КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/4855/17 Провадження № 11-кп/824/487/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02жовтня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001594 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адреса можливого місця проживання: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
захисників ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяв захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_14 і ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що судове рішення викладено чіткими, зрозумілими словами й реченнями, тому не містить труднощів для розуміння його змісту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу від 20 березня 2019 року та призначити новий розгляд заяв сторони захисту про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року в суді першої інстанції.
Захисник вважає, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа за заявою про роз`яснення судового рішення підлягає новому розгляду у суді першої інстанції виходячи з наступного.
Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що в обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції вказується на те, що вирок викладено чіткими, зрозумілими словами та реченнями, у зв`язку з чим не містить труднощів для розуміння його змісту.
Однак, на думку захисника, необхідність роз`яснення вироку була зумовлена його нечіткістю, суперечливістю викладених у ньому висновків, можливістю різного їх тлумачення, зокрема сторона захисту просила роз`яснити резолютивну частину вироку щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Вказує, що заяви про роз`яснення судового рішення розглянуто колегією суддів без належного повідомлення учасників судового провадження, зокрема ОСОБА_10 , чим допущено грубе порушення вимог КПК України.
Апелянт зазначає, що за загальним правилом, повістка про виклик має вручатись особі, яка проживає за кордоном, згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч. 7 ст. 135 КПК України).
Захисник вказує, що адреса поточного перебування (проживання) ОСОБА_10 , - АДРЕСА_2 , офіційно підтверджена Генеральною прокуратурою Російської Федерації листом від 07.03.2017 № 87-103-2017, надісланим Генеральній прокуратурі України у відповідь на запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні № 0001594.
Окрім цього, апелянт зазначає, що процедура здійснення виклику особи у спосіб публікації оголошення в засобах масової інформації загальнодержавного значення, зокрема в газеті «Урядовий кур`єр», не може вважатися належним викликом у судове засідання, з огляду на те, що вказане видання не публікується та не розповсюджується на території Російської Федерації.
З огляду на вищевикладене, захисник підсумовує, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалуОболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяв захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_14 і ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року та призначити новий розгляд заяв про роз`яснення в суді першої інстанції.
Захисник зазначає, що у зв`язку з тим, що окремі частини вироку суду суперечать одна одній, за своїм змістом містять протиріччя, захисниками обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 подано заяву від 28.02.2019 про роз`яснення судового рішення.

В заяві зазначалось про необхідність надання роз`яснень вироку з наступних питань (дослівно):
- Якими дослідженими доказами обґрунтовується висновок суду (абз. 5 стор. 121) про те, що позицію ОСОБА_10 Рада Федерації розглядала як одну з підстав для використання Збройних Сил Російської Федерації на території України?
- В чому саме події на «Євромайдані» стали каталізатором для подальшої окупації та анексії півострова Крим, та що мав на увазі суд, використовуючи термін «каталізатор» у тексті вироку (абз. 4 стор. 116)?
- Які докази містять інформацію про те, що влада Російської Федерації офіційно визнала свої дії у АР Крим як військову гуманітарну інтервенцію, та посилалась на цю позицію під час обговорення чи прийняття рішень щодо Криму ООН або іншими міжнародними організаціями (абз. 3 стор. 123)?
- На яких підставах суд вироком інкримінував ОСОБА_10 причетність до військової гуманітарної інтервенції, у той час, коли про це не зазначалося в обвинуваченні, яке в ході судового розгляду не змінювалося (абз. 3 стор. 123)?
- Якими дослідженими доказами обґрунтовується висновок суду про те, що заявою ОСОБА_10 було надано дипломатичні, ідеологічні, інформаційні засоби, а також проякі конкретно засоби йде мова (абз.4 стор. 123)?
- На якій підставі суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 щодо існування станом на 01.03.2014 продемонстрованого ОСОБА_10 02.03.2018 звернення (абз. 5 стор. 125)?

