Ухвала
іменем України
04 січня 2021 року

м. Київ
справа № 219/10279/19

провадження № 51-5892 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року,
встановив:
За вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Крім того, цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку також оскаржуються.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, у касаційній скарзі захисник, посилаючись на суворість призначеного засудженому покарання, висловлює свою позицію щодо можливості застосування до останнього положень статті 69 КК, однак не наводить достатніх доводів щодо наявності таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину.
При цьому, захисник не конкретизує, які саме пом`якшуючі покарання обставини, судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано при постановленні оскаржуваних судових рішень.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3