Справа № 635/7082/20
Провадження № 1-в/635/43/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Той-Тюба Середньочирчикського району Ташкентської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
1) 10.01.1985 Конотопським міським судом Сумської області за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.1, 46-1 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
2) 16.12.1986 Конотопським міським судом Сумської області ст.ст.140 ч.2, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
3) 31.07.1991 Конотопським районним судом Сумської області за ст.ст. 206 ч.2, 118 ч.2, 215-3 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
4) 20.05.2003 Коропським районним судом Чернігівської області за ст.115 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі;
5) 02.11.2012 Дзержинським районним судом м.Харків за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
6) 15.11.2018 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) про умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви заслуженого ОСОБА_4 заперечував, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Представник адміністрації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 09.11.2020, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.09.2018. Під час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз. Заохочень не мав, до праці не залучався. З 15.01.2019 відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». До промислової зони установи працевлаштований у цех №1 на дільницю виготовлення нестандартних виробів. За час відбування покарання характеризується посередньо, не допускав порушення порядку відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має. З метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався двічі. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. З персоналом установи ввічливий, тактовний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має задовільний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання законних вимоги персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія». Соціально-корисні зв`язки з співмешканкою підтримує шляхом телефонних розмов, побачень, стосунки доброзичливі, проте позитивного впливу на процес виправлення засудженого не мають. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України розглянуто 16.10.2019. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України розглянуто 15.04.2020. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 07.10.2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не довела свого виправлення. У скоєному злочині провину визнав. За вироком суду позову не має. Засуджений ОСОБА_4 на профілактичних обліках установи не перебуває. Висновок: за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення.
З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 вбачається, що останній отримував заробітну плату.
Інших доказів про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 після прибуття до ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» ані матеріали судової справи ані матеріали особової справи засудженого не містять.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна, за які йому призначені покарання пов`язанні з позбавленням або обмеженням волі, проте, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та знову продовжував вчиняти аналогічні злочини, за що був засуджений останнім вироком до позбавлення волі.

Матеріали особової справи засудженого не містять даних про розгляд питання адміністрацією колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 . Натомість, згідно наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» дійшла висновку про те, що за час відбування покарання ОСОБА_4 не довів своє виправлення, тому застосування до нього статті 81 КК України не доцільно.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 11.02.2021.

Суддя ОСОБА_1