам`ятає, але в нього це не вийшло, оскільки вони рухалися один за одним, не пропускаючи його. Проїхавши близько 300-400 м від вказаного перехрестя, водій автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", по типу "бус", включив покажчик лівого повороту, та почав по трохи знижати швидкість руху, та зміщатися лівіше до осьової лінії, для того, щоб повернути ліворуч, до готелю "4 сезони". Після того, як водій автобуса включив покажчик повороту, він відразу подивився у дзеркало заднього виду, і авто марки "BMW" не було на смузі зустрічного руху, він рухався за ним та ще одним авто, позаду нього. Він, в свою чергу також знизив швидкість руху, включив покажчик правого повороту, щоб об`їхати бус із правого боку, оскільки бус змістився лівіше, тому він мав змогу його об`їхати з правої сторони, виїхавши трохи на узбіччя дороги. Як тільки він почав об`їжджати автобуса з правої сторони, майже з ним порівнявшись, він повернувши голову ліворуч, побачив, як на великій швидкості руху, близько 100-110 км/год, пролітає повз автобус, по зустрічній смузі руху автомобіль марки "BMW", водій якого на перехресті намагався виїхати перед ними, і при цьому чує сильний гуркіт (удар). Об`їхавши автобус, він побачив, що автомобіль марки "BMW", вже врізався в стовп. Він трохи проїхавши, зупинився і підійшов до учасників ДТП, і потім вже побачив, що за кермом автобуса був ОСОБА_7 . Вийшовши із-з авто, він побачив, що автобус стояв на осьовій лінії, а саме його переднє ліве колесо, яке було в положенні прямо. Також бачив на місці події гальмівний шлях від "BMW". Автомобіль "BMW" допустив зіткнення із переднім лівим колесом автобуса, зачепив трохи бампер. Момент коли водій "BMW" почав виконувати маневр обгону він не бачив, однак це було після того, як водій буса включив поворот ліворуч, зайняв позицію для виконання маневру повороту ліворуч, і вже майже розпочав повертати. Так, як будь-яка допомога нікому потрібна не була, він залишив свої контактні дані і поїхав з місця ДТП. Під час огляду місця ДТП присутнім не був. Як він потім вже зрозумів, то водій автомобіля марки "BMW", рухаючись по зустрічній смузі, здійснював обгін його автомобіля, автомобіля, що рухався позаду нього, та намагався обігнати буса, в той момент як останній розпочав здійснювати маневр лівого повороту, у відповідності до вимог ПДР. На його думку, ДТП сталося внаслідок того, що водій авто марки "BMW", порушив ПДР, рухаючись на великій швидкості руху, почав здійснювати обіг, не переконавшись у безпечності свого маневру. Також перед тим, як водій авто марки "BMW" розпочав обгін автобуса, то по зустрічній смузі рухався автомобіль марки "Volkswagen", червоного кольору, за кермом якого була жінка, яка відразу зупинилася після ДТП, та перебувала в шоковому стані від побаченого, злякавшись, оскільки він міг зачепити і її авто.
Судом було безпосередньо досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які на думку прокурора, доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні, інкримінованого йому, злочину, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002159 (т.2 а.с.1), згідно якого до реєстру 14.10.2015 року внесено дані, за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 286 КК України, про те, що 14 жовтня 2015 року близько 11:30 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автобусом марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Горького, 6а в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях, при здійсненні маневру повороту ліворуч, допустив зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який виконував маневр обгону, в попутному напрямку. В результаті події водій ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому відростку 3-ого позвонка. ЄО № 14396;

- доручення про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0002159 від 14.10.2015 року, за підписом начальника СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_15 від 14.10.2015 року (т.2 а.с.2) та від 13.06.2016 року (т.2 а.с.6), а також повідомлення про початок досудового розслідування, за підписом старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_16 , від 14.10.2015 року (т.2 а.с.3),

- постанова про призначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, за підписом заступника Бориспільського міжрайонного прокурора ОСОБА_17 від 15.10.2015 року (т.2 а.с.4) із супровідним листом (т.2 а.с.5), та постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи, за підписом першого заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_18 (т.2 а.с.7) із супровідним листом (т.2 а.с.8);

- постанова про доручення розслідування кримінального провадження декільком слідчим та доручення про проведення досудового розслідування, за підписом начальника СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_15 від 30.11.2016 року (т.2 а.с.9, 10);

- картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області (т.2 а.с.11), з якої вбачається, що 14.10.2015 року близько 11 год. 30 хв. по вул. Горького в м. Бориспіль, сталося ДТП, за участю автомобіля марки "BMW". Вказані відомості були повідомлені невідомою особою, та зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бориспільський МВ ГУМВС України в Київській області за № 14396 від 14.10.2015 р.;

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 р. із схемою ДТП та фототаблицею до даного протоколу (т.2 а.с.12-14, 15, 16-20), згідно якого, в присутності двох понятих та водія ОСОБА_7 , оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди на ділянці, що розташоване на автодорозі вулиці Горького, 6а в м. Бориспіль Київської області, в напрямку від вул. Польова до вул. Київський шлях, яка сталася внаслідок зіткнення автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , яке знаходиться на прямій ділянці дороги, в плані горизонтальна, без повздовжнього ухилу, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, призначене для руху в двох напрямках, до якої з двох сторін примикає узбіччя, дорожня розмітка відсутня, рух регулюється ПДР, дорожні знаки відсутні. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху праворуч та ліворуч відсутні. В ході вказаної слідчої дії зафіксовано розташування транспортних засобів на місці події, загальний вид слідової інформації на проїзній частині дороги, сліди зіткнення, локалізацію пошкоджень, сліди контактної взаємодії, сліди гальмування автомобіля марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , а також дорожню обстановку на місці ДТП, зокрема ширину проїзної частини, кількість смуг руху, її стан, ширину узбіччя;

-протокол огляду та затримання транспортного засобу від 14.10.2015 року (т.2 а.с.21), з якого вбачається, що в ході даної слідчої дії, у присутності двох понятих, було оглянуто автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , і встановлено зовнішні пошкодження, а саме: повна деформація передньої частини автомобіля. Огляд проведено за відсутності водія (власника тз);.

-протокол огляду та затримання транспортного засобу від 14.10.2015 року (т.2 а.с.22), з якого вбачається, що в ході даної слідчої дії, у присутності двох понятих та водія ОСОБА_7 , було оглянуто автобус марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 . За результатами проведеного огляду встановлено зовнішні пошкодження, а саме: передній бампер, накладка переднього лівого крила, диск лівого переднього колеса;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 (т.2 а.с.23), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автобус марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 (т.2 а.с.23), протокол перевірки технічного стану транспортного засобу автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , № 00455-01115-15 від 10.09.2015 року (т.2 а.с.24), довіреність від 19.08.2014 року (т.2 а.с.25-26), якою ОСОБА_7 , серед іншого, уповноважено керувати транспортним засобом автомобілем марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , а також договір обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 114666 серія НВ від 18.09.2015 року (т.2 а.с.27) та поліс № АЕ/5619446 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , який діє до 09.03.2016 року (т.2 а.с.28);
-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 (т.2 а.с.29), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 (т.2 а.с.30) та поліс № АІ/8347906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: автомобіля марки автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , який діє до 16.07.2016 року (т.2 а.с.31);
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 71 від 14.10.2015 року (т.2 а.с.32), з якого вбачається, що ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння не перебуває;

-письмові пояснення ОСОБА_7 , відібрані старшим слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 , 14.10.2015 року (т.2 а.с.33-34);

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_19 від 04.07.2016 року (т.2 а.с.37-38);

-протокол проведення слідчого експерименту на місці ДТП ділянка дороги, що розташована по вул. Горького в м. Бориспіль, за участю потерпілого ОСОБА_11 та двох понятих, із використанням автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , від 04.07.2016 року (т.2 а.с.39-43), проведеного з метою перевірки і уточнення показань потерпілого ОСОБА_11 , наданих в ході його допиту слідчим, при дорожній обстановці, яка без змін відповідала тій, що була на час пригоди. Під час даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_11 , погодившись відтворити обставини ДТП, що мала місце 14.10.2015 року по вул. Горького, 6а в м. Бориспіль, та зазначив, що погодні та дорожні умови, які були під час події, відповідають погодним умовам під час здійснення експерименту. В ході даної слідчої дії, встановлено місце зіткнення транспортних засобів, яке розташовано на смузі руху в напрямку вул. Польова (зустрічна смуга для обох транспортних засобів), на відстані 1,6 м від лівого краю проїжджої частини. Також, на проїжджій частині, відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_11 , було виставлено автобус марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , в місці де він змінив напрямок руху та почав виїзд на зустрічну смугу руху, виконуючи маневр повороту ліворуч. Замірами встановлено, що з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення водій автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , подолав відстань 4,2 м. Після цього статист, керуючи автобусом марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у темпі, який вказав ОСОБА_11 , тричі подолав відстань 4,2 м, з імітувавши рух автобуса на момент ДТП, за час: 1,4 с; 1,42 с; 1,38 с. Також під час проведення слідчого експерименту потерпілий повідомив, що під час виконання маневру обгону, швидкість його руху складала 60 км/год., видимість була гарною;
-протокол допиту ОСОБА_7 в якості свідка від 19.01.2017 року (т.2 а.с.44-46);
-протокол проведення слідчого експерименту на місці ДТП ділянка дороги, що розташована по вул. Горького в м. Бориспіль, за участю свідка ОСОБА_7 та двох понятих, із використанням автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , від 19.01.2017 року (т.2 а.с.47-48), проведеного з метою перевірки і уточнення показань свідка ОСОБА_7 , наданих в ході його допиту, слідчим, при дорожній обстановці, яка без змін відповідала тій, що була на час пригоди. Під час даної слідчої дії свідок ОСОБА_7 , погодившись відтворити обставини ДТП, що мала місце 14.10.2015 року по вул. Горького, 6а в м. Бориспіль, та зазначив, що погодні та дорожні умови, які були під час події, відповідають погодним умовам під час здійснення експерименту. В ході даної слідчої дії, встановлено місце зіткнення транспортних засобів, яке розташовано на смузі руху в напрямку вул. Польова (зустрічна смуга для обох транспортних засобів), на відстані 1,6 м від лівого краю проїжджої частини. Після цього ОСОБА_7 показав місце, на проїжджій частині, де він розпочав виконання маневру повороту ліворуч. Замірами встановлено, що відстань від місця початку маневру повороту ліворуч до місця зіткнення складає 2,3 м. Після цього ОСОБА_7 , керуючи автобусом марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , з імітувавши свій рух на момент ДТП, тричі проїхав відстань довжиною 2,3 м за час: 1,81 с; 1,83 с; 1,80 с.;
-висновок судово-медичної експертизи № 148д від 04.12.2015 року, який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 від 20.10.2015 року (т.2 а.с.49), наданий лікарем судово-медичним експертом другої кваліфікаційної категорії ОСОБА_20 (т.2 а.с.50), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у ОСОБА_11 мались тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому верхньої замісної пластинки тіла L1, перелом куприка. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження за своїм характером тягнуть тривалий розлад здоров`я, - на строк понад 21 день, - і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів) та могли виникнути в строк та за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи, в тому числі і "внаслідок ДТП, як у водія автомобіля";

-висновок судової інженерно-технічної експертизи № 8-02/1123 від 12.01.2016 р., який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 від 27.11.2015 року (т.2 а.с.51-52), наданого судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Київського обласного НДЕКЦ при ГУ МВС України ОСОБА_21 (т.2 а.с.55-58), з якого вбачається, що система робочого гальма автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування даного автомобіля, на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, із-за руйнації корпусу насосу гідравлічного підсилювача рульового керування та руйнації картера рульового механізму в місці кріплення нижньої секції валу рульового керування. Дані несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному стані, через руйнування стійки стабілізатора та лівого шарніру стабілізатора переднього лівого колеса автомобіля. Дані несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено;

-висновок судової інженерно-технічної експертизи № 8-02/1130 від 12.01.2016 р., який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 від 03.12.2015 року (т.2 а.с.59-60), наданого судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Київського обласного НДЕКЦ при ГУ МВС України ОСОБА_21 (т.2 а.с.63-66), з якого вбачається, що система робочого гальма автобуса марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування автобуса, на момент огляду, знаходиться в працездатному стані, технічно-несправному стані, із-за руйнації трубки, яка веде від насосу гідравлічного підсилювача рульового керування до картера рульового механізму. Дані несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі рульовому керуванні перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автобуса, на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному стані, через руйнування корінного листа ресори лівої частини передньої підвіски. Дані несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено;

-висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 5-01/925 від 06.11.2015 р., який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 від 15.10.2015 року (т.2 а.с.67-68), наданого судовим експертом сектору автотехнічної експертизи НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_22 (т.2 а.с.71-75), з якого вбачається, що в момент зіткнення автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , контактував передньою правою частиною (праве заокруглення переднього бамперу, праве переднє колесо, праве переднє крило та праві передні двері) із передньою лівою боковою частиною автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 (ліве переднє колесо, декоративна накладка колісної ніши лівого переднього колеса, ліве заокруглення переднього бамперу). В момент первинного контакту, направляючі повздовжніх вій сей автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , з автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , були розташовані під кутом близько 15±5 градусів при попутних напрямках руху. Зіткнення даних транспортних засобів відбулося в смузі для руху в бік вул. Польова, в районі початку сліду юзу лівого переднього колеса автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 ;
-висновок судової інженерно-транспортної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 р., який зроблений на підставі постанови слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_23 від 05.07.2016 року (т.2 а.с.76-78), наданого старшим судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Київського обласного НДЕКЦ при ГУ МВС України ОСОБА_24 (т.2 а.с.81-84), з якого вбачається, що за даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, при умові відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки на ділянці дороги, де сталась ДТП, а також при умові, що в момент зміни напрямку руху автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , вже рухався по смузі руху, в напрямку вул. Польова, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , не мав технічної можливості попередити зіткнення з автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію. За даних дорожніх обставинах, при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, технічна можливість попередження зіткненню з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , водієм автобуса, полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 ПДР України. Тобто при виконанні даних вимог, при умові відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки на ділянці дороги, де сталась ДТП, а також при умові, що в момент зміни напрямку руху автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , вже рухався по смузі руху, в напрямку вул. Польова, водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України, нащо у нього не було перешкод технічного характеру;

