Справа № 353/535/20
Провадження № 11-сс/4808/168/20
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суд дів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою начальника Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; цілодобово не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками по справі. Дані зобов`язання застосовуються до ОСОБА_8 на строк 60 днів, з дати винесення цієї ухвали до 07 вересня 2020 року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, начальник Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду від 10.07.2020 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучість покарання у виді реального позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Крім того, вказаний злочин підозрюваний вчинив у період невідбутого покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 17.04.2019 року, яким він засуджений до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків, так як досудове розслідування на даний час триває;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом здійснення незаконного впливу на потерпілих, знищення, фальсифікації речових доказів і документів, які на даний час не знаходяться у розпорядженні органів досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 неодноразово судимий за злочини корисливого характеру та за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений через повістку, отриману його дружиною ОСОБА_10 , про необхідність прибуття до слідчого для проведення слідчих дій 22.06.2020 року та 23.06.2020 року, без поважних причин та надання документального підтвердження про неможливість його прибуття у зазначені дні, в орган поліції не прибув. Дана обставина вказує на те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та ухвалу слідчого судді від 10.07.2020 року залишити в силі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційні вимоги;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

При цьому, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч.3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці під час апеляційного розгляду не підлягають.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування частково доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Проте, не доведено наявність ризиків незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні у разі перебування на волі та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом здійснення ОСОБА_8 погроз, знищення, фальсифікації речових доказів і документів, які на даний час не знаходяться у розпорядженні органів досудового розслідування.

Відомості, які підтверджують спроби підозрюваного будь-яким чином впливати на учасників кримінального провадження або чинити на них тиск, перешкоджати кримінальному провадження іншим чином, в матеріалах провадження відсутні.

Під час апеляційного розгляду судом також не встановлено таких обставин як незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому, колегія суддів вважає, що зазначені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України, суду не доведені.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів відмічає, що фактів нез`явлення підозрюваного за викликом до органу досудового розслідування в матеріалах, доданих до клопотання не має. Щодо неявки ОСОБА_8 до слідчого на 22.06.2020 року та 23.06.2020 року, то як правильно встановив слідчий суддя, ОСОБА_8 у зазначений час перебував у статусі свідка, а після пред`явлення йому підозри 08.07.2020, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

За вказаних обставин, слідчий суддя, з врахуванням наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, даних про особу підозрюваного, дійшов правильного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з чим колегія суддів цілком погоджується.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що застосований слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявився дієвим та останнім не порушувалися покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 двічі прибував в судове засідання на розгляд апеляційної скарги прокурора. Прокурор під час апеляційного розгляду не заперечував те, що процесуальна поведінка підозрюваного за час його перебування під домашнім арештом відповідала вимогам закону, що спростовує доводи прокурора про його недостатність для належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та запобігання наявним ризикам.

За таких обставин, органом досудового розслідування не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо необхідності та достатності запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та запобігання наявним ризикам у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178,181,194,198,376,404,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу начальника Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5