Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/387/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 170 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заінтересованих осіб керівника філії «Олександрійський кінний завод №174» ДП «Конярство України» ОСОБА_7 ,
представника ТОВ «Агрогрупа Деметра» ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000270 від 13.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 КК України,.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що при вирішенні питання про арешт майна, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, необхідно враховувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Проте, зазначених вимог закону слідчий в клопотанні про арешт майна не дотримався.
Крім того, у клопотанні слідчого не вказано, які ознаки речового доказу мають земельні ділянки та сільськогосподарська продукція та які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати на собі майно.
Слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000270 від 13.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 190 КК України, жодній особі не повідомлено про підозру про вчинене кримінальне правопорушення.
У клопотанні слідчого не доведено та не обґрунтовано розміру спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди, який би підтверджував необхідність арешту майна. При цьому цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Також в клопотанні слідчого не наведено жодних даних про те, яка шкода заподіяна вказаним кримінальним правопорушенням.
Отже, клопотання слідчого не конкретизоване щодо підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та спосіб його виконання.
При цьому, арешт земельних ділянок загальною площею 3868 Га, що засіяні сільськогосподарськими культурами, із застосуванням заборони відчуження користування та розпорядження, безумовно призведе до повного псування кукурудзи, соняшнику та люцерни, отже мета накладення арешту - забезпечення збереження майна, не буде досягнута.
Також, слідчим в клопотанні, окрім викладення норм кримінального процесуального законодавства, не зазначено існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що майно, на яке він просить накласти арешт, підлягає спеціальній конфіскації.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого щодо арешту майна.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що слідчим суддею не повністю досліджені додані до клопотання слідчого ОСОБА_10 про арешт майна матеріали кримінального провадження, а в ухвалі не зазначено, чому слідчий суддя взяв до уваги докази наведені представниками філії «Олександрійський кінний завод №174» ДП «Конярство України» та ТОВ «Агрогрупа Деметра», а докази надані слідчим органу відкинув.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, заінтересованих осіб, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з частинами 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження № 0000270 від 13.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.197-1, ч.3 ст.190 КК України, жодній особі не повідомлено про підозру про вчинене кримінальне правопорушення.
Також, у клопотанні слідчого не вказано, які ознаки речового доказу мають земельні ділянки та сільськогосподарська продукція та які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати на собі майно.
Разом з тим, у клопотанні слідчого не доведено та не обґрунтовано розміру спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди, який би підтверджував необхідність арешту майна. При цьому цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Слідчим суддею вірно зазначено, що за змістом ст. 197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельною ділянкою.
Таке кримінальне правопорушення є злочином з матеріальним складом, тобто об`єктивна сторона цього злочину передбачає не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно-небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.
Однак, жодних даних про те, яка шкода заподіяна вказаним кримінальним правопорушенням у клопотанні органу досудового розслідування не зазначено.
Колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді з приводу того, що клопотання слідчого не конкретизоване щодо підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та спосіб його виконання.
Орган досудового розслідування не надав достатні докази наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження речових доказів. При цьому, арешт земельних ділянок загальною площею 3868 Га, що засіяні сільськогосподарськими культурами, із застосуванням заборони відчуження користування та розпорядження, безумовно призведе до повного псування кукурудзи, соняшнику та люцерни, отже мета накладення арешту - забезпечення збереження майна, не буде досягнута.
Крім того, слідчим в клопотанні, окрім викладення норм кримінального процесуального законодавства, не зазначено існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що майно, на яке він просить накласти арешт, підлягає спеціальній конфіскації.
Інших доводів, які б були достатніми підставами для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України, апеляційна скарга прокурора не містить.
Керуючись статтями 170, 171, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4