- Якими нормами кримінального процесуального закону суд керувався при ухваленні рішення щодо залишення без змін заходів забезпечення кримінального провадження (арештів на майно, накладених в межах даного кримінального провадження)?

- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду щодо сприяння ОСОБА_10 представникам влади і службовим особам Збройних Сил Російської Федерації, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, в окупації півострова Крим шляхом ведення агресивної війни проти України, з огляду на відсутність в матеріалах провадження доказів щодо вчинення спільних дій, єдності умислу, розподілу ролей чи виконання відповідних функцій (абз. 7 стор. 136)?
- Чим підтверджується висновок суду у абзаці 8 сторінки 92 вироку, враховуючи те, що разом із листом Постійного представника РФ при ООН ОСОБА_26 від 03.03.2014 № 896/п в якості додатку був поданий текст, а не копія заяви Президента України ОСОБА_10 від 01.03.2014?
- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду в контексті посилання на 7124-те відкрите засідання Ради Безпеки ООН, враховуючи те, що жоден із доповідачів не зазначав про запрошення ОСОБА_27 збройних сил іноземної держави (абз. 5 стор. 122)?
- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду щодо мотиву написання листа ОСОБА_10 від 01.03.2014, зокрема нібито сподівання ОСОБА_10 на отримання преференцій від представників влади Російської Федерації (арк. 1; абз. 2 арк. 10)?
- Чим підтверджується висновок суду щодо мотиву написання листа ОСОБА_10 від 01.03.2014 в частині уникнення кримінальної відповідальності, а також яку саме кримінальну відповідальність мав на увазі суд (арк. 1; абз. 2 арк. 10)?
- Які саме конкретні події на Євромайдані у даному випадку має суд на увазі?
- Якщо вказані події не були першочерговою причиною, то яким саме чином за висновками суду ці події вплинули на розвиток ситуації в Криму?
- Який причинно-наслідковий зв`язок вбачає суд між подіями на Євромайдані і діями Російської Федерації?
- Які саме події має на увазі суд, зазначаючи про суспільно-політичну кризу, що виникла після «Євромайдану»? Просять суд зазначити дату початку суспільно-політичної кризи, в чому вона проявлялась, а також зазначити, чи закінчилася ця суспільно-політична криза або триває до теперішнього часу?
- Чи означає дане твердження, що за результатами розгляду кримінального провадження судом встановлено факт революційної зміни влади в Україні в лютому 2014 року?
- Чи є постанови Верховної Ради України від 22.02.2014 про самоусунення Президента України ОСОБА_10 , від 23.02.2014 про покладення на ОСОБА_28 виконання обов`язків Президента України, елементом революційної зміни влади ?
- Чи є застосування зброї проти працівників правоохоронних органів, ряд замахів на життя Президента України ОСОБА_10 елементом революційної зміни влади?
- На підставі яких доказів, досліджених в ході судового розгляду, судом зроблено висновок, що правлячий режим, який на даний час діє в Україні, не являється злочинним?
- Чи означає дане твердження суду, що бездіяльність нового правлячого режиму, яка призвела до втрати Україною території Автономної Республіки Крим, не являється злочином?
- Чи означає дане твердження суду, що дії нового правлячого режиму стосовно застосування зброї масового ураження проти мирних мешканців Донбасу не є злочином, що ці дії не становили загрози для населення Сходу України?
- У якому значенні в контексті вищевказаного твердження судом застосовано термін «фашистський режим»?
- На підставі яких доказів, досліджених в ході судового розгляду, судом зроблено висновок, що правлячий режим, який сформувався в Україні після Євромайдану, не являється фашистським режимом?
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що в Києві відбулось незаконне захоплення влади, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що станом на 01.03.2014 Україна опинилась на порозі громадянської війни, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що в країні панують хаос і анархія, життя, безпека і права громадян знаходяться під загрозою, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- В абзаці 1 сторінки 116 вироку суд зазначив «...події кінця 2013 року - початку 2014 року, тлумачення права народу на повстання, дії та вчинки представників влади та опозиції... не є предметом доказування у даному кримінальному провадженні». Відтак, оскільки судом не досліджувались і не оцінювались вказані обставини, яким чином суд дійшов висновку, що наслідки державного перевороту, про які зазначено Президентом України ОСОБА_10 у заяві від 01.03.2014, є завідомо неправдивою інформацією?
- З урахуванням викладеного, роз`яснити, чому суд засудив завідомо невинувату особу, у той час, коли реальні винуватці втрати Криму не притягнуті до відповідальності та перебувають на керівних посадах в органах державної влади?
Захисник ОСОБА_19 вважає, що вказане оскаржуване рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що заяву про роз`яснення судового рішення розглянуто колегією суддів без належного повідомлення учасників судового провадження, зокрема ОСОБА_10 , чим допущено грубе порушення вимог КПК України.
Захисник вказує, що за загальним правилом, повістка про виклик має вручатись особі, яка проживає за кордоном, згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч. 7 ст. 135 КПК України).
Однак, як зазначає апелянт, вищевказаний порядок судом додержаний не був, а тому було порушено право ОСОБА_10 , гарантоване п. 9 ч. 3 ст. 42 КПК України - брати участь у розгляді заяв про роз`яснення, яке є невід`ємною складовою права на захист.
Захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що 06 лютого 2017 року ОСОБА_10 особисто підписано клопотання до всіх судових органів України, на підставі якого він просив забезпечити йому право на справедливий суд та доступ до правосуддя, вжити заходів для забезпечення особистої участі у судовому розгляді кримінального провадження № 0001594 та не розглядати провадження, не забезпечивши участі ОСОБА_10 . При цьому, у ході розгляду кримінального провадження з 04 травня 2017 року по 05 грудня 2018 року ОСОБА_10 також неодноразово звертався до суду з проханням забезпечення дотримання його права на доступ до правосуддя.
Так, апелянт вказує, що перебування ОСОБА_10 на території Російської Федерації на законних підставах підтверджується листом Головного управління з питань міграції МВС Росії № 20/6885гр від 29.09.2016 та копією Свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації ВУ № 0107999.
При цьому адреса поточного перебування (проживання) ОСОБА_10 , - АДРЕСА_2 , офіційно підтверджена Генеральною прокуратурою Російської Федерації листом від 07.03.2017 № 87-103-2017, надісланим Генеральній прокуратурі України у відповідь на запит про міжнародну правову допомогу по кримінальному провадженню № 0001594.
Окрім цього, захисник зазначає, що процедура здійснення виклику особи у спосіб публікації оголошення в засобі масової інформації загально державного значення, зокрема у газеті «Урядовий кур`єр», не може вважатися належним викликом у судове засідання, з огляду на те, що вказане видання не публікується та не розповсюджується на території Російської Федерації.
Апелянт підсумовує, що колегією суддів під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині здійснення судового провадження за відсутності належного повідомлення учасників судового провадження, зокрема ОСОБА_10 , що відповідно до ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування ухвали від 20.03.2019, винесеної за результатами такого розгляду.
Крім того захисник ОСОБА_19 зазначає, що ухвала суду не містить обґрунтування, в чому запитання сторони захисту щодо положень судового рішення, які необхідно роз`яснити, не відповідають вимогам ст. 380 КПК України. При цьому, посилання тільки на те, що «судове рішення викладено чіткими, зрозумілими словами й реченнями» не обґрунтовує ніяким чином того, що у сторін провадження можуть виникнути труднощі для розуміння його змісту.
Також апелянт вказує, що заяви сторони захисту мотивовані тим, що певні частини вироку суперечать одна одній, за своїм змістом містять протиріччя, у зв`язку з чим їх розуміння викликає труднощі та тягне за собою необхідність роз`яснення, при цьому в заявах також вказано, в чому саме складність тлумачення, що судом не враховано при постановленні ухвали про відмову у задоволенні вказаних заяв.
