ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/10358/18

Номер провадження 1-кп/495/242/2020

12 січня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002781 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

- 10.06.2010 року Соломенським районним судом м. київ за ст. 186 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 08.10.2010 року Святошинським районним судом м. Київ за ст. 187 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 14 серпня 2018 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на території Сонячного курортного району, смт. Затока ,м. Білгород-Дністровський Одеської області, неподалік бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з корисною метою та чітким умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, а саме автомобілем, зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 , попередньо домовившись про зустріч в телефонній розмові начебто з метою огляду та можливого подальшого придбання автотранспортного засобу, а саме автомобіля марки Opel Vectra, р/н НОМЕР_1 , оголошення про продаж якого потерпілим було викладене на сайтах мережі «Internet». Далі, обвинувачений ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, зловживаючи довірою потерпілого, під приводом ознайомлення з технічним станом авто почав оглядати капотний відсік, стан роботи двигуна та інше, чим продовжив приводити потерпілого до хибного сприймання його як добросовісного покупця. Зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 попросив в нього дозволу проїхати за кермом по прилеглій місцевості щоб перевірити машину в робочому стані, після чого отримавши дозвіл та взявши у потерпілого ключі, він завівши двигун з місця злочину зник, обернувши транспортний засіб на свою користь.

Своїми умисними діями, котрі виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 15874 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він побачив у мережі Інтернет оголошення потерпілого про продаж автомобілю «Опель Вектра». 14.08.2018 року він зустрівся з потерпілим на території Сонячного курортного району смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області неподалік бази відпочину «Факел». Далі, під приводом ознайомлення з технічним станом автомобілю, він почав оглядати капотний відсік. Після цього він, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 , взявши ключі у останнього, завів автомобіль та поїхав, заздалегідь знаючи що не повернеться. На автомобілі він бажав поїхати до м. Київ. По дорозі він був зупинений працівниками поліції та затриманий. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, знов вчинив тяжкий корисний злочин, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, відсутність обтяжуючих обставин при вчиненні злочину, суд вважає необхідним призначити мінімальний строк позбавлення волі, передбачений санкцією статті 289 ч. 2 КК України.

Речові докази: автомобіль марки Opel Vectra, р/н НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 та ключ від системи заводу двигуна, передані потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: сліди папілярних узорів (відкопійовано на три відрізки прозорої липкої смуги, відрізки наклеєні на аркуші паперу білого кольору формату А-4 та упаковано в полімерний спец пакет ЕХР0205792); змив на марлевий тампон зволожений дистильованою водою з керма автомобіля (упаковано в паперовий конверт із заначенням вмісту); чотири волосини з водійського сидіння (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту); зразки крові обвинуваченого ОСОБА_3 , марлевий тампон зі змивами з рулевого колесу, марлевий тампон зі зразками слини обвинуваченого ОСОБА_3 , передані на зберігання до приміщення зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung GT-E1202 imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 з сім-картою оператора «Лайфлел» № НОМЕР_5 , упакований в полімерний спец пакет ЕХР0205792, переданий на зберігання до приміщення зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику.

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 8236,80 грн. за проведення товарознавчої експертизи, та 7150 гривень за проведення судової трасологічної експертизи.
Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід у вигляді застави, залишити в силі до вступу вироку у законну силу.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставу у розмірі 36 820 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 14.09.2018 року за обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2018 року заставодавцю ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Зарахувати осудженому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 17.08.2018 року по 14.09.2018 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді застави, залишити в силі до вступу вироку у законну силу.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставу у розмірі 36 820 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять гривень) внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 14.09.2018 року за засудженого ОСОБА_3 , згідно ухали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2018 року заставодавцю ОСОБА_7 .

Речові докази: автомобіль марки Opel Vectra, р/н НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 та ключ від системи заводу двигуна, передані потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: сліди папілярних узорів (відкопійовано на три відрізки прозорої липкої смуги, відрізки наклеєні на аркуші паперу білого кольору формату А-4 та упаковано в полімерний спец пакет ЕХР0205792); змив на марлевий тампон зволожений дистильованою водою з керма автомобіля (упаковано в паперовий конверт із заначенням вмісту); чотири волосини з водійського сидіння (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту); зразки крові обвинуваченого ОСОБА_3 , марлевий тампон зі змивами з рулевого колесу, марлевий тампон зі зразками слини обвинуваченого ОСОБА_3 , передані на зберігання до приміщення зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung GT-E1202 imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 з сім-картою оператора «Лайфлел» № НОМЕР_5 , упакований в полімерний спец пакет ЕХР0205792, переданий на зберігання до приміщення зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику.

Суд вважає необхідним стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 8236,80 грн. за проведення товарознавчої експертизи, та 7150 гривень за проведення судової трасологічної експертизи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1