-висновок судової автотехнічної експертизи № 1967ат від 02.03.2017 р., який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 19.01.2017 року (т.2 а.с.85-87), наданого старшим судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Київського обласного НДЕКЦ при ГУ МВС України ОСОБА_24 (т.2 а.с.90-93), з якого вбачається, що за даних дорожніх обставин, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В заданій дорожній-транспортній ситуації, водій автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , не мав технічної можливості попередити зіткнення з автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. За даних дорожніх обставинах, водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, технічна можливість попередження водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 ПДР України. Тобто, при виконанні вимог п. 10.1 ПДР України, при умові відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки на ділянці дороги, де сталась ДТП, а також при умові, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса, автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , вже знаходився на зустрічній смузі руху (на смузі руху, в напрямку вул. Польова), водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , нащо у нього не було перешкод технічного характеру;

-постанова слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_23 від 17.06.2016 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т.2 а.с.94);

-зберігальна розписка ОСОБА_11 від 17.06.2016 року (т.2 а.с.95), з якої вбачається, що останній отримав від працівників поліції автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , на відповідальне зберігання;

-розписка ОСОБА_7 від 11.12.2015 року (т.2 а.с.96), з якої вбачається, що останній отримав від працівників поліції автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання;

-повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від 13.03.2017 року, складеного ст. слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (т.2 а.с.102-105);

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 17.03.2017 року (т.2 а.с.114-115);
-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 29.03.2017 року (т.2 а.с.128-130)
-протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику від 30.03.2017 року (т.2 а.с.138-139);

-протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження потерпілому ОСОБА_11 від 30.03.2017 року (т.2 а.с.140-142) та протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження потерпілому ОСОБА_11 та його представнику від 12.06.2017 року (т.2 а.с.176-179);

-висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року, який зроблений на підставі постанови старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 18.04.2017 року (т.2 а.с.152-154), наданого старшим судовим експертом відділу автотехнічних видів досліджень лабораторії авто технічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІ судових експертиз ОСОБА_25 (т.2 а.с.157-161), згідно якого, в даній дорожній обстановці, враховуючи характер зближення тз до зіткнення, вказаний в постанові про призначення експертизи, з технічної точки зору, водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був керуватись вимогами п.п.10.1 ПДР України. В даній дорожній обстановці, враховуючи характер зближення тз до зіткнення, вказаний в постанові про призначення експертизи, з технічної точки зору, дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 регламентуються вимогами п. 12.4 та розділу 14 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для його руху відповідно до вимог 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, при вказаних в постанові про призначення експертизи в умовах зближення ТЗ, водій ОСОБА_11 не мав технічну можливість уникнути даного зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, керованого ним автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 . За вказаних параметрів зближення ТЗ, зокрема за умови, що автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , вже перебував на зустрічній смузі руху, в момент початку зміни напрямку руху, водієм автомобіля "Mercedes-Benz 612D", в даній дорожній обстановці технічна можливість уникнути даного зіткнення у водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , полягала у виконанні останнім вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не вбачається перешкод технічного характеру. Тобто, виконуючи вимоги вказаних пунктів, водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути даного зіткнення;
-постанова про продовження строку досудового слідства від 13.05.2017 року, винесена керівником Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_26 (т.2 а.с.167-169);
-повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , адресоване потерпілому адвокату ОСОБА_8 від 12.06.2017 року (т.2 а.с.183-184);

-повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , адресоване підозрюваному ОСОБА_7 від 12.06.2017 року (т.2 а.с.185-186);

-протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 03.07.2017 року (т.2 а.с.214-216);

-протоколи надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захиснику підозрюваному ОСОБА_8 (т.2 а.с.219-221) та підозрюваному ОСОБА_7 від 04.07.2017 року (т.2 а.с.223-225).

При цьому, у зв`язку із встановленням під час судового розгляду істотних для даного кримінального провадження обставин, за клопотанням сторони обвинувачення, на підставі ухвали суду від 26.02.2018 року, якою клопотання сторони захисту про проведення слідчого експерименту задоволено та доручено органу досудового розслідування провести відповідну слідчу дію (т.1 а.с.178-180), було проведено слідчий експеримент на місці події, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_11 та його представника адвоката ОСОБА_12 , спеціаліста автотехніка Київського обласного НДЕКЦ при ГУ МВС України ОСОБА_24 , проведеного з метою перевірки і уточнення показань, наданих обвинуваченим ОСОБА_7 в ході його допиту, які також відповідають показанням свідка ОСОБА_13 , а саме, що останній вчиняв маневр повороту ліворуч з ввімкненим показником лівого повороту, що не було відображено слідчим під час проведення слідчого експерименту в ході проведенні здійснення досудового розслідування та в подальшому при проведенні відповідних експертиз, при дорожній обстановці, яка без змін відповідала тій, що була на час пригоди.

Так, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2018 року та відеозапису даної слідчої дії, переглянутого в судовому засіданні (т.1 а.с.196-200, 201), вбачається, що на місці ДТП ділянка дороги, що розташована по вул. Горького, 6а в м. Бориспіль, обвинувачений ОСОБА_27 докладно показав і розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди так, як про це показував в ході судового розгляду, додатково повідомивши про механізм розвитку ДТП, які не були встановлені під час слідчого експерименту від 19 січня 2017 року, зазначивши, що маючи намір повернути ліворуч на дорогу, що поряд із готелем "4 Сезони", він завчасно, за 30-40 м, включив покажчик лівого повороту, пересвідчився у безпечності свого маневру, зокрема у відсутності автомобілів на зустрічній смузі руху, автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , не було на зустрічній смузі руху, та він почав по трохи зміщатися ліворуч, на зустрічну смугу, щоб зайняти відповідне положення для здійснення повороту ліворуч, і як тільки він почав повернута ліворуч, то відчув удар в ліве переднє колесо. В ході даної слідчої дії обвинувачений вказав на місце зіткнення, що знаходиться в смузі руху в напрямку вул. Польова (зустрічна смуга руху) на відстані 2 м від краю проїзної частини та на відстані 18,8 м від кута будинку 6а (паралельно краю проїзної частини). Також обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автобусом марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , відтворив маршрут та швидкість свого руху по вул. Горького, перед виконанням маневру повороту ліворуч, вказавши точне місце, де він почав змінювати свій напрямок руху, зміщаючись ліворуч на зустрічну смугу руху, а також положення автобуса в момент початку виконання ним маневру лівого повороту, а саме, що автобус був розташований на осьовій лінії проїжджої частини (посередині проїжджої частини), тобто на лінії розмітки: ліва сторона автобуса на зустрічній смузі, майже навпроти готелю "4 сезони", а права сторона на смузі по напрямку його руху (в сторону вул. Київський шлях). Встановлено, що з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , подолав відстань 23,3 м. Після цього, ОСОБА_7 імітуючи рух керованого ним автобуса на момент ДТП, тричі подолав відстань 23,3 м за час: 5,0 с; 4,6 с; 5,0 с. Після чого, потерпілий ОСОБА_11 також відтворив дії, обстановку та обставини ДТП, стверджуючи, що він рухався по вул. Горького, в напрямку вул. Київський шлях, попереду нього їхала колоно авто, а саме: два легкових автомобілі, а попереду них автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , які рухалися зі швидкістю близько 30 км/год, і він вирішив їх обігнати. Включив покажчик лівого повороту, переконавшись у безпечності виконуваного ним маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год, і почав обгін вказаних авто, і прямо перед ним, без включеного покажчика лівого повороту водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , різко, змінив напрямок руху, змістившись ліворуч, на зустрічну смугу, він намагаючись уникнути зіткнення загальмував, і почав брати лівіше, однак зіткнення уникнути не вдалося, і він отримав удар у праве переднє колесо, після чого його відкинуло на стовп. В ході даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_11 вказав на місце зіткнення, що знаходиться в смузі руху в напрямку вул. Польова (зустрічна смуга руху) на відстані 2,1 м від краю проїзної частини та на відстані 11 м від кута будинку 6а (паралельно краю проїзної частини), а також на місце, де водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , змінив напрямок свого руху, і відстань з моменти зміни напрямку руху автобусом до моменту зіткнення складає 6 м. Після чого, статист, керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , імітуючи рух водія ОСОБА_7 , відповідно до відомостей повідомлених потерпілим ОСОБА_11 , тричі подолав відстань 6 м за час: 1,4 с; 1,2 с; 1,2 с.
Даний доказ був відкритий сторонам кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, що підтверджується протоколом ознайомлення з матеріалами виконаних слідчих дій та інших здобутих доказів, отриманих внаслідок проведення слідчих (розшукових) дій за дорученням суду від 21.05.2018 року (т.1 а.с.202).
Під час судового провадження після проведення вищезазначеного слідчого експерименту, ухвалою суду від 11.06.2018 року, було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 про призначення автотехнічної експертизи та призначено відповідну експертизу (т.1 а.с.210-213). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 13888/18-52/10288/19-52 від 10.04.2018 року, який зроблений на підставі ухвали суду від 11.06.2018 року, наданого старшим судовим експертом відділу автотехнічних видів досліджень лабораторії авто технічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІ судових експертиз ОСОБА_25 та завідувачем відділу автотехнічних видів досліджень лабораторії авто технічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІ судових експертиз ОСОБА_28 (голова комісії) (т.1 а.с.223-232), експертами встановлено: 1-ий варіант (згідно версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 ): в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , повинен був керуватись вимогами п.п. 10.1, 14.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 регламентуються вимогами розділу 14 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для його руху, відповідно до вимог 12.3 ПДР України. 2-ий варіант (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_29 ): в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , з технічної точки зору, регламентуються відповідно до вимог п.п.12.4, 10.1, 14.2 б, в, г), 13.1, 2.3 б) ПДР України. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 регламентуються вимогами п.п. 10.1, 10.4, а з моменту виникнення небезпеки для руху, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В даних дорожніх умовах, зафіксованому сліду гальмування автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , відповідає величина швидкості руху 22,3…23,7 км/год. Визначити швидкість руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , в момент зіткнення експертним (розрахунковим) шляхом за обсягом, наданих на дослідження матеріалів неможливо, з причин детально викладених в дослідницькій частині висновку. Згідно протоколу слідчого експерименту від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-200), варіанту вказаних кількісних параметрів, згідно пояснень водія ОСОБА_11 , величина віддалення автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , від місця зіткнення у вказаній в постанові момент виникнення небезпеки для руху буде складати: Sa ? 20,0…23,3 м. Згідно протоколу слідчого експерименту від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-200), варіанту вказаних кількісних параметрів, згідно пояснень водія ОСОБА_7 , величина віддалення автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , від місця зіткнення буде складати: Sa ? 76,7…83,3 м. За показами свідка ОСОБА_13 : віддалення автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , від місця зіткнення, в залежності від часу існування небезпеки для руху буде складати: Sa ? 33,3…42,8 м. та Sa ? 127,8…152,8 м. 1-ий варіант: технічна можливість уникнути даної ДТП у водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 полягала у виконанні вимог п.п.10.1, 14.3 ПДР України. 2-ий варіант: встановити, чи мав технічну можливість водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 уникнути зіткнення тз неможливо, з причин детально викладених в дослідницькій частині висновку. 1-ий варіант: в даній дорожній обстановці, при вказаних в постанові про призначення експертизи умовах зближення тз, водій ОСОБА_11 не мав технічну можливість уникнути даного зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, керованого ним автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 . 2-ий варіант: в даній дорожній обстановці, технічна можливість уникнути даного зіткнення тз у водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 полягала у виконанні принаймні вимог п. 13.1, в частині дотримання безпечної дистанції, 2.3 б) ПДР України. 1-ий варіант: з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, не вбачається. 2-ий варіант: для оцінки дій водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , відповідно до вимог п.12.4 ПДР України спеціальних знань в області судової автотехніки не потрібно, дана оцінка може бути здійснена судом самостійно з врахуванням встановленої фактичної швидкості руху автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , перед даною ДТП та порівнянням її з максимальною дозволеною швидкістю руху на даній ділянці дороги. З технічної точки зору, дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 не відповідали принаймні вимогам п. 13.1, в частині дотримання безпечної дистанції, 2.3 б) ПДР України. 1-ий варіант: з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не відповідали принаймні вимогам п.п. 10.1 ПДР України. 2-ий варіант: здійснити оцінку відповідності дій водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , вимогам п. 12.3 ПДР України, з технічної точки зору, за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи неможливо, через відсутність кількісних параметрів виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_7 . Вирішення питання невідповідностей, з технічної точки зору, дій водія ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вимогам ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП неможливо, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку.
Крім того, в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та письмові докази, надані стороною захисту та представником потерпілого.

Також, в ході судового розгляду, за клопотаннями представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , яке було задоволено судом, до матеріалів кримінального провадження було долучено та досліджено судом оптичний DVD-R диск "Verbatim", на якому знаходиться відеофайл під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31). Як зазначив, представник потерпілого ОСОБА_12 , обґрунтовуючи своє письмове клопотання, ним 09.07.2019 року, в рамках даного кримінального провадження, було отримано, на його адвокатський запит від 25.06.2019 року № 70/06-2019 на ім`я ОСОБА_30 , власника камер відеоспостереження, що розташовані на готельно-ресторанному комплексі "4 сезону", відеозапис з місця дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів: "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , яка сталося 14 жовтня 2015 року з камер зовнішнього спостереження готельно-ресторанного комплексу "4 сезону" за адресою: м. Бориспіль, вул. Момота, 6-а. Дані докази були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, що було підтверджено ними в судовому засіданні. При цьому, під час дослідження даного відеозапису, в судовому засіданні 12.07.2019 року, сторона захисту та обвинувачення не заявили клопотання про визнання цього доказу недопустимим. Як прокурор, так і сторона обвинувачення, в судовому засіданні не заперечували, що вказаний відеозапис стосуються дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14.10.2015 року, за участю автомобілів: "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 .

Разом з тим, в судовому засіданні 24.07.2020 року, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та дослідження всіх доказів, наданих сторонами кримінального провадження, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_10 було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, в якому, остання серед іншого, просила суд визнати копію відеозапису з місця ДТП, долученої до матеріалів кримінального провадження представником потерпілого, недопустимим доказом, оскільки дане відео є копією, а не оригіналом, і в матеріалах справи відсутні відомості щодо порядку отримання вказаного доказу. Крім цього, вказаний доказ не був наданий на стадії досудового розслідування, а приєднаний представником потерпілого в ході судового розгляду, лише через 4 роки після вказаної ДТП, без зазначення поважності причин, не надання даного доказу раніше. У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_10 вважає, що даний доказ має бути визнаний недопустимим.

Однак, суд вважає вищезазначені доводи захисника ОСОБА_10 про недопустимість як доказу у кримінальному провадженні відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14.10.2015 року, за участю автомобілів: "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , безпідставними.

Відповідно до статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Як встановлено в ході судового розгляду, наявний у матеріалах кримінального провадження, оптичний DVD-R диск "Verbatim", з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14.10.2015 року, близько 11:30 год. на автодорозі вул. Горького (неподалік будинку № 6а) в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях, з камер зовнішнього спостереження готельно-ресторанного комплексу "4 сезону", розташованого за адресою: м. Бориспіль, вул. Момота, 6-а (т.3 а.с.31), був добровільно надані власником готельно-ресторанного комплексу "4 сезону" ОСОБА_31 , представнику потерпілого - адвокату ОСОБА_12 на його адвокатський запит від 25.06.2019 року № 70/06-2019.

Так, в частині 3 ст. 93 КПК України закріплено, зокрема, що потерпілий, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У частині 1 ст. 24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

З огляду на викладене встановлено, що вказаний доказ було отримано представником потерпілого адвокатом ОСОБА_12 , відповідно до вимог КПК України, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 93 КПК України, на підставі адвокатського запиту.

Також, згідно ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 року, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів провадження, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_12 , оптичний DVD-R диск "Verbatim" з відеозаписом під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31), що стосується обставин подій був виготовлений, у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері (відеореєстраторі) в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу. Аналогічна позиція, викладена у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду справа № 677/2040/16-к, провадження № 51-5738км19.

Дослідивши вказаний відеозапис, суд приходить до висновку, що на вказаному відеозаписі зафіксовано саме обставини дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14.10.2015 року близько 11:30 год. в м. Бориспіль по вул. Горького (неподалік будинку № 6а), в напрямку вул. Київський шлях, за участю автомобілів: "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , що також не заперечували як обвинувачений, так і потерпілий. Це також підтверджується відомостями, що зафіксовані на вказаному відеозаписі, а саме: дата, час та місце події. Відповідно до службової інформації вказаної на кадрах відеозапису, на ньому зафіксовано рух транспортних засобів та обставини ДТП, що мала місце 14.10.2015 року з 11:15:54 год. по 11:15:56 год. по вул. Горького (неподалік будинку № 6а, готельно-ресторанного комплексу "4 сезону") в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях, а тому підстави сумніватися, що на вказаному відеозаписі зафіксовано дане ДТП, в суду відсутні. При цьому, детально дослідивши в ході судового розгляду даний відеозапис, суд приходить до висновку, що він містять досить об`ємну та детальну інформацію про обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, що підлягають доказуванню в ході розгляду даного кримінального провадження.

Також, суд звертає увагу, що протягом судового розгляду ні захисники, ні обвинувачений не висловлювали сумнівів щодо достовірності даного відеозапису, а лише висловили припущення про недостовірність такого відеозапису вже під час судових дебатів. Крім того, сторона захисту не була позбавлена можливості заявляти перед судом клопотання про призначення відповідних експертиз на предмет перевірки автентичності відеозапису, однак таким правом не скористалася. А відповідно до закріпленого в ст. 26 КПК принципу диспозитивності, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, зокрема і в часі щодо подачі доказів.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання недопустимим доказом відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14.10.2015 року, що міститься на оптичному DVD-R диск "Verbatim" (т.3 а.с.31), оскільки вказаний доказ, на думку суду, отриманий у встановленому законом порядку і відповідає вимогам ст. ст. 85-86 КПК України. При цьому жодних сумнівів щодо достовірного відображення подій, зафіксованих на відео, в учасників судового провадження не виникло, оскільки метою виготовлення копії було продублювати оригінал документу, зробити його точне відтворення.

Переглядом зазначеного відеозапису встановлено, що він розпочинається об 11:00:00 14.10.2015 року, та ним зафіксовано проїжджу частину вул. Горького в м. Бориспіль та прилеглу до неї територію (тротуар, рух пішоходів тощо). Також вказаним відеозаписом зафіксовано рух транспорту по вул. Горького в м. Бориспіль, на ділянці дороги, поряд із готельно-ресторанним комплексом "4 Сезони". Об 11:15:54 на відеозаписі зафіксовано, як водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись частково по смузі зустрічного руху, а саме: передньою лівою частиною (розташування на осьовій лінії), і об 11:15:55 год., виконуючи маневр повороту ліворуч, знаходячись чітко навпроти заїзду до готельно-ресторанного комплексу "Чотири сезони". Одночасно, об 11:15:55 год. в поле зору відеокамери потрапляє автомобіль білого кольору, марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , який рухається на великій швидкості по вул. Горького, в напрямку вул. Київський шлях, тобто по зустрічній смузі руху, та який об 11:15:55-11:15:56 год., на зустрічній смузі руху для обох транспортних засобів, вчиняє зіткнення з одним із автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: з передньою лівою частиною (т.3 а.с.31).

Також, у зв`язку із встановленням під час судового розгляду істотних для даного кримінального провадження обставин, за клопотанням сторони обвинувачення, ухвалою суду від 09.08.2019 року по даному кримінальному провадженню було призначено комплексну транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.3 а.с.42-44), на підставі вихідних даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження, отриманих як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, зокрема протоколу слідчого експерименту від 21.05.2018 року і даних, що зафіксовані на відеозаписі, що міститься на оптичному DVD-R диск "Verbatim" (т.3 а.с.31).

Так, із висновку експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2020 року, який зроблений на підставі ухвали суду від 09.08.2019 року (т.3 а.с.42-44), наданого комісією експертів КНДІСЕ, до складу якої увійшли: судовий експерт ОСОБА_32 , який має кваліфікацію експерта за спеціальністю 10.1. "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод"; головний судовий експерт ОСОБА_33 , який має кваліфікацію експерта за спеціальністю 10.1. "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод", 10.4. "Транспортно-трасологічні дослідження", 10.2. "Дослідження технічного стану транспортних засобів", 10.3 "Дослідження деталей транспортних засобів"; та судовому експерту ОСОБА_34 , який має кваліфікацію експерта за спеціальністю 6.1. "Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення", 7.1 "Технічне дослідження матеріалів та засобів відео звукозапису" (т.3 а.с.55-70), з якого вбачається, що встановити який час пройшов з моменту зміни напрямку руху автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , до моменту зіткнення з автомобілем "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , неможливо з причин наведених у дослідницькій частині висновку. Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 на момент початку зміни напрямку руху водієм ОСОБА_7 , автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , на зустрічній смузі не було): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 регламентуються вимогами п. 12.3 ПДР України; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 регламентуються вимогами п. 10.1 та п. 12.3 ПДР України. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , перебував на зустрічній смузі в процесі маневру обгону транспортних засобів, що рухались по смузі руху в напрямку вул. Київський шлях): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: в даній дорожній обстановці, дії водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.9.2 б), 10.1, 12.3 ПДР України; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: в даній дорожній обстановці: в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 регламентуються вимогами п.п.9.2 б), 10.1, 14.3 ПДР України. Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: за даним варіантом розвитку пригоди, дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , з технічної точки зору, регламентуються відповідно до вимог п.п.12.4 і 13.1 ПДР України; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: за даним варіантом розвитку пригоди, дії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , з технічної точки зору, регламентуються відповідно до вимог п.п.12.4 і 13.1 ПДР України. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: в даній дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4 і 14.6 а) ПДР України; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: в даній дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для руху відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: в даній дорожній обстановці, з причин викладених в дослідницькій частині, з технічної точки зору, водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 міг не мати технічної можливості запобігти даному зіткненню; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: в даній дорожній обстановці, з причин викладених в дослідницькій частині, з технічної точки зору, водій автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 міг не мати технічної можливості запобігти даному зіткненню. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: оскільки в наданих на дослідження матеріалах відсутні дані стосовно можливості водієм ОСОБА_7 виявити автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , з його робочого місця, тому вирішити питання технічної можливості за даним варіантом неможливо; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: технічна можливість уникнути даної ДТП у водія автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1 і п. 14.3 ПДР України. Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям, та б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: за двома варіантами розвитку пригоди технічна можливість запобігти зіткнення для водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , полягала у дотриманні ним вимог п. 13.1 ПДР України, для чого у водія ОСОБА_11 не вбачається перешкод технічного характеру. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: в даній дорожній ситуації, технічна можливість водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 полягала шляхом дотримання ним вимог п. 14.6 а) ПДР України, для чого у водія ОСОБА_11 не вбачається перешкод технічного характеру; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: в даній дорожній обстановці, при даному варіанті зближення транспортних засобів, водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування до керованого ним автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 . Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: приймаючи до уваги результати даного дослідження, у експертів не має підстав технічного характеру вважати дії водія ОСОБА_7 такими, що не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: приймаючи до уваги результати даного дослідження, у експертів не має підстав технічного характеру вважати дії водія ОСОБА_7 такими, що не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 12.3 ПДР України. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: оскільки в рамках даної версії неможливо вирішити питання технічної можливості уникнути зіткнення з боку водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , то оцінити його дії вимогам п. 10.1 та п.12.3 ПДР України також неможливо. Що стосується п. 9.2 ПДР України, то в даному випадку для його оцінки спеціальних знань не потрібно; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: враховуючи результати проведеного вище дослідження, а саме те, що водій автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення, то з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 та 14.3 ПДР України. Вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Приймаючи до уваги результати проведеного дослідження в питанні № 3 (який час пройшов з моменту зміни напрямку руху автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , до моменту зіткнення з автомобілем "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , згідно з відеозаписом?), дії водія ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України. Варіант № 1 (згідно версії водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям, та б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: оскільки за версією водія ОСОБА_7 автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався в його смузі руху, то дії водія ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.13.1 ПДР України. Вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Варіант № 2 (за версії водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ): а) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається перехрестям: для оцінки відповідності дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 14.6 ПДР України та вирішення питання причинного зв`язку, спеціальних знань не потрібно, така оцінка може бути зроблена судом самостійно; б) перехрещення доріг у місці скоєння ДТП вважається прилеглою територією: враховуючи результати розрахунків в питанні № 5 даного висновку, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. За обсягом, наданих на дослідження матеріалів встановити фактичну траєкторію руху автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів експертним шляхом неможливо, через відсутність повної об`єктивної слідової інформації. З урахуванням того, що в даних матеріалах відсутня слідові інформація, яку міг би залишити автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , перед ДТП, а на відеозапису дана пригода зафіксована фрагментально, то надати відповідь на питання чи спроможні, з технічної точки зору, показання водія автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , і водія автомобіля "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , на момент початку зміни напрямку руху автомобілем "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , в категоричній формі неможливо, з технічної точки зору.
При цьому за клопотанням представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , яке було задоволено судом, до матеріалів кримінального провадження було долучено та досліджено лист № 458 від 17.07.2020 року, за підписом директора КП "ВУКГ" ОСОБА_35 (т.3 а.с.86), отриманого на адвокатський запит вих. № 90/07-2020 від 14.07.2020 року (т.3 а.с.85), з якого вбачається, що перехрестя ділянки дороги по вул. В. Момота (Горького) з`їзд до готельно-ресторанного комплексу "Чотири сезони", не вважається перехрестям, а є місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Крім того, в судовому засіданні також були досліджені і інші докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження, за клопотанням сторін кримінального провадження.

Об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Основним безпосереднім об`єктом даного злочину є безпека дорожнього руху та експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Суб`єкт злочину це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України № 5-18кс14 від 20.11.2014 року, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

При цьому порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог ПДР України або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом, при цьому необхідно встановити причинний зв`язок між порушенням правил безпеки руху та експлуатації транспорту і наслідками, що настали. Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху та наслідками, що настали.

Аналіз норми статті 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають з ними у причинному зв`язку. Якщо такого зв`язку немає, водій не може нести кримінальну відповідальність за ті наслідки, що настали.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Так, сторона обвинувачення вважає, що дії водія автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, та знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, так, як він являючись учасником дорожнього руху, діючи в порушення вказаних вимог ПДР України, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виконуючи маневр повороту ліворуч на прилеглу територію, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який, виконуючи маневр обгону, рухався по зустрічній смузі в попутному напрямку. Саме порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, на думку сторони обвинувачення, перебувають в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом", п. 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі "Вєренцов проти України").

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому в ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України д оказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність складу інкриміновано кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_7 , а його доводи, надані в обґрунтування заперечення проти пред`явленого обвинувачення прокурором, в ході судового розгляду не спростовано.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як зазначалося вище, суд, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов до наступного висновку.

Так, слідча дія - огляд місця події у справах даної категорії є одним з найбільш важливих способів збирання доказів. Проведений вчасно, кваліфіковано і ретельно огляд місця ДТП дає змогу встановити дані, одержати відомості, що мають значення для справи, слугує гарантом успішного, об`єктивного розслідування злочину.

Згідно наданого протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 року та схеми з фототаблицею до нього, старшим слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 , в присутності двох понятих та водія ОСОБА_7 , зафіксовані наслідки дорожньо-транспортної події.

Аналізуючи протокол огляду місця ДТП, схему до нього та фототаблицю, відповідно до вимог КПК України, суд вважає, що вказана процесуальна слідча дія проведена у відповідності до вимог КПК України і є належним доказом факту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14 жовтня 2015 року близько 11:30 год. по вул. Горького (неподалік будинку № 6а) в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях, за участю автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 , та автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 .