Таким чином, підсумовує захисник, ухвала від 20 березня 2019 року є необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Під час апеляційного розгляду захисники підтримали апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_19 та просили їх задовольнити, прокурори заперечували щодо задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Виходячи зі змісту вищевказаної норми, роз`яснення судового рішення - це викладення його у більш зрозумілій формі, при цьому суд зобов`язаний викласти більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які були предметом судового розгляду. Під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.
Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, апелянти вказують на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині проведення розгляду заяв про роз`яснення вироку за відсутності належного повідомлення учасників судового провадження, зокрема ОСОБА_10 .
Так, положеннями ч. 2 ст. 380 КПК України визначено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001594 від 14.06.2016 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження під час розгляду судом кримінального провадження № 0001594 з унікальним номером справи № 756/4855/17.
Відповідно до абзацу 5 ч. 3 ст. 323 КПК України, повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Як вбачається із матеріалів справи, Оболонським районним судом м. Києва були направлені повістки обвинуваченому за адресами останніх відомих місць його проживання та перебування, а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , резиденція «Межигір`я».
Крім того, обвинуваченого ОСОБА_10 також було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду шляхом публікації відповідного оголошення з повісткою на сайті «Судова влада України», а також у газеті «Урядовий кур`єр».
Також всі захисники ОСОБА_10 та прокурори, які брали участь у даній справі також були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяв про роз`яснення вироку шляхом направлення на їх поштові адреси відповідних повідомлень та за допомогою телефонограми.
Відтак, судом першої інстанції в повному обсязі вживались заходи для забезпечення прав обвинуваченого ОСОБА_10 , однак останній правом бути присутнім під час розгляду заяв про роз`яснення вироку не скористався, тому суд вірно на підставі ч. 2 ст. 380 КПК України розглянув заяву за відсутності обвинуваченого.
Як вбачається із матеріалів справи, захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 звернулися до суду першої інстанції із заявами про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, в яких просили суд роз`яснити:
- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду щодо сприяння ОСОБА_10 представникам влади і службовим особам Збройних Сил Російської Федерації, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, в окупації півострова Крим шляхом ведення агресивної війни проти України, з огляду на відсутність в матеріалах провадження доказів щодо вчинення спільних дій, єдності умислу, розподілу ролей чи виконання відповідних функцій (абз. 7 стор. 136)?
- Чим підтверджується висновок суду у абзаці 8 сторінки 92 вироку, враховуючи те, що разом із листом Постійного представника РФ при ООН ОСОБА_26 від 03.03.2014 № 896/п в якості додатку був поданий текст, а не копія заяви Президента України ОСОБА_10 від 01.03.2014?
- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду в контексті посилання на 7124-те відкрите засідання Ради Безпеки ООН, враховуючи те, що жоден із доповідачів не зазначав про запрошення ОСОБА_27 збройних сил іноземної держави (абз. 5 стор. 122)?
- Якими дослідженими доказами підтверджується висновок суду щодо мотиву написання листа ОСОБА_10 від 01.03.2014, зокрема нібито сподівання ОСОБА_10 на отримання преференцій від представників влади Російської Федерації (арк. 1; абз. 2 арк. 10)?
- Чим підтверджується висновок суду щодо мотиву написання листа ОСОБА_10 від 01.03.2014 в частині уникнення кримінальної відповідальності, а також яку саме кримінальну відповідальність мав на увазі суд (арк. 1; абз. 2 арк. 10)?
- Що стало підставою для висновку суду у вироку (арк. 142) про наявність такої пом`якшуючої обставини, як вчинення злочинів під впливом залежності від представників влади Російської Федерації, хоча ці обставини не були підтверджені доказами, які досліджувалися судом?
- Чим підтверджується висновок суду у вироку (арк. 92), про те, що безпосередньо в судовому засіданні досліджені копія листа Постійного представника Російської Федерації при ООН ОСОБА_26 від 03.03.2014 №896/п та копія заяви ОСОБА_10 від 01.03.2014 до Президента Російської Федерації ОСОБА_29 , враховуючи те, що разом із листом Постійного представника РФ при ООН ОСОБА_26 від 03.03.2014 № 896/п в якості додатку був поданий лише текст, а не копія заяви Президента України ОСОБА_10 від 01.03.2014?
- Чому у вироку (арк. 101) зазначається, що судом досліджені усі надані стороною захисту письмові, відео та аудіо докази, розглянуті усі заяви та клопотання захисників та обвинуваченого, хоча у мотивувальній частині вироку відсутній розгляд поданих клопотань сторони захисту про визнання доказів недопустимими?
- Якими дослідженими доказами обґрунтовується висновок суду (абз. 5 стор. 121) про те, що позицію ОСОБА_10 Рада Федерації розглядала як одну із підстав для використання Збройних Сил Російської Федерації на території України?
- В чому саме події на «Євромайдані» стали каталізатором для подальшої окупації та анексії півострова Крим, та що мав на увазі суд, використовуючи термін «каталізатор» у тексті вироку (абз. 4 стор.116)?
- Які докази містять інформацію про те, що влада Російської Федерації офіційно визнала свої дії у АР Крим як військову гуманітарну інтервенцію, та посилалась на цю позицію під час обговорення чи прийняття рішень щодо Криму ООН або іншими міжнародними організаціями (абз. 3 стор. 123)?
- На яких підставах суд вироком інкримінував ОСОБА_10 причетність до військової гуманітарної інтервенції, у той час, коли про це не зазначалося в обвинуваченні, яке в ході судового розгляду не змінювалося (абз. 3 стор. 123)?
- Якими дослідженими доказами обґрунтовується висновок суду про те, що заявою ОСОБА_10 було надано дипломатичні, ідеологічні, інформаційні засоби, а також про які конкретно засоби йде мова (абз.4 стор. 123)?
- На якій підставі суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 щодо існування станом на 01.03.2014 продемонстрованого ОСОБА_10 02.03.2018 звернення (абз. 5 стор. 125)?
- Якими нормами кримінального процесуального закону суд керувався при ухваленні рішення щодо залишення без змін заходів забезпечення кримінального провадження (арештів на майно, накладених в межах даного кримінального провадження)?
В доповненнях до заяви про роз`яснення судового рішення захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_19 просили суд:
В абзаці 4 сторінки 116 вироку судом зазначено: «Як вбачається з наведених вище доказів, події на «Євромайдані» та подальша суспільно-політична криза, яка полягала у тимчасовому дисбалансі української влади, не були першопричиною окупації та анексії АРК та м. Севастополя, а були лише каталізатором в геополітичному прагненні РФ щодо окупації та анексії півострова Крим», у зв`язку з цим, просили роз`яснити:
- Які саме конкретні події на Євромайдані у даному випадку має суд на увазі? Просилисуд зазначити дату цих подій, час і місце їх здійснення, а також назвати осіб, які здійснювали ці дії.

- Якщо вказані події не були першочерговою причиною, то яким саме чином за висновками суду ці події вплинули на розвиток ситуації в Криму?
- Який причинно-наслідковий зв`язок вбачає суд між подіями на Євромайдані і діями Російської Федерації?
- Які саме події має на увазі суд, зазначаючи про суспільно-політичну кризу, що виникла після «Євромайдану»? Просили суд зазначити дату початку суспільно- політичної кризи, в чому вона проявлялась, а також зазначити, чи закінчилася ця суспільно-політична криза або триває до теперішнього часу?
В абзаці 6 сторінки 116 вироку судом зазначено: «...адже, навіть, революційна зміна влади не означає розриву континуїтету держави на цій території...», узв`язку з цим, просилироз`яснити:

- Чи означає дане твердження, що за результатами розгляду кримінального провадження судом встановлено факт революційної зміни влади в Україні в лютому 2014 року?
- Чи являються постанови Верховної Ради України від 22.02.2014 про самоусунення Президента України ОСОБА_10 , від 23.02.2014 про покладення на ОСОБА_28 виконання обов`язків Президента України, елементом революційної зміни влади?
- Чи являються застосування зброї проти працівників правоохоронних органів, ряд замахів на життя Президента України ОСОБА_10 елементом революційної зміни влади?
В абзаці 6 сторінки 116 вироку судом зазначено: «Внаслідок подій пов`язаних з «Євромайданом»... в Україні не сформувався злочинний чи фашистський режим, який становив загрозу для російськомовних громадян чи будь-якої етнічної групи в Україні», у зв`язку з цим, просили роз`яснити:
- На підставі яких доказів, досліджених в ході судового розгляду, судом зроблено висновок, що правлячий режим, який на даний час діє в Україні, не являється злочинним?
- Чи означає дане твердження суду, що бездіяльність нового правлячого режиму, яка призвела до втрати Україною території Автономної Республіки Крим, не являється злочином?
- Чи означає дане твердження суду, що дії нового правлячого режиму стосовно застосування зброї масового ураження проти мирних мешканців Донбасу не є злочином, що ці дії не становили загрози для населення Сходу України?
- У якому значенні в контексті вищевказаного твердження судом застосовано термін «фашистський режим»?
- На підставі яких доказів, досліджених в ході судового розгляду, судом зроблено висновок, що правлячий режим, який сформувався в Україні після Євромайдану, не являється фашистським режимом?

В абзаці 4 сторінки 137 вироку судом зазначено: «...своєю заявою від 1 березня 2014 року, повідомивши завідомо неправдиву інформацію про ознаки гуманітарної катастрофи в Україні...», у зв`язку з цим, просили роз`яснити:
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що в Києві відбулось незаконне захоплення влади, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що станом на 01.03.2014 Україна опинилась на порозі громадянської війни, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- Чи означає даний висновок суду, що твердження Президента України ОСОБА_10 , зазначене у заяві від 01.03.2014, про те, що в країні панують хаос і анархія, життя, безпека і права громадян знаходяться під загрозою, є завідомо неправдивою інформацією? Якщо так, на підставі яких встановлених судом обставин зроблено вказаний висновок?
- В абзаці 1 сторінки 116 вироку суд зазначив «...події кінця 2013 року - початку 2014 року, тлумачення права народу на повстання, дії та вчинки представників влади та опозиції... не є предметом доказування у даному кримінальному провадженні». Відтак, оскільки судом не досліджувались і не оцінювались вказані обставини, яким чином суд дійшов висновку, що наслідки державного перевороту, про які зазначено Президентом України ОСОБА_10 у заяві від 01.03.2014, є завідомо неправдивою інформацією?
Також з урахуванням викладеногозахисники просили роз`яснити, чому суд засудив завідомо невинувату особу, у той час, коли реальні винуватці втрати Криму не притягнуті до відповідальності та перебувають на керівних посадах в органах державної влади?

Розглянувши вищевказані заяви про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, суд відмовив в їх задоволенні, зазначивши при цьому, що вступна, мотивувальна та резолютивні частини вироку викладено чіткими, зрозумілими словами та реченнями, у зв`язку з чим не місять труднощів для розуміння їх змісту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Так дослідженням наявних в матеріалах справи заяв про роз`яснення вироку апеляційним судом встановлено, що всі поставлені в них питання спрямовані на аналіз мотивувальної частини вироку та встановлення нових фактів, що є недопустимим при вирішенні питання про роз`яснення судового рішення, в порядку ст. 380 КПК України.

При цьому апеляційний суд вважає, що в заяві про роз`яснення рішення повинно бути зазначено, що саме в цьому рішенні є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, як це впливає на реалізацію судового рішення, тощо.
В той же час захисниками не зазначається в чому саме полягає незрозумілість висновків суду, як і не вказуються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, при цьому із змісту поставлених питань також вбачається, що захисники просