печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: особи, яка звернулась з клопотанням, адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002879 від 11.09.2017 року,-
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002879 від 11.09.2017 року.
Просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року, справа №757/39201/18-к, а саме: на автомобіль MAN WMA24SZZ3BW149869, НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що накладений на майно арешт є необґрунтованим та безпідставним, зважаючи на те, що жодної підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення власнику майна ОСОБА_4 не оголошувалась, він не є підозрюваним по даній кримінальній справі, а відтак арешт підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність прокурора на підставі ст. 26 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, що звернулась з клопотанням, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002879 від 11.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року, справа №757/39201/18-к, клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на транспорті засоби.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, заявником, на підтвердження вимог, зазначених в клопотанні, долучено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року, справа №757/39201/18-к, з Єдиного реєстру судових рішень, з якої не вбачається чи був накладений арешт на автомобіль MAN WMA24SZZ3BW149869, НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Враховуючи вказане,слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи взагалі накладався арешт на майно, а саме: автомобіль MAN WMA24SZZ3BW149869, НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, як і підставність накладення арешту, оскільки слідчий суддя, не оцінивши ухвалу про накладення арешту, не може зробити висновок, за яких обставин та з яких підстав слідчим суддею прийнято рішення про арешт майна, чим прокурор та слідчий суддя обґрунтували таку необхідність та з яких даних виходили.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки особою, що звернулась із клопотанням, не доведено факту накладення арешту, не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002879 від 11.09.2017 року, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року, справа № 757/39201/18-к - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1