Так, зі змісту даного протоколу огляду місця події, схеми до нього та фототаблиць вбачається, що у ньому зафіксовано ділянку дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме по вул. Горького (вул. В. Момота), в районі буд. 6а, в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях. Проїзна частина вул. Горького, на даній ділянці горизонтального профілю, асфальтована, без повздовжнього ухилу, має по одній смузі руху без горизонтальної дорожньої розмітки, де відсутні дорожні знаки. Ширина проїзної частини, в місці зіткнення складає 6,8 м. До краю дороги з обох боків прилягають узбіччя. Також схемою зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення. Так, автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , в кінцевому положенні розташований в межах проїзної частини, частково в смузі для руху в бік вул. Київський шлях та частково в смузі руху в бік вул. Польова. Передньою частиною автобус спрямований в бік вул. Київський шлях, і розташований на відстані 1,8 м від лівого переднього колеса та 1,85 м від лівого заднього колеса до лівої межі проїзної частини вул. Горького, відносно напрямку руху в бік вул. Київський шлях. Автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , в кінцевому положенні, знаходиться за межами проїзної частини дороги, на лівому узбіччі відносно напрямку руху, в бік вул. Київський шлях, передньою частиною до електроопори, на 0,3 м від правого переднього колеса та 0,45 м від правого заднього колеса до лівої межі проїзної частини дороги, відносно напрямку руху в бік вул. Київський шлях, та на відстані 1,6 м від кута будинку № 6а по вул. Київський шлях до лівого заднього колеса і на відстані 15,5 м до правого заднього колеса від лівого переднього колеса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 .
При цьому, згідно технічних характеристик автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , а саме щодо його розмірів, ширина даного транспортного засобу становить 2,100 м. Таке розміщення "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , на дорозі, з врахуванням габаритів даного автобуса та ширини проїзної частини, яка складає 6,8 м, свідчить про те, що автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , в кінцевому положенні розташований в межах проїзної частини, основною своєю частиною на смузі руху в напрямку вул. Польова, тобто на зустрічній смузі. Це в свою чергу свідчить про те, що в момент зіткнення автобус під керуванням водія ОСОБА_7 рухався посередині автодороги, лівими колесами на відстані близько 1,8 та 1,85 метра до лівого краю дороги. Це також повністю підтверджується даними фототаблиці, що є додатком до протоколу огляду. З чого слід зробити висновок, що лівими колесами автобус виїхав вже на смугу зустрічного руху для здійснення маневру повороту ліворуч і зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі руху.

Також на схемі ДТП зафіксовано слід гальмування лівого переднього колеса автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , довжиною 2 м, який знаходиться в смузі руху в бік вул. Польова. Вказаний слід розпочинається на відстані 1,6 м від лівої межі проїзної частини, відносно напрямку руху в бік вул. Київський шлях, а закінчується безпосередньо біля лівого переднього колеса вказаного автобуса. Також у вказаній смузі руху зафіксовано слід юзу лівого переднього колеса автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , довжиною 0,4 м, який розпочинається на відстані 0,7 м від лівого заднього колеса автобуса та на відстані 1,47 від лівої межі проїзної частини, а закінчується на відстані 1,59 м від лівої межі проїзної частини, відносно напрямку в бік вул. Київський шлях.
Також, згідно схеми, в районі лівої передньої частини автобуса, в межах смуги для руху в бік вул. Польова, зафіксована зона осипу "уламків та ґрунту", яка розпочинається на відстані 1,1 м до лівого переднього колеса автобуса, а закінчується перед автобусом на відстані 1,4 м від лівого переднього колеса, величиною розльоту 2,5 м (1,1+1,4), та розташовується на відстані від 0,1 до 2,1 від лівої межі проїзної частини дороги, відносно напрямку руху в бік вул. Київський шлях.
При цьому, як вбачається на схемі ДТП дійсно не зафіксовано слідів коліс автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , однак вказані сліди зафіксовані на фотознімках з місця події, що розміщені у фото таблицях, а тому на думку суду це не суттєвим порушенням, як про це вказувала адвокат обвинуваченого, та не може бути підставою для визнання даного доказу недопустимим, так як істотних порушень прав та свобод людини слідчим не допущено.

Також згідно протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 14.10.2015 року, встановлено, що автобус марки "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , має пошкодження у вигляді: переднього бамперу, накладки переднього лівого крила, диск лівого переднього колесу. Згідно протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 14.10.2015 року автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , встановлено повну деформацію передньої частини автомобіля.

Аналізуючи зміст даних доказів суд вважає, що місце ДТП об`єктивно зафіксовано протоколом огляду місця події від 14.10.2015 року, схемою ДТП та фототаблицею до нього, на яких зафіксовано сліди ДТП, взаємне розташування автомобілів після зіткнення, напрямки руху автомобілів, сліди гальмування автомобілів, сліду юзу автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та зона осипу "уламків та ґрунту", а протоколами огляду та затримання транспортного засобу від 14.10.2015 року, зафіксовано локалізацію та пошкодження, які отримали транспортні засоби, внаслідок ДТП. В той же час, на переконання суду, самі по собі ці докази не можуть свідчити про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки у них лише зафіксовані сліди та наслідки ДТП.

В той же час, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання, заявленого захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_10 , під час судового розгляду кримінального провадження та під час виступу в судових дебатах, щодо визнання доказів недопустимими, зокрема: протоколу огляду місця події ДТП від 14.010.2015 року. Клопотання захисника мотивовано, зокрема, тим, що протокол огляду місця події з додатками не відповідає вимогам ст. ст. 104, 105 КПК України. Так, зі змісту протоколу огляду місця події не зрозуміло, де саме проводився огляд місця ДТП та де відбулася ДТП; не зазначено характеристики технічних засобів фіксації, носіїв інформації, які застосовувалися при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання. Також, в графі підписів понятих міститься лише один підпис понятого, належність якого неможливо ідентифікувати. Також адвокатом ОСОБА_10 зазначено, що з матеріалів кримінального провадження фактично вбачається, що огляд місця події відбувався у присутності потерпілого ОСОБА_11 , в той же час у протоколі відсутня інформація про залучення потерпілого до участі у проведенні даної процесуальної дії. Додатки до протоколу не засвідчені належним чином, у відповідності до вимог КПК України. Так, на думку адвоката ОСОБА_10 , вказані обставини в сукупності свідчать про порушення правил складання протоколу слідчої дії огляд місця події, що викликає сумнів у достовірності та вірогідності, викладених у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 року та додатках до нього, відомостей.

Так, зі змісту статей 104, 237 КПК України, вбачається, що хід та результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Порядок складення протоколу та вимоги до нього визначені у ст. 104 КПК України. Зокрема, у ч. 4 даної статті зазначено, що перед підписанням протоколу учасником процесуальної дії надається можливість ознайомитись із текстом протоколу.

Дослідивши детально зміст протоколу огляду місця події ДТП від 14.10.2015 року з додатками до нього, аналіз якого наведено вище, судом встановлено, що вказаним протоколом чітко встановлено місце ДТП, а саме: по вул. Горького, в районі буд. 6а, в м. Бориспіль Київської області. При цьому огляд здійснювався в напрямку від вул. Польова до вул. Київський шлях, тобто по напрямку руху автомобілів учасників ДТП. Також на останній сторінці протоколу у графі: "Протокол прочитаний вголос та всіма учасниками особисто" міститься підпис водія ОСОБА_7 , та у графі "Поняті" під № 1 та № 2 два підписи, які належать понятим, відомості про яких зазначені у вступній частині протоколу. При цьому допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що під час огляду місця події ДТП приймали участі два понятих, і за результатами проведеної процесуальної дії він та поняті підписали протокол, будь-яких зауважень в учасників процесуальної дії не було.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження адвоката ОСОБА_10 , зазначені в обґрунтування вищезазначеного клопотання про те, у протоколі огляду місця події ДТП від 14.10.2015 року не зазначені відомості про всіх учасників даної слідчої дії, а саме про потерпілого ОСОБА_11 , оскільки вказані твердження адвоката ґрунтуються виключно на припущеннях. Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 показав, що він не був присутній під час проведення слідчої дії огляд місця події ДТП від 14.10.2015 року, оскільки внаслідок ДТП ним були отримані ушкодження, і його було доставлено до Бориспільської ЦРЛ. Також обвинувачений ОСОБА_7 не підтвердив, що під час проведення даної процесуальної дії був присутній потерпілий, зазначивши, що вона проводилася за його участю та понятих.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний протокол складений відповідною особою, у ньому зазначена дати проведення слідчої дії та його складання, вказане місце процесуальної дії, у ньому викладена інформація щодо огляду. Також, він підписаний всіма учасниками, які були присутні під час їх проведення, а саме: особою, яка проводила слідчу дію слідчим ОСОБА_16 , особами, які посвідчили достовірність відображення у протоколі ходу та результату слідчої дії понятими: ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , водієм ОСОБА_7 . Натомість, ніхто із присутніх під час огляду не вказував на невідповідність між фактичними проведеними слідчою дією в ході огляду та зазначеним у протоколі відомостям.

Також, як вбачається з протоколу огляду ДТП від 14.10.2015 року в ході проведення даної слідчої дії було складено схему ДТП, а також здійснювалося фотографування за допомогою фотоапарату "Apple". До протоколу додано схему (т.2 а.с.15) та фототаблиця у виді фотографій з місця ДТП (т.2 а.с.16-20). Так, як вбачається зі схемі ДТП вона підписана учасниками даної слідчої дії: водієм ОСОБА_7 та двома понятими, без будь-яких зауважень, а також особою, яка складала дану схему, а саме: старшим слідчим СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_16 . Дійсно на фототаблиці відсутні підписи учасників даної слідчої дії, однак підстав для визнання такого доказу недопустимим суд не вбачає, так як істотних порушень прав та свобод людини слідчим не допущено. Крім того, на фототаблиці містяться відбиток печатки СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Разом з тим, слід зазначити, що в даній слідчій дії приймав участь ОСОБА_7 (безпосередній учасник ДТП) та двоє понятих, які підписали протокол та план-схему до нього. При цьому в ході допиту обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що слідчий складав схему огляду місця ДТП 14.10.2015 року, в його присутності, за участю понятих, на якій, як і на фотографіях, що містяться у фототаблиці зафіксовано сліди ДТП та місце розташування транспортних засобів після зіткнення, що відповідали фактичним обставинам події. Також потерпілий ОСОБА_11 в ході його допиту не заперечував того факту, що відомості зафіксовані на схемі ДТП та фотографіях відповідали фактичним обставинам події.

При цьому, жоден з учасників провадження не заперечував правильності зазначення у вказаному протоколі місця, часу проведення вказаної слідчої дії, а на схемі та фототаблицях до даного протоколу правильності відображення загального вигляду місця ДТП з різних боків, загального вигляду слідів ДТП, загального вигляду слідів гальмування, а навпаки підтвердили вказані обставини.

Враховуючи викладене, у суду не викликає сумнівів в достовірності протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 14.10.2015 із схемою ДТП до цього протоколу та фототаблицею.

Тому, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , про недопустимість протоколу огляду місця ДТП із схемою та фототаблицею до нього від 14 жовтня 2015 року, оскільки такий викликає сумнів у його достовірності, на увагу суду не заслуговують, оскільки вказаний протокол відповідає всім вимогам ст. 104 КПК України щодо змісту вступної, описової та резолютивної частин. З урахуванням вказаного, суд прийшов до висновку, що даний протокол огляду місця події ДТП від 14.010.2015 року з додатками до нього: схемою ДТП та фототаблицею, отриманий у порядку, встановленому КПК України, а отже відповідно до вимог ч.1 ст. 86 КПК України є допустимим доказом у справі, а тому вищезазначене клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , задоволенню не підлягає.

При цьому, із поєднання та оцінки зазначених обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що в протоколі огляду місця події ДТП від 14.010.2015 року та в додатках до нього, а саме: схемі ДТП та фототаблиці, а також у протоколах огляду та затримання транспортних засобів від 14.10.2015 року, в яких зафіксовані пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП, міститься інформація, яка відповідає фактичним обставинам події, а тому приймає вказані докази до уваги.

Так, суд вважає допустимим доказом протокол огляду місця події ДТП від 14.010.2015 року з додатками до нього, однак приходить до висновку, що він є неналежним доказом, в силу вимог ст. 85 КПК України, оскільки сам по собі цей протокол не може свідчити про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки у ньому лише зафіксовані місце ДТП, сліди ДТП, місце розташування транспортних засобів та напрямки їх руху.

Отже, з огляду на вищезазначені докази, суд вважає встановленим і таким, що відповідає дійсності факт того, що 14 жовтня 2015 року близько 11:30 год. по вул. Горького (неподалік будинку № 6а) в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київський шлях, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 , та автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , в результаті чого, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта № 148д від 04.12.2015 року (т.2 а.с.50).

При цьому, слід зазначити, що даний висновок судово-медичної експертизи № 148д від 04.12.2015 року (т.2 а.с.50) лише встановлює факт наявності у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які могли утворитись в результаті дорожньо-транспортної пригоди, проте цей висновок не встановлює причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до виникнення цих тілесних ушкоджень.

Крім того, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 про визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи № 148д від 04.12.2015 року (т.2 а.с.50), оскільки судово-медична експертиза була проведена в рамках кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0002159 від 14.10.2015 року, у спосіб та з дотриманням порядку, визначеного ст. ст. 242, 243 КПК України, а висновок експерта відповідає вимогам ст. 101 КПК України.

Аналізуючи за результатами проведеного транспортно-трасологічного дослідження, слід зазначити наступне.

Як вбачається з дослідницької частини висновку експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року (т.2 а.с.71-75), експертом шляхом безпосереднього огляду автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , встановлено локалізацію та характер пошкоджень, отриманих даними транспортними засобами, внаслідок ДТП. В ході проведення даного експертного дослідження експертом встановлено, що враховуючи наявні механічні пошкодження, розташування слідів тертя та подряпин з відшаруванням та нашаруваннями покриттів на обох транспортних засобах характерних для їх взаємного контакту, в момент зіткнення автомобіль "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , контактував передньою правою частиною (праве заокруглення переднього бамперу, праве переднє колесо, праве переднє крило та праві передні двері) із передньою лівою частиною автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 (ліве переднє колесо, декоративна накладка колісної ніши лівого переднього колеса, ліве заокруглення переднього бамперу). Усі описані вище пошкодження характерні для попутного зіткнення. Шляхом натурного моделювання при співставленні автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , з автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , встановлено, що в момент первинного контакту направляючі повздовжніх вісей цих транспортних засобів були розташовані під кутом близько 15±5 градусів при попутних напрямках руху. Також з даного висновку вбачається, що ознаками місця зіткнення є сліди коліс транспортного засобу (кочення, або ковзання, гальмування, юзу та ін.), які утворилися до або після зіткнення, сліди тертя, подряпини, залишені пошкодження при зіткненні частинами транспортних засобів, сліди, які утворилися внаслідок витікання рідини, осипу ґрунту з нижніх частин транспортного засобу, скла та інші, особливо якщо вони накладаються на сліди коліс. В даному випадку зафіксовано кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення, осип уламків та ґрунту, слід гальмування автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та слід юзу лівого переднього колеса даного автобуса, які розташовані в смузі для руху в бік вул. Польова. Враховуючи розташування, зафіксованих слідів та об`єктів, напрямок руху транспортних засобів перед зіткненням в комплексі із встановленим взаємним розташуванням автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , з автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , в момент їх первинного контактування, дають підстави зробити висновок про те, що зіткнення даних транспортних засобів відбулося в смузі для руху в бік вул. Польова, в районі початку сліду юзу лівого переднього колеса автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 .
Як вбачається з даного висновку, експертом при проведенні експертного дослідження, здійснювався безпосереднього огляд автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , а також враховувалась вся слідова інформація, що зафіксована в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 року, схемі та фототаблиці до нього, який визнаний судом допустимим доказом, та в якому відображена інформація, що відповідає дійсним обставинам події.

З огляду на вищевикладене, суд приймає до уваги висновок експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року (т.2 а.с.71-75), яким визначено кут зіткнення та встановлено місце зіткнення транспортних засобів автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, вказаний висновок експерта сам по собі не доводить винність ОСОБА_7 .

Таким чином, з урахуванням здобутих та перевірених в судовому засіданні доказів, зокрема протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 року, схеми та фототаблиці до нього, та даних встановлених у висновку експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року (т.2 а.с.71-75), з огляду на розміщення транспортних засобів на дорозі, характер та локалізація пошкоджень на транспортних засобах, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в смузі руху в напрямку вул. Польова (зустрічна смуга руху), десь посередині даної смуги руху, в момент коли водій автобуса розпочав виконувати маневр обгону.

При цьому, суд критично оцінює покази потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин, за яких сталася ДТП, а саме: що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті різкої зміни водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 траєкторії свого руху.

Такі показання спростовуються висновком експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року (т.2 а.с.71-75), складеному за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого в момент первинного контакту направляючі повздовжніх вісей транспортних засобів були розташовані під кутом близько 15±5 градусів при попутних напрямках руху, тобто кут між транспортними засобами на момент зіткнення був незначний, а це в свою чергу свідчить, що поворот автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , був плавним, а не різким. Це в свою чергу беззаперечно свідчить про те, що водій автобуса зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині, почав виконувати маневр повороту ліворуч, а не різко змінив напрямок свого руху.

Також, вищевказаним відеозаписом з камер спостереження зафіксовано, як водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 рухається ближче до уявної суцільної роздільної смуги на дорозі, зменшуючи швидкість автобуса, поступово, плавно зміщуючись ліворуч, починає виконати маневр повороту ліворуч.

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів однозначно свідчить про те, що водій автобуса ОСОБА_7 не різко змінив свій напрямок руху, виїхавши на смугу зустрічного руху, зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частин, почав поступово виконувати маневр повороту ліворуч, виїжджаючи на зустрічну смугу. Це в свою чергу, давало змогу іншим учасникам дорожнього руху, зокрема і потерпілому ОСОБА_11 завчасно помітити автомобіль, який збирається виконувати маневр ліворуч.

З огляду на вищезазначені докази, аналіз форми, розташування слідів та характеру утворення пошкоджень автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , зафіксованих протоколом огляду місця ДТП від 14.10.2015 року, в схемі та фототаблицях до нього, та у висновку експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року (т.2 а.с.71-75), слідова інформація: кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення, осип уламків та ґрунту, слід гальмування автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та слід юзу лівого переднього колеса даного автобуса, які розташовані в смузі для руху в бік вул. Польова, кут взаємного розміщення повздовжніх осей автомобілів в первинний момент зіткнення, який становив приблизно 15±5 градусів, та взаємне розташування транспортних засобів в момент їх первинного контакту, відтвореного шляхом натурного моделювання при співставленні транспортних засобів експертом під час проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (т.2 а.с.74 на звороті), розташування автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , посередині автодороги, на осьовій лінії, значною його частиною саме на смузі зустрічного руху, майже паралельно до проїзної частини: лівими колесами на відстані близько 1,8 та 1,85 метра до лівого краю дороги, переднє ліве колесо якого повернуто вліво під незначним кутом, дають підстави суду вважати, що транспортний засіб марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , рухаючись по зустрічній для себе полосі руху, здійснює обгін транспортного засобу - автобусу під керуванням водія ОСОБА_7 , який не різко змінив напрямок свого руху, а плавно виконував маневр поворот ліворуч. Це також повністю узгоджується із даними, що зафіксовані відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31).

Також, відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих ним в ході його допиту в судовому засіданні, останній показав, що рухаючись по вул. Горького, в напрямку вул. Київський шлях, маючи намір повернути ліворуч, на дорогу, що поряд із готелем "4 Сезони", який розташований зліва від нього по напрямку його руху, неподалік будинку № 6а, він завчасно включив покажчик лівого повороту, відразу почав знижувати швидкість свого руху, поступово зміщаючись лівіше, зайнявши крайнє ліве положення, щоб його мали змогу об`їхати автомобілі, що рухалися позаду, з правої сторони, зайнявши необхідне положення для виконання маневру: його авто вже знаходилось десь на осьовій ліній (середина проїжджої частини), та почав виконувати маневр повороту ліворуч, виїжджаючи плавно на зустрічну смугу, і в цей час відчув удар в передню ліву частину автобуса.

Так, вищезазначені показання обвинуваченого повністю узгоджуються із даними, які містяться на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31). Дослідивши детально в ході судового розгляду даний відеозапис (т.3 а.с.31), у сповільненому покадровому режимі шляхом збільшення зображення відеозапису, в період часу з 11:15:54 год. по 11:15:56 год., це дає можливість зробити суду висновок про те, що перед дорожньо-транспортною пригодою автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 мав увімкнутий світловий покажчик лівого повороту. Так, збільшивши зображення відеозапису, двигаючи курсор у надзвичайно сповільненому режимі, в зазначений відрізок часу, від кадру до кадру, спостерігається зміна забарвлення покажчика лівого повороту, який стає то темнішого, то світлішого кольору, що вказує про його роботу в мигаючому режимі, тобто свідчить про те, що він був увімкненим. Також із даного відеозапису вбачається, що автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухається на незначній швидкості, зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині, здвигаючись лівіше, на зустріну смугу руху, починаючи виконувати маневр повороту ліворуч.
Також, вищезазначені показання обвинуваченого ОСОБА_7 повністю узгоджуються із показаннями, свідка ОСОБА_13 , допитаного в ході судового розгляду, який керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2109" ("дев`ятка"), сірого кольору, рухався позаду автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , що підтвердив як обвинувачений, так і потерпілий, який показав, що водій автомобіля марки "Mercedes-Benz 612D", по типу "бус", який рухався попереду нього, завчасно включив покажчик лівого повороту, та почав по трохи знижати швидкість руху, та зміщатися лівіше до осьової лінії, для того, щоб повернути ліворуч до готелю "4 сезони".
Це в свою чергу свідчить про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині того, що маючи намір виконати маневр ліворуч, він завчасно включив покажчик лівого повороту, почав знижати швидкість руху, та здвигатися лівіше, займаючи крайнє ліве положення на проїзній частині, є такими, що відповідають дійсності, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються із сукупністю інших, досліджених судом доказів, а саме: з об`єктивними даними, зафіксованими у переглянутому відеозаписі дорожньо-транспортної пригоди та показаннями свідка ОСОБА_13 , який рухався безпосередньо позаду автобуса.

Тобто, в судому засіданні беззаперечними доказами встановлено, те, що водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , рухаючись по автодорозі вулиці Горького (неподалік будинку № 6а) в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вул. Київській шлях, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, на дорогу поряд із готелем "4 Сезони", став зменшувати швидкість руху, включив покажчик повороту ліворуч, зайняв крайнє ліве положення на своїй полосі руху, почавши зміщатися ліворуч, на зустрічну смугу руху, плавно виконуючи маневр повороту ліворуч.

При цьому, показання потерпілого ОСОБА_11 , в частині того, що водій ОСОБА_7 , перед виконанням маневру повороту ліворуч, не включив покажчик лівого повороту, суд оцінює критично та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказами.

Отже, аналізуючи дослідженні докази в сукупності, суд приходить до висновку, що показання потерпілого ОСОБА_11 , в частині механізму ДТП, а саме, що водій ОСОБА_7 , не включивши покажчик лівого повороту, різко, безпосередньо перед ними змінив напрямок свого руху, не тільки не знайшли свого підтвердження, а і повністю спростовуються.
При цьому, надаючи оцінку висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було надано висновок № 24190/19-52/24191/19-36/12296/20-52 за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, авто технічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису від 26.05.2020 року (т.3 а.с.55-70) суд враховує, що вказане експертне дослідження, проведене на підставі ухвали суду, з урахуванням всіх встановлених обставин як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, і викладені у ньому висновки не суперечать встановленим судом обставинам справи, а тому суд приймає до уваги вказаний висновок експертів, в частині проведених досліджень на підставі вихідних даних, що зафіксовані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2015 року, схемі та фототаблиці до нього, протоколу огляду та затримання транспортних засобів від 14.10.2015 року, висновку експерта № 8-02/1123 від 12.01.2016 року, висновку експерта № 8-02/1130 від 12.01.2016 року, у висновку експерта № 5-01/925 від 06.11.2015 року, та на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000, і покладає його в основу вироку.

Як вбачається із дослідницької частини висновку експертів № 24190/19-52/24191/19-36/12296/20-52 від 26.05.2020 року, у п. 3 (т.3 а.с.59-62), експертами в ході проведення даного дослідження була розрахована швидкість руху автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , на ділянці дороги, де сталася ДТП. Так, швидкість руху автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , становила від 23 км/год до 26 км/год, а швидкістю руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , приблизно відповідала 83 км/год. Таким чином, в дослідницькій частині вищезазначеного висновку експертів, надано обґрунтований висновок про те, що: розрахункова швидкість руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , приблизно відповідала 83 км/год, а не 60 км/год як про це показав потерпілий ОСОБА_11 . Тобто в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що швидкість руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , становила близько 83 км/год, що було визначено експертами розрахунковим шляхом з використання законів механіки, а тому суд приймає до уваги вказаний вирок експертів, в частині визначення швидкості руху транспортного засобу, та покладає його в основу вироку, в цій частині.

При цьому, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , що були дані вказаними особами в ході судового розгляду, в частині швидкості руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , а саме, що останній рухався на значній швидкості руху, близько 100 км/год, у сукупності з наведеними у вироку об`єктивними даними, які містяться у висновку експертів № 24190/19-52/24191/19-36/12296/20-52 від 26.05.2020 року, в частині швидкості руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , а також із даними, які зафіксовані на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000, суд приходить до висновку, що вони є конкретні, послідовні, узгоджуються між собою в деталях, доповнюють одні одного, а також узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться у наведених вище доказах, а тому суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

З огляду на вищевикладене, в ході судового розгляду, беззаперечно встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався по вул. Горького в м. Бориспіль, в смузі зустрічного руху, виконуючи маневр обгону, зі швидкістю руху, яка приблизно відповідала 83 км/год.

За таких обставин, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині швидкості руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_13 , в цій частині, та підтверджуються висновком експертів № 24190/19-52/24191/19-36/12296/20-52 від 26.05.2020 року, та жодним чином не спростовуються доказами, що надані стороною обвинувачення.

В той же час, даними доказами повністю спростовуються показання потерпілого ОСОБА_11 , в частині швидкості його руху, в яких він показав, що в момент виконання обгону він рухався на швидкості 60 км/год, а тому суд визнає їх недостовірними і відкидає.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, в судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, те, що дані, зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.07.2016 року, за участю потерпілого ОСОБА_11 (т.2 а.с.39-43), а також у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-201) містить недостовірні дані, а саме: щодо швидкості руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , яка як постійно зазначав потерпілий становила 60 км/год, що суперечить фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду, оскільки швидкістю його руху приблизно відповідала 83 км/год.

Відповідно до ст. ст. 86, 89 КПК України, суд визнає недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів від 04.07.2016 року, за участю потерпілого ОСОБА_11 (т.2 а.с.39-43) та від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-201), оскільки є очевидним, що під час проведення зазначених слідчих дій потерпілим були спотворені дані щодо обставин ДТП, які мають суттєве значення для кримінального провадження, а саме, що швидкість руху автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , становила 60 км/год.

Також, при детальному дослідженні змістів протоколів проведення слідчих експериментів від 19.01.2017 року, за участю свідка ОСОБА_7 (т.2 а.с.47-48) та від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-201) слідує, що слідчий провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, зазначених, зокрема в протоколі допиту свідка ОСОБА_7 (у першому випадку) та повідомлених обвинуваченим ОСОБА_7 під час його допиту в ході судового розгляду .

Так, як вбачається із відомостей, що містяться у протоколі допиту ОСОБА_7 у якості свідка від 19.01.2017 року (т.2 а.с.44-46), останній зазначив, що маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, він заздалегідь включив покажчик лівого повороту. Вказані обставини обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив і в ході його допиту в судовому засіданні в якості обвинуваченого.

При цьому, як вбачається зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2018 року (т.1 а.с.196-201), на початку проведення вказаної слідчої дії, на пропозицію слідчого повідомити про обставини ДТП, яка трапилася 14.10.2015 року, зокрема обвинувачений ОСОБА_7 знову повідомив, що він заздалегідь включив покажчик лівого повороту, оскільки мав намір виконати маневр повороту ліворуч.

В той же час, не зважаючи на повідомлені ОСОБА_7 суттєві обставини дорожньо-транспортної пригоди, з приводу того, що він заздалегідь включив покажчик лівого повороту, слідчим під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 дані обставини взагалі до уваги не бралися, і було перевірено обставини ДТП та відтворено її обстановку лише за версією озвученою потерпілим ОСОБА_11 , а саме, що водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Горького, неподалік буд. 6а, без включеного показника повороту ліворуч, різко змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну смугу, безпосередньо перед автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 . Це в свою чергу свідчить про те, що перевірка та уточнення фактичних обставин, наданих водієм ОСОБА_7 під час проведення даних слідчих дій, а саме, що він здійснював маневр повороту ліворуч із заздалегідь включеним показником повороту ліворуч, слідчим не здійснювалася.

Наведене вказує на те, що слідчим ОСОБА_16 під час проведення слідчих експериментів як і 19.01.2017 року, під час досудового розслідування, так і 21.05.2018 року, в ході судового розгляду справи, були проігноровані інші вихідні дані, що стосувалися обставин ДТП, а саме, що містились в показаннях водія ОСОБА_7 . Його показання беззаперечно мали істотне значення для даної справи. Зокрема, з їх врахуванням - для визначення технічної спроможності пояснень кожного водія, та для з`ясування характеру порушень, допущених кожним водієм і чи мали вони місце, а також чи не було причиною порушення ПДР України одним із водіїв їх недодержанням іншим, шляхом проведення відповідних експертних досліджень. Це в свою чергу свідчить про те, що слідчим в ході проведення слідчих експериментів не було встановлено та перевірено показання, отримані від водія ОСОБА_7 , що суперечить відомостям зазначеним у протоколах у графі, де зазначена мета проведення експерименту.

В той же час, як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, водій ОСОБА_7 , керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Горького в м. Бориспіль, неподалік буд. № 6а, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, заздалегідь включив покажчик лівого повороту ліворуч. Відтак, суд поза розумним сумнівом вважає, що при проведенні слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 , як і під час досудового розслідування, так і під судового розгляду, слідчим не були створені всі умови, які відповідали б обстановці дорожньо-транспортної події.

Таким чином, сукупність досліджених доказів детальний зміст яких розкрито вище, беззаперечно свідчить, про те, що слідча дія слідчий експеримент, проведена слідчим ОСОБА_16 , і 19.01.2017 року, і 21.05.2018 року, поверхнево, однобічно, із вибірковим використанням вихідних дій щодо обставин ДТП, а саме із урахуванням лише показань, наданих потерпілим ОСОБА_11 , попри те, що останній є заінтересованою особою, та без зазначення будь-яких мотивів відкидання та не прийняття до уваги інших даних, а саме показань ОСОБА_7 , не зважаючи на те, що метою проведення слідчих експериментів була перевірка та уточнення і його пояснень також, які мають суттєве значення для кримінального провадження. Це в свою чергу свідчить про недотримання вимог, закріплених у ст. ст. 223, 240 КПК України, що є неприпустимим.

Крім того, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року (т.2 а.с.47-48) слідує, що вказана слідча дія була проведена за участю свідка ОСОБА_7 . Тобто останній брав участь у проведенні цієї слідчої дії в статусі свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань.

Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння: порушення права особи на захист, отримання показань та пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права (ч.1, 2 ст.87 КПК України).

Суд вважає, що характерною особливістю показань свідка є те, що вони належать до предмета підозри чи обвинувачення інших осіб. Його показання повинні стосуватися не власних інтересів, а інтересів підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого. Показання, отримані від особи, яка фактично підозрюється у вчиненні злочину чи кримінального проступку і допитувалася щодо фактів і обставин їх вчинення як свідок із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи за відмову давання показань, не мають доказової сили. Це випливає із суттєвих відмінностей процесуального положення і порядку допиту свідка і підозрюваного (обвинуваченого). Свідок зобов`язаний давати показання під загрозою кримінальної відповідальності, а підозрюваний вправі відмовитися від дачі показань. За загальним юридичним правилом ніхто не може бути свідком у своїй справі. Тому свідком може бути особа, яка не є підозрюваним або обвинуваченим. У тих випадках, коли особа допитувалася як свідок, а в подальшому набула статусу підозрюваного або обвинуваченого, попередні показання як свідка втрачають властивості доказів, оскільки були отримані із неналежного процесуального джерела.

Відповідний висновок в цій частині зробила колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України у справі № 464/5860/16-к в ухвалі від 02 травня 2018 року

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, 19.01.2017 року ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка з приводу ДТП (т.2 а.с.44-46), і цього ж дня був проведений слідчий експеримент, в якому ОСОБА_7 брав участь у якості свідка (т.2 а.с.47-48). В подальшому, 19.01.2017 року, тобто в цей самий день, серед іншого, зокрема на підставі вихідних даних - показань свідка ОСОБА_7 та відомостей, зафіксованих у протоколі проведення слідчого експерименту, проведених за участю свідка ОСОБА_7 , слідчим призначено автотехнічну експертизу. Після отримання висновку автотехнічної експертизи № 167ат від 02.03.2017 р., 13.03.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру, а 17.03.2017 року допитано у якості підозрюваного, а 30.03.2017 року підозрюваного ОСОБА_7 було ознайомлено із матеріалами кримінального провадження (т.2 а.с.138-139). Після цього стороною обвинувачення будь-яких інших додаткових слідчих дій з підозрюваним ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні не проведено. Крім того, стороною обвинувачення, після пред`явлення ОСОБА_7 підозри, тобто після 13.03.2017 року, всі слідчі дії проводилися вже виключно за ініціативою стороною захисту.

З огляду на вищевикладене, суд не визнає допустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 р. за участю свідка ОСОБА_7 на обґрунтування його винуватості, оскільки відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні є недопустимими доказами.

Вищезазначені обставини в сукупності беззаперечно свідчать про те, що слідчим ОСОБА_16 проведено слідчі експерименти як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, з грубим порушенням вимог КПК України, однобічно, поверхнево, без рахування всіх обставин ДТП, що мають істотне значення для встановлення механізму ДТП та для з`ясування характеру порушень, допущених кожним водієм і чи мали вони місце взагалі. Тому, суд приходить до висновку про недопустимість доказів, а саме: протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 04.07.2016 року (т.2 а.с.39-43); протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 19.01.2017 року (т.2 а.с.47-48) та протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року з додатком до нього (т.1 а.с.196-200, 201), відповідно до ст. 86, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, у зв`язку з тим, що під час їх отримання мали місце істотні порушення вимог зазначених положень КПК України; істотне порушення прав та свобод людини, гарантованих законодавством України; реалізація органом досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Суд також, відповідно до ст. 86, 89 КПК України, визнає недопустимими доказами: висновок інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84); висновок автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93), висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161), оскільки для їх проведення були надані невірні вихідні дані, у зв`язку з чим експерти виходили із дорожньо-транспортної ситуації, коли водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не подав сигналу про намір повороту ліворуч, а також, що водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 рухався зі швидкістю 60 км/год., та застосувавши іншу методику, надав невірну технічну оцінку діям водіїв.

Крім того, як вбачається зі змісту постанов слідчого про призначення вищезазначених експертиз (т.2 а.с.76-78, 85-87, 152-154), а також із описових частини вищезазначених висновків експертів, всі вихідні дані щодо механізму та обставин ДТП для проведення даних експертних досліджень були взяті виключно зі слів одного водія автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , які як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду не відповідають дійсним обставинам ДТП, а показання надані водієм ОСОБА_7 взагалі не були взяті до уваги.

Тобто при призначені вищезазначених експертиз органом досудового розслідування не наведено доводів, на спростування тверджень ОСОБА_7 стосовно того, що він перед початком зміни напрямку руху, керованого ним автобуса, завчасно включив покажчик лівого повороту, переконався в безпечності свого маневру, а саме у відсутності автомобілів на зустрічній смузі руху, а також в тому, що при цьому він не створює перешкод для руху іншого транспорту.

Таким чином органом досудового розслідування було порушено гарантії прав ОСОБА_7 на представлення обґрунтувань та відстоювання своєї позиції стосовно встановлення обставин подій (механізму ДТП), що суперечить положенням пунктів 1 та 3 (d) статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року, та привело до того, що досудове розслідування щодо ОСОБА_7 набуло несправедливого упередженого характеру.

На думку суду, упередженість досудового розслідування проявилась в тому, що у всіх постановах про призначення як автотехнічних експертиз, так і інженерно-трасологічної експертизи, слідчим зазначено, що саме ОСОБА_7 не переконався в безпечності маневру, почав виконувати поворот, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, а моментом виникнення небезпеки для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_11 необхідно рахувати - момент зміни напрямку руху автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .
На підставі саме таких вихідних даних, вказаних у постановах про призначення експертиз, експерти у своїх висновках № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93), № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161), як на встановлений факт вказували, що водій ОСОБА_7 перед початком виконання маневру повороту ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру, виїхавши на зустрічну смугу руху, коли на зустрічній смузі вже знаходився транспортний засіб під керуванням ОСОБА_11 , який виконував обгін.

В той же час, у комплексі вихідних даних, наданих стороною обвинувачення до постанов про призначення судових автотехнічних та інженерно-трасологічної експертиз та матеріалів кримінального провадження відсутні дані щодо механізму розвитку ДТП, у частині в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_7 , що позбавляє можливості перевірити спроможність його показань.

Крім того, як вбачається зі змісту висновків, вищезазначених експертиз, задана для дослідження дорожня ситуація має суттєві невідповідності встановленим в ході судового розгляду фактичним обставинам ДТП. Вихідні дані були взяті із наданих на досудовому розслідуванні показань, зокрема, і свідка ОСОБА_13 , який під час судового розгляду їх змінив і дав показання, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження з приводу того, що водій ОСОБА_7 завчасно включив покажчик лівого повороту, знизив швидкість руху, розташування автобусу на смузі руху, що свідчить про іншу картину дорожньої ситуації та зумовлює відповідно іншу оцінку дій водіїв у відповідності до ПДР України. Підстав не вірити показанням свідка ОСОБА_13 , в цій частині, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що висновки: інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93) та експертизи за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161), в частині наявності в діях водія ОСОБА_7 порушень п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не відповідають обставинам, встановленим судом, так як органом досудового розслідування в постановах про призначення даних експертизи зазначено механізм ДТП, що не відповідає дійсності.

За таких обставин, враховуючи, що висновок інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), висновок автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93) та висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161) ґрунтуються на вихідних даних, які не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду, то суд вважає дані висновки необ`єктивними та неповними, а тому не приймає їх до уваги, та визнає їх також і неналежними доказами.

Крім того, в ч. 5 ст. 101 КПК України зазначено, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Так, суд звертає увагу, що у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Зокрема вказана позиція, викладена Європейським судом в рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України".

Враховуючи вищевикладене, практику Європейського суду з прав людини, а також ту обставину, що висновки експертів, які приєднані стороною обвинувачення, в якості доказів, базується на доказах, визнаних судом недопустимим, то це є додатковою підставою для визнання: висновку інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), висновку автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93) та висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161) недопустимими доказами.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що заявлені, в ході судового розгляду, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_10 клопотання про визнання, ряду доказів, недопустимими, а саме: протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 04.07.2016 року (т.2 а.с.39-43); протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 19.01.2017 року (т.2 а.с.47-48) та протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року з додатком до нього (т.1 а.с.196-200, 201), висновку інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), висновку автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93) та висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161), у зв`язку з тим, що вони були одержані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду викладена в обвинувальному акті обставина, що ОСОБА_7 , керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху та почав виконувати маневр повороту ліворуч, в той момент як вже по зустрічній смузі руху, в попутному напрямку, рухався автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , виконуючи маневр обгону.

Так, як зазначалося вище, на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , показань свідка ОСОБА_13 , а також даних, що зафіксовані на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31), які повністю узгоджуються між собою, та одночасно спростовують показання потерпілого ОСОБА_11 щодо механізму ДТП, встановлено, що водій ОСОБА_7 , маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, включив покажчик лівого повороту, знизив швидкість руху, і почав займати крайнє ліве положення на проїзній частині, зміщаючись лівіше. Це в свою чергу свідчить про те, що водій ОСОБА_7 в зазначеній дорожній ситуації, керуючи автобусом, маючи намір змінити напрямок руху, перед початком виконання маневру ліворуч, включив показник лівого повороту, там самим попередивши водіїв автомобілів, що рухалися в попутному напрямку про свої наміри.

В той же час, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_11 , надані ним в ході його допиту, судом беззаперечно встановлено, що останній надавав недостовірні відомості щодо обставин та механізму ДТП, а саме, що він рухався зі швидкістю 60 км/год, а також, що водій ОСОБА_7 , керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , без включеного покажчика лівого повороту, різко змінив напрямок свого руху, виїхавши безпосередньо перед ним на смугу зустрічного руху, які не знайшли свого підтвердження, та повністю спростовується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, аналіз яких наведено вище.
З огляду на вищевикладене, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_11 , в тій частині, що він не порушив ніяких вимог Правил дорожнього руху України, судом встановлено, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_11 , здійснюючи рух в населеному пункті, повинен був керуватися вимогами п.п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, разом з тим в порушення даних вимог ПДР України, останній рухався із перевищенням дозволеного швидкісного режиму в межах населеного пункту, що підтверджується висновком експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.55-70), а також показаннями як обвинуваченого ОСОБА_7 , так свідка ОСОБА_13 , в яких останні однозначно стверджували, що ОСОБА_11 рухався на значній швидкості руху, та даними, що зафіксовані на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31).

При цьому суд враховує, що вказані показання дані потерпілим, який є особою, зацікавленою у справі, і який як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, надав недостовірні показання, зокрема, в частині швидкості його руху, які не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних, але й повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнані судом достовірними.

Також, як встановлено в ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_11 , як і під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду категорично стверджував, що він рухався зі швидкістю 60 км/год. Така поведінка потерпілого, на думку суду, а саме надання показань, які повністю спростовуються вищезазначеними доказами, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, тобто є такими, що не відповідають дійсності, може свідчити виключно про те, що показання потерпілого, в цій частині, надані останніми з метою викривлення дійсних обставин події, щоб виправдати свою неправомірну поведінку, яка полягала у порушення ПДР України, зокрема щодо недотримання швидкісного режиму, обмовляючи тим самим обвинуваченого, в частині того, що останній не включив покажчик лівого повороту.

Ці обставини в сукупності обґрунтовано ставлять під сумнів взагалі достовірність показань потерпілого ОСОБА_11 , наданих ним в ході його допиту, зокрема і в частині того, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , він вже перебував на зустрічній смузі руху в процесі виконання маневру обгону транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, а тому суд їх оцінює критично, і не може покласти їх в основу вироку за відсутності достатньої сукупності інших належних та допустимих доказів.

Отже, аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_11 вцілому, надані останнім в ході його допиту, враховуючи, що в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався по вул. Горького в м. Бориспіль, із значним перевищенням допустимої швидкості руху в межах населеного пункту, в той же час останній весь час заперечуючи даний факт, вказуючи, що рухався зі швидкістю 60 км/год, суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає їх не логічними, не правдивими та не щирими. Це в свою чергу свідчить про те, що вищезазначені показання потерпілого ОСОБА_11 , є такими, що не відповідають дійсності, що в свою чергу свідчить про їх недостовірність та недопустимість, як доказу вцілому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з показань потерпілого ОСОБА_11 неможливо встановити усі обставини, що визначені у ст. 91 КПК України та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема в частині того, що на момент виконання обвинуваченим ОСОБА_7 маневру повороту ліворуч, він вже рухався по зустрічній смузі руху, виконуючи обгін транспортних засобів, що рухалися в попутному напрямку, оскільки вони не підтверджують в сукупності з іншими доказами у матеріалах справи, що викликає обґрунтований сумнів у їх достовірності, та має трактуватися на користь обвинуваченого, а тому суд оцінює їх критично та не приймає до уваги. Крім цього, вказана особа є зацікавленим у вирішенні даної кримінальної справи на його користь. Тому, вищезазначені показання не можуть поза розумним сумнівом доводити винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Також, показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_13 , в частині місця знаходження автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 в момент, коли водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , виконував поворот ліворуч, суд не приймає до уваги та оцінює критично, виходячи із наступного.
З описової частини висновку експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.57 на звороті), вбачається, що вихідні дані для проведення даної експертизи отримані експертами, в тому числі й з показів свідка ОСОБА_13 , що містяться у протоколі його допиту від 29.03.2017 року, у яких останній зазначив, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , знаходився на зустрічній смузі руху та виконував маневр обгону.

В той же час в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 показав, що в момент коли водій ОСОБА_7 , керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху та почав виконувати маневр повороту ліворуч, то автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , не перебував на зустрічній смузі руху, а рухався в смузі руху позаду нього, в попутному напрямку.

Так, зазначені суперечливі показання свідка ОСОБА_13 суд не може прийняти до уваги, та вважає, що вони носять характер припущень в силу того, що останній рухаючись позаду автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , стежачи за дорожньою обстановкою, побачивши, що водій автобуса включив покажчик лівого повороту, відповідно реагуючи на її зміну, міг не звертати особливу увагу на автомобілі, що рухалися позаду нього, тим паче, що автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався не безпосередньо за ним, а через один автомобіль, а також враховуючи, що подія виникла раптово, тривала декілька секунд, що в свою чергу не давало можливості точно визначити її обстановку. Свідок ОСОБА_13 , реагуючи відповідно на зміну дорожньої обстановки, намагаючись об`їхати автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого повідомив про намір здійснювати маневр повороту ліворуч, з правої сторони, міг не звертати увагу, на автомобілі, що рухалися позаду нього, зокрема і на смугу зустрічного руху, оскільки не збирався виконувати маневр обгону, міг добросовісно помилятись у визначенні місця знаходження автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , в момент початку виконання маневру поворот ліворуч водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , для чого необхідно було обов`язково спостерігати за дорожньою обстановкою, що відбувалася позаду нього, а тому такі показання не можуть бути точними, а на переконання суду є суб`єктивними, приблизними, ймовірними, а обвинувачення ОСОБА_7 , в частині того, що на момент виконання ним маневру повороту ліворуч, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 рухався по зустрічній смузі руху, виконуючи маневр обгону, не може ґрунтуватись виключно на указаних показаннях свідка ОСОБА_38 . При цьому вказані показання свідок ОСОБА_13 не підтвердив під час його допиту в ході судового розгляду, і навпаки повідомив, що вказані обставини не відповідають дійсності. З огляду на вищевикладене, на суперечний характер показань свідка ОСОБА_13 , в цій частині, суд не приймає їх до уваги та не може покласти в основу даного вироку.

Разом з тим, під час допиту в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 в категоричній формі стверджував, що автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , почав виконувати маневр обгону вже після того, як водій автобуса включив покажчик повороту ліворуч. Вказані показання свідка ОСОБА_13 , не суперечать його показанням вцілому, повністю узгоджуються із показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , а також із даними, що зафіксовані на відеозаписі, а тому суд вважає їх такими, що відповідають дійсності. Так, указаними доказами підтверджується, що на момент того, як водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, включив покажчик лівого, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався в смузі руху, в напрямку вул. Київський шлях, і не виконував ще маневр обгону, тобто ОСОБА_11 не рухався, в цей момент, по зустрічній смузі руху.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, на момент, коли водій автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 включив покажчик лівого повороту, водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 ще рухався по смузі руху в напрямку вул. Київський шлях, і маневр обгону розпочав після цього. Це в свою чергу свідчить про те, що водій автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 розпочав виконувати обгін двох транспортних засобів, попереду яких рухався автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , з перевищенням допустимої швидкості, як встановлено в ході судового розгляду, або одночасно з початком виконання ОСОБА_7 маневру повороту ліворуч, або після початку виконання ОСОБА_7 маневру повороту ліворуч.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_7 , в зазначеній дорожній ситуації, керуючи автобусом "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , змінивши напрям свого руху автобуса, почавши виконувати маневр повороту ліворуч, не міг створювати небезпечну обстановку на проїзній частині, оскільки він, маючи намір виконати поворот ліворуч, включив покажчик повороту ліворуч, попередивши учасників дорожнього руху про виконання маневру, і водій ОСОБА_11 на той час ще не починав маневру обгону. Цими доказами в сукупності повністю спростовуються показання потерпілого ОСОБА_11 , в частині того, що водій ОСОБА_7 різко змінив свій напрямок руху, без включеного покажчика лівого повороту, в той момент як він, рухаючись по зустрічній смузі, виконував маневр обгону, тим самим створивши йому небезпеку для руху, а тому суд вважає їх недостовірними та не приймає до уваги.

При цьому, сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що водій ОСОБА_11 мав можливість виконати вимоги п.п. "б" п.14.2 Правил дорожнього руху України та перед початком обгону переконатися, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі руху, подав сигнал про намір повороту ліворуч, оскільки як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 перед здійснення маневру повороту ліворуч включив покажчик лівого повороту.

Разом з тим, слід зазначити, що з описових частини висновку інженерно-трасологічної експертизи № 19/8-02/897 від 22.08.2016 року (т.2 а.с.81-84), висновку автотехнічної експертизи № 167/ат від 02.03.2017 року (т.2 а.с.90-93) та висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 7345/17-52 від 13.05.2017 року (т.2 а.с.157-161) механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що вихідні дані для проведення даних експертиз отримані експертом з постанов про призначення експертиз, у яких слідчим, як на встановлений органом слідства механізм ДТП постійно зазначалось, що небезпека для руху водію автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , виникла в момент зміни напрямку руху водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , і саме на підставі таких вихідних даних, які, як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду не відповідають фактичним обставинам справи, були проведені відповідні експертні дослідження. Це в свою чергу лише додатково вказую на те, що вказані висновки експертів не доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вони ґрунтуються на заданих органом досудового розслідування вихідних даних, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не базуються на здобутих доказах.

Отже, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що містили б об`єктивні дані про те, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса ОСОБА_7 , автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , перебував на зустрічній смузі руху, в процесі обгону транспортних засобів, що рухались в попутному напрямку, суд дійшов висновку, що не доведено, що водій ОСОБА_7 , виїхав на зустрічну смугу, виконуючи маневр повороту ліворуч, в момент виконання водієм ОСОБА_11 маневру обгону.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 рухався зі швидкістю близько 83 км/год, що в свою чергу свідчить, що при такій швидкості руху він проїжджав 23 метри за 1 секунду. Враховуючи, що попереду водія ОСОБА_11 рухалися два легкові автомобілі марки "Жигулі", що підтвердили всі учасники справи, з врахуванням довжини вказаних транспортних засобів, яка згідно технічних характеристик становить близько 4 м, то суд об`єктивно переконаний у тому, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч ОСОБА_7 , автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 ще не було на смузі зустрічного руху, та вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо того, що він пересвідчився у безпечності виконуваного ним маневру, зокрема відсутності автомобілів на смузі зустрічного руху, залишаються не спростованими.

При цьому, доказів того, що водій ОСОБА_7 , керуючи автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , до виїзду на смугу руху для виконання маневру повороту ліворуч, вже порушував ПДР України, а саме, що останній не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, стороною обвинувачення надано не було.

Навпаки, як встановлено в ході судового розгляду, водій ОСОБА_7 , керуючи автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, включив покажчик лівого повороту, зменшив швидкість свого, займаючи крайнє ліве положення на проїзній частині, почав зміщуватися лівіше.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він перед здійсненням маневру повороту ліворуч, переконався у відсутності автомобілів на смузі зустрічного руху, подивившись у ліве бокове дзеркала та дзеркало заднього виду, впевнився у відсутності перешкод, як в попутному йому напрямку позаду нього, так і в зустрічному напрямку, і лише після цього почав виконувати маневр, стороною обвинувачення не були спростовані, відповідних доказів, які б без наявності сумніву свідчили про протилежне суду надано не було, відтак, доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 не переконався у безпечності, виконуваного ним маневру повороту ліворуч, є необґрунтованими і є лише припущенням. При цьому, у зв`язку з відсутністю підстав для спростування виправдувальних показань обвинуваченого, суд відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачить ці обставини на користь обвинуваченого.

Також, оцінюючи висновок експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та авто технічної № 13888/18-52/10288/19-52 від 10.04.2019 року (т.1 а.с.223-232) та висновок експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.55-70), проведених в ході судового розгляду, за клопотаннями учасників кримінального провадження, суд приймає до уваги та покладає їх в основу даного вироку, в частині, проведених досліджень, які ґрунтуються на вихідних даних, що відповідають фактичним обставинам справи, підтвердженим у ході судового розгляду, на підставі належних та допустимих доказів, зокрема щодо місця ДТП, механізму та способу первинного контактування транспортних засобів, щодо швидкості руху транспортних засобів, оскільки вважає їх обґрунтованими.

В той же час, що стосується того, де при проведенні вказаних експертних досліджень та наданні відповіді на запитання експертами бралися дані, які були зафіксовані, зокрема у протоколі проведення слідчого експерту від 21.05.2018 року та відеозаписі даної слідчої дії (т.2 а.с.193-200, 201), який визнаний судом як недопустимий доказ, то використовуючи концепцію практики Європейського суду з прав людини за справами про "плоди отруйного дерева" та вимоги ст. 87 КПК України, суд визнає вказані висновки експертів, в частині відповідей на запитання, де були використані вихідні дані із вищезазначеного доказу, як недопустимі докази.

При цьому, висновок експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.55-70), який суд, з урахуванням вихідних даних, які використовував експерт, що зафіксовані на відеозаписі під назвою: "DVR-ch4_main_0000_0000 (т.3 а.с.31), оцінює як обґрунтований, а тому він є належним та допустимим доказом, який підтверджує швидкість руху транспортних засобів в момент ДТП, а тому суд приймає його до уваги.

Також, як вбачається зі змісту висновку експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної № 13888/18-52/10288/19-52 від 10.04.2019 року (т.1 а.с.223-232) та висновку експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.55-70), проведених в ході судового розгляд, з урахуванням всіх встановлених обставин та наданих судом вихідних даних, експертами було досліджено два варіанти розвитку дорожньо-транспортної пригоди - за показаннями потерпілого - водія ОСОБА_11 , а саме, що на момент початку виконання маневру повороту ліворуч водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , перебував на зустрічній смузі руху в процесі маневру обгону транспортних засобів, що рухались по смузі руху в напрямку вул. Київський шлях, та за показаннями обвинуваченого водія ОСОБА_7 , а саме, що на момент початку зміни напрямку руху водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 на зустрічній смузі руху не було, і констатував, що у кожному із них у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди перебуває порушення вимог Правил дорожнього руху іншим водієм ніж той, чиї показання беруться до уваги, а у діях останнього невідповідності вказаним вимогам не вбачається.

Суд вважає, що сторона обвинувачення не довела момент виникнення небезпеки, та хто ж створив небезпечну дорожню обстановку та не доведено що саме ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП, оскільки вищезазначені висновки експертиз, складений з допущенням умовностей виконання та порушення вимог Правил дорожнього руху як водієм автобуса "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , так і водієм автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , не дає конкретної відповіді, що саме дії ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час, оскільки показання потерпілого ОСОБА_11 , з наведених вище мотивів, визнані недостовірними, суд не враховує при прийнятті рішення ту частину судової транспортно-трасологічної та авто технічної № 13888/18-52/10288/19-52 та комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52, яка зроблена відповідно до його показань.

Разом з тим, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , з наведених вище підстав, визнані достовірними, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна ситуація розвивалася саме за тих обставин, про які показав обвинувачений, а тому в основу вироку бере висновок експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної № 13888/18-52/10288/19-52 від 10.04.2019 року (т.1 а.с.223-232) та висновок експертів за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису № 24190/19-52/24191/19-35/12296/20-52 від 26.05.2029 року (т.3 а.с.55-70), в тій частині, яка зроблена відповідно до показань обвинуваченого.

При цьому, суд звертає увагу, що жоден із вказаних експертів категорично не встановив порушення вимог Правил дорожнього руху України саме ОСОБА_7 , що з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, і вищезазначені висновки мають два абсолютно різних варіанти як по показанням самого обвинуваченого, так і по показанням потерпілого ОСОБА_11 , які суд оцінює критично, з підстав зазначених вище, а отже містять в собі сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на вищевикладене клопотання сторони захисту, заявлені в ході судового розгляду, що визнання даних висновків експертиз недопустимими доказами, підлягають частковому задоволенню, але не з підстав, указаних захисником, а з підстав, наведених судом.

При цьому, приєднані стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, до матеріалів справи протоколи слідчих дій, а саме: протоколи допиту потерпілого, свідка, підозрюваного, протокол додаткового допиту свідка, а також письмові пояснення, з огляду на те, що в цих протоколах містяться показання підозрюваного, свідка та потерпілого, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці показання та письмові пояснення були надані слідчому під час досудового розслідування, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому судом дані докази оцінюються критично та не приймаються до уваги.

Інші, надані стороною обвинувачення докази, фіксують певні об`єктивні дані даної дорожньо-транспортної пригоди та самі по собі винність ОСОБА_7 в ній не доводять. Отже, усі вказані вище докази сторони обвинувачення у своїй сукупності та взаємозв`язку самі по собі не доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що жодний із досліджених експертних висновків не містить беззаперечних відомостей про порушення саме водієм ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху, яке перебуває у причинному зв`язку із подією ДТП, як не містять їх і інші об`єктивні докази. Фактично обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_11 (другого водія) учасника пригоди, які не можуть вважатися достатнім обґрунтуванням обвинувального вироку суду з огляду на те, що вказана особа зацікавлена у засудженні ОСОБА_7 , а також як беззаперечно встановлено, останній надавав показання, що не відповідають дійсним обставинам, які передували настанню дорожньо-транспортної пригоди та щодо механізму ДТП.

Зібрані та надані суду докази як кожний окремо, так і у сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок "поза розумним сумнівом" про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху за обставин, викладених у обвинувальному акті, що призвело до заподіяння потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а тому суд у відповідності з вимогами ст.17 КПК України, ст. 62 Конституції України тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого.

Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо виконання ним маневру повороту ліворуч у відповідності до ПДР України, а саме, що останній переконався у безпечності виконуваного ним маневру, щодо механізму розвитку та настання дорожньо-транспортної пригоди, а також щодо допущених порушень ПДР України з боку іншого учасника ДТП потерпілого ОСОБА_11 під час виконання ним маневру обгону, не спростовані стороною обвинувачення, підтверджуються дослідженими судом доказами та є технічно спроможними.

Суд звертає увагу, що внаслідок вкрай поверхневого, однобічного, необ`єктивного та упередженого досудового розслідування, що супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, перелік яких наведено вище в мотивувальній частині вироку, так і залишились невстановленими всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, що мають істотне та вирішальне значення для з`ясування його механізму.

Таким чином, оцінивши всю сукупність наданих та безпосередньо досліджених під час судового розгляду доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що під час досудового розслідування не були встановлені всі обставини, що мають суттєве значення для даного кримінального провадження, у зв`язку із чим діям водіїв, зокрема ОСОБА_7 надана однобічна оцінка.

Як зазначалося вище, під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження предметом дослідження є питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, - причинного зв`язку між допущеними обома учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень).
Як звернув увагу Верховний Суд у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа №5-18кс14).
При цьому, суд після дослідження всіх наявних у справі доказів доходить висновку, що дії водія ОСОБА_11 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, однозначно не відповідали п. 12.4, 12.9 ПДР України, щодо дотримання швидкісного режиму, і останній рухався в межах населеного пункту із значним перевищенням швидкості.
Разом з тим, як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, орган досудового розслідування не встановлював даних обставин ДТП в ході досудового розслідування, що мають суттєве значення для встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з водіїв учасників ДТП та наслідками, що настали. Е в свою чергу вказує на те, що орган досудового розслідування не з`ясував, хто з водіїв ОСОБА_7 чи ОСОБА_11 та якими діями створив небезпеку для руху, що є неприпустимими при розслідуванні даної категорії злочинів.
Таким чином, враховуючи досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд вважає, що порушення обвинуваченим вказаних вимог ПДР України стороною обвинувачення належними та достатніми доказами не підтверджено, а причинний зв`язок між діями ОСОБА_7 та наслідками, що настали, не доведено. За наведених вище обставин, суд не може обґрунтовувати обвинувальний вирок лише показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який зацікавлений у засудженні ОСОБА_7 . Це в свою чергу свідчить про те, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується лише на припущенні про його винуватість у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_11 , а винність ОСОБА_7 у межах судового розгляду не знайшла підтвердження поза розумним сумнівом.

Так, із досліджених доказів вбачається, що обвинувачений як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні наполягав на тому, що він виконував маневр повороту ліворуч з дотриманням вимог ПДР України, переконавшись у його безпечності, та на початок виконання даного маневру автомобіля марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 на зустрічній смузі руху не було. Однак, жодні процесуальні дії для перевірки таких доводів обвинуваченого на стадії досудового розслідування не здійснювалися, а в судовому засіданні його позиція не спростована стороною обвинувачення.

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Суд вважає, що в даній ситуації, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення правил дорожнього руху іншим учасником руху, не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що водій зустрічного транспортного засобу буде здійснювати маневр обгону, не впевнившись в його безпечності для інших учасників руху.

Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, суд приймає до уваги, що інших доказів, які б спростовували показання обвинуваченого та ставили під сумнів їх правдивість, стороною обвинувачення не зібрано.
Таким чином, забезпечуючи принцип рівності сторін з метою об`єктивного розгляду кримінального провадження, судом вжиті усі необхідні можливі процесуальні заходи з метою з`ясування фактичних обставин ДТП та встановлення істини. Проте сторона обвинувачення не зібрала та не надала достатніх, належних і беззаперечних доказів невідповідності дій обвинуваченого вимогам ПДР України.

Крім того, доводи сторони захисту про те, що подія відбулася на перехресті рівнозначних доріг, суд до уваги не приймає оскільки вони ґрунтуються на помилковому розумінні Правил дорожнього руху, без урахування визначення термінів "перехрестя", "прилегла територія", "проїзна частина", наведених в п.1.10 цих Правил, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду місця ДТП від 14 жовтня 2015 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася по вул. Горького в м. Бориспіль, неподалік буд. 6а, де до проїжджої частини праворуч та ліворуч примикає узбіччя, де відсутні дорожня розмітка та дорожні знаки. Це в свою чергу свідчить про те, що місце де відбулася ДТП, на момент даної події, не являється перехрестям.

При цьому, суд звертає увагу, що в контексті події, яка розглядається у цій справі, питання про те, чи входить до повноважень КП "Виробниче управління комунального господарства" вирішення питання щодо того, чи являється перехрестях будь-яка ділянки дороги, розташована у м. Бориспіль, не має вирішального значення для встановлення винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил дорожнього руху, а тому суд твердження сторони захисту з даного приводу не приймає до уваги, та не надає оцінки листу № 458 КП "Виробниче управління комунального господарства" від 17.07.2020 року, який було приєднано до матеріалів кримінального провадження за клопотанням представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 .

Крім того, суд не приймає до уваги доводи адвоката ОСОБА_10 , про те, що всі докази, які отримані органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження є недопустимими, у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні постанови, якими визначені слідчих: ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , та прокурорів: ОСОБА_5 та ОСОБА_39 , які мали здійснювати досудове розслідування та процесуальне керівництво у цьому провадженні відповідно.

Так, суд не може погодитися з тим, що відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень.

Суд виходить з того, що КПК не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови. Частина 3 статті 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Аналіз положень КПК свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Цей висновок можна зробити зі співставлення двох пунктів частини 2 статті 39 КПК: в пункті 1, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Частина 1 статті 37 КПК не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення про визначення процесуального керівника у розслідуванні.

Виходячи з правила casus omissus pro omisso habendus est, Суд не вбачає підстав додавати до тексту закону не висловлену в ньому вимогу і вважає, що відсутність у відповідних положеннях, які прямо стосуються регулювання цього питання, згадки про необхідність постанови, означає необов`язковість такої постанови для визначення конкретного слідчого або прокурора, яким доручається виконання відповідних повноважень у певній справі.

Більше того, правильність такого тлумачення підтверджується й іншими міркуваннями. Відповідно до частини 5 статті 110 КПК, обов`язковими елементами постанови слідчого або прокурора є мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. У випадку визначення конкретного слідчого та/або прокурора для проведення розслідування рішення приймається, виходячи здебільшого з організаційних міркувань. Ці міркування не можуть бути обґрунтовані вимогами КПК, але в певних випадках їх розголошення може бути шкідливим як для розслідування, так і для функціонування відповідного органу.

Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд, яка була викладена у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.05.2020 року справа № 490/10025/17.

При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, на підтвердження повноважень слідчих та прокурорів міститься: доручення про проведення досудового розслідування від 14.10.2015 року, адресоване старшому слідчому Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_16 , за підписом начальника СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_15 (т.2 а.с.2); повідомлення про початок досудового розслідування від 14.10.2015 року за підписом старшого слідчого Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_16 (т.2 а.с.3); доручення про проведення досудового розслідування від 13.06.2016 року, адресоване слідчому Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_23 , за підписом начальника СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 (т.2 а.с.6), а також постанова про доручення розслідування кримінального провадження декільком слідчим від 30.11.2016 року, з якої вбачається, що розслідування даного кримінального провадження доручено декільком слідчим, а саме: старшому слідчому Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 та слідчому Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_23 (т.2 а.с.9); постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні від 15.10.2015 року (т.2 а.с.4) та повідомлення за підписом заступника Бориспільського міжрайонного прокурора ОСОБА_40 (т.2 а.с.5), з яких вбачається, що процесуальним керівником у вказаному провадженні призначено прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури ОСОБА_41 , та постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи від 15.09.2016 року, з якої було визначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні у складі прокурорів Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_39 (т.2 а.с.7).

Також, відомості про те, які слідчі ведуть досудове розслідування і які прокурори здійснюють процесуальне керівництво, були внесені в Єдиного реєстру досудових розслідувань, що витягом з ЄРДР № 0002159, де зазначено що слідчими, які здійснюють досудове розслідування даного кримінального провадження визначено ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , а процесуальними керівниками прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_39 (т.2 а.с.1).

Внесення до реєстру матеріалів досудового розслідування вищевказаних даних, вказує виключно на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002159 від 14.10.2015, приймалися відповідні процесуальні рішення щодо призначення групи слідчих, що здійснюватимуть досудове розслідування та щодо визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть процесуальне керівництво.

Також тривале проведення досудового розслідування, використання слідчими та прокурорами ресурсів своїх органів та інші фактори провадження свідчать про те, що розслідування і процесуальне керівництво цими особами проводилося за відповідними рішеннями керівників. При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до винесення відповідних процесуальних рішень ні слідчими: ОСОБА_16 та, ОСОБА_23 , ні прокурорами: ОСОБА_5 та ОСОБА_42 , не проводилися будь-які слідчі дії та не приймалися процесуальні рішення, в рамках даного кримінального провадження.

При цьому, сторона захисту не наводить будь-яких інших підстав неповноважності слідчих чи прокурорів, крім відсутності постанов про їх визначення для цього кримінального провадження. В той же час, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відповідні постанови, якими визначені слідчих: ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , та прокурорів: ОСОБА_5 та ОСОБА_39 , які мали здійснювати досудове розслідування та процесуальне керівництво у цьому провадженні, наявні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи адвоката ОСОБА_10 з приводу того, що розслідування у справі здійснювалося неуповноваженими слідчими та прокурорами, є хибними, оскільки не ґрунтується на положеннях чинного кримінально-процесуального законодавства України, які регламентують застосування даного інституту кримінального процесу. Тому суд відхиляє доводи сторони захисту, щодо недопустимості всіх доказів, отриманих під час досудового розслідування, на цій підставі.

В той же час, як зазначалося вище, доводи сторони захисту з приводу того, що деякі докази були одержані органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є обґрунтованими та враховані судом при оцінці доказів, про що зазначено у мотивувальній частині вироку.

З урахуванням викладеного, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, і ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не надала беззаперечних доказів, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, а навпаки із наведених і не спростованих доказів кримінального провадження вбачається, що він своїми діями не впливав на механізм розвитку даної події і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виниклими наслідками. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, однією із засад кримінального провадження, як зазначено у ст. 7 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Смирнов проти України" від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53), у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року (пункт 43), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, ВСУ у постанові № 688/788/15-к від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження, наданих в ході судового розгляду доказів, суд приходить до висновку, що вказані докази, на яких ґрунтується обвинувачення, не доводять порушення ОСОБА_7 вимог п.п. "б" п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, та причинний зв`язок цього порушення з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_11 .

За ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Встановлено, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, повністю не знайшло свого підтвердження в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не надано до суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів на доведення пред`явленого обвинувачення.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_7 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із недоведеністю в діянні останнього складу даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про судову експертизу", ст. 124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному пров адженні, в розмірі 37 714 грн. 80 коп., слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с.25-33) про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 129, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ч. 1 ст. 286 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в діянні останнього є склад даного кримінального правопорушення.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили: автомобіль марки "BMW 320І", д.н.з. НОМЕР_3 , переданий на зберігання власнику, - залишити у користуванні власника ОСОБА_11 ; автобус "Mercedes-Benz 612D", д.н.з. НОМЕР_2 , переданий на зберігання уповноваженій особі власника, залишити у користуванні власника.
Цивільний позов ОСОБА_11 , - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні № 0002159, в розмірі 37 714 грн. 80 коп., віднести на рахунок Держави України.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1