УХВАЛА
Іменем України

29.12.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю представника Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» - ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» про встановлення процесуальних строків в рамках кримінального провадження № 0003410 від 19.05.2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

08.12.2020 року скаржник звернувся із заявою, в якій просить встановити процесуальні строки в рамках кримінального провадження № 0003410 від 19.05.2016 року для виконання його клопотання для вчинення процесуальних дій, зокрема, для складення письмового повідомлення про підозру особам, які причетні до кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 КК України або закриття вказаного кримінального провадження із підстав, визначених ч.1 ст. 284 КПК України.
На обґрунтування доводів скарги зазначає, що в період досудового розслідування даного кримінального провадження, 30.11.2020 року керівнику Житомирської місцевої прокуратури ним подано клопотання про встановлення процесуальних строків для складення письмового повідомлення про підозру особам, які причетні до кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 КК України або закриття вказаного кримінального провадження із підстав, визначених ч.1 ст. 284 КПК України в рамках кримінального провадження № 0003410 від 19.05.2016 року.

Натомість, 07.12.2020 року ним було отримано лист заступника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 зі змісту якого вбачається, що подане клопотання не вирішене.

В судовому засіданні представник Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» підтримав скаргу із підстав викладених в ній, просив задовольнити.

Заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог заяви. Натомість, повідомив про те, що дійсно надходило клопотання від 30.11.2020 року представника Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» та ним особисто надана відповідь щодо його вирішення.
Слідчий суддя, заслухавши позицію учасників справи, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов до висновку, що заява підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У відповідності із ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 статті 9 КПК України на слідчого прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Окрім цього, на слідчого, прокурора покладений обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 цього Кодексу (ч. 1 ст. 92 КПК України).

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів..
Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, прокурор, тобто як учасник процесу у даному провадженні, будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором було проігноровано вимоги ст. 220 КПК України, та не дивлячись на заявлене клопотання заявника не було розглянуте.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.
Частиною 5 статті 40 КПК України регламентовано, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого, прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Разом з тим, нормами КПК України не передбачено право слідчого судді надавати вказівку прокурору на здійснення процесуальній діяльності, оскільки останній може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію, а саме розглянути звернення та постановити процесуальне рішення.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що заява підлягає до часткового задоволення.
Частиною 2 ст. 220 КПК України передбачено, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Однак, в строк, передбачений ст. 220 ч.1 КПК України, не було повідомлене про результати розгляду даних клопотань. Скаржнику також не була вручена копія вмотивованої постанови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - не була надіслана поштою.

В судовому засіданні встановлено, що з отриманого заявником листа від 07.12.2020 року заступника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , не вбачається вирішення клопотання по суті.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим кодексом.

Слідчий суддя вважає за можливе задовольнити заяву, подану представником Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» ОСОБА_3 , зобов`язавши прокурора розглянути його клопотання від 30.11.2020 року відповідно до норм КПК України та виконати вимоги ст. 220 КПК України.

Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 55, 56, 84-86, 91-94, 110, 220, 221, 223, 303-307, 309, 310, 369-372, 376КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву, подану ОСОБА_3 в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» про встановлення процесуальних строків задовольнити частково.

Зобов`язати заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ»від 30.11.2020 та прийняти відповідне процесуальне вмотивоване рішення, відповідно до вимог ст. 110 КПК України.

Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1