Єдиний унікальний номер №943/1839/20
Провадження № 1-кп/943/201/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року

Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 17.09.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , інвалід 3-ї групи, пенсіонер, раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання, у якому просить закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти закриття кримінального провадження та думку захисника, який підтримав клопотання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).
Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.
У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.
У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог статті 12 КК України визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України за ступенем тяжкості є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України тяжким злочином.
Відповідно до вимог п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, а у разі вчинення тяжкого злочину десять років.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що події кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 мали місце, зокрема за ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України 30.10.1996 року, тобто на даний час минуло більше десяти років, що є підставою для застосування положень п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.
Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Крім того, в силу пункту 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню, коли провадження в кримінальній справі не було закрито судом за наявності підстав для закриття.
Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду в підготовчому засіданні та заявив відповідне клопотання, яке підлягає до задоволення.
Крім того, суд вважає, що накладений ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 29.09.2020 року арешт на дві земельні ділянки слід скасувати, що відповідає приписам ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з ухваленням судового рішення.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 288, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження
№ 0000237 від 17.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, - закрити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 29.09.2020 року на:
-земельну ділянку площею 0,6040 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого селянського господарства ( без кадастрового номера ) у с. Гутисько-Тур`янське Буського району Львівської області, що належить ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №031103.
-земельну ділянку площею 0,3760 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого селянського господарства ( без кадастрового номера ) у с. Бачка Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області, що належить ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №3883.
Речові докази: державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ №031103 від 30.10.1996 на прізвище ОСОБА_6 , державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №3883 від 09.09.1997 на прізвище ОСОБА_7 , технічний звіт по виконаних роботах з підготовки і видачі державних актів на право приватної власності та постійного користування на землю ОСОБА_6 1996 року, технічний звіт по виконаних роботах з підготовки і видачі державних актів на право приватної власності та постійного користування на землю ОСОБА_7 1997 року, що зберігаються в опечатаному паперовому конверті при матеріалах провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1