Дата документу 08.07.2020 Справа № 334/1806/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/720/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/1806/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі представника цивільного позивача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , про накладення арешту на об`єкти незавершеного будівництва, а саме: недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні за наслідками розгляду клопотання ані резолютивна частина, ані повний текст судового рішення не оголошувалися, при цьому, повний текст ухвали було ним отримано лише 28 квітня 2020 року. Після поновлення строку на оскарження, просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року та накласти арешт на майно ТОВ «Константа», в інтересах якої службовими особами органу держархбудконтролю було вчинено службове підроблення та зловживання службовим становищем, а саме: об`єкти незавершеного будівництва недобудований житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 3б та недобудований житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська, 24а.

Апелянт вважає, що слідчий суддя, не взявши до уваги, що майно, про арешт якого було заявлено клопотання, відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки є доказом протиправної поведінки та настання тяжких наслідків такої поведінки, та арешт на нього має бути накладено відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України для забезпечення цивільного позову, відмовив в накладенні арешту на майно, жодним чином не навівши правового та фактичного обґрунтування свого рішення. Також адвокат зазначив, що на підставі неправомірно отриманого дозволу на будівництво, ТОВ «Константа» отримало понад 300 млн. грн., які складають неправомірну вигоду, свідчать про обґрунтованість підозр щодо загального розміру вимог цивільних позовів, які можуть бути пред`явлені у кримінальному провадженні, та обґрунтовують вартість майна, що підлягає арешту для забезпечення зазначених вимог цивільних позовів. Крім того, таке майно підлягає конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову.

Крім того, апелянт посилається на те, що шкода, завдана майну позивача, складає 7 055 401,42 грн., при цьому власний інтерес позивача, який є доведеним, полягає в тому, щоб об`єкт майнових прав перебував у власності позивача, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем її прав, що є процесуальною підставою для забезпечення цивільного позову шляхом арешту майна. Також звертає увагу на те, що до складу незавершеного будівництва увійшло майно, майнові права, на яке належать позивачеві, а тому знищення, вибуття об`єкту незавершеного будівництва з володіння ТОВ «Константа», порушує право власності позивача, за рахунок коштів якого, в тому числі, створювалось це майно, оскільки унеможливлює реалізацію позивачем належних йому майнових прав шляхом набуття права власності на частину об`єкту нерухомості та отримати у власність квартиру в житловому будинку, будівництво якого відбувалось внаслідок незаконного сприяння посадовими особами держархбудконтролю.

Заслухавши суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно повною мірою дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001266 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, однак у цих матеріалах відсутні, як цивільний позов ОСОБА_6 , так і обґрунтована підозра у вчиненні особою вказаних вище кримінальних правопорушень.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 , а також її представник адвокат ОСОБА_7 , не мали процесуальних прав звертатися з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, по-перше, з метою забезпечення цивільного позову, оскільки не пред`являли до конкретних осіб цивільний позов, по-друге, відсутність обґрунтованої підозра у вчиненні будь-якою особою вказаних вище кримінальних правопорушень, є також процесуальною перешкодою для звернення апелянта із зазначеним клопотанням.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи апелянта, зокрема про те, що:
- на підставі неправомірно отриманого дозволу на будівництво, ТОВ «Константа» отримало понад 300 млн. грн., які складають неправомірну вигоду, свідчать про обґрунтованість підозр щодо загального розміру вимог цивільних позовів, які можуть бути пред`явлені у кримінальному провадженні, та обґрунтовують вартість майна, що підлягає арешту для забезпечення зазначених вимог цивільних позовів. Крім того, таке майно підлягає конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову;

- шкода, завдана майну позивача, складає 7 055 401,42 грн., при цьому власний інтерес позивача, який є доведеним, полягає в тому, щоб об`єкт майнових прав перебував у власності позивача, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем її прав, що є процесуальною підставою для забезпечення цивільного позову шляхом арешту майна;

- до складу незавершеного будівництва увійшло майно, майнові права, які належать позивачеві, а тому знищення, вибуття об`єкту незавершеного будівництва з володіння ТОВ «Константа», порушує право власності позивача, за рахунок коштів якого, в тому числі, створювалось це майно, оскільки унеможливлює реалізацію позивачем належних йому майнових прав шляхом набуття права власності на частину об`єкту нерухомості та отримати у власність квартиру в житловому будинку, будівництво якого відбувалось внаслідок незаконного сприяння посадовими особами держархбудконтролю.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта і про те, що слідчий суддя не врахував, що майно, про арешт якого було заявлено клопотання, відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з таким клопотанням про арешт майна до слідчого можуть звернутися тільки прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, але не цивільний позивач.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 , за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про накладення арешту на об`єкти незавершеного будівництва, а саме, недобудовані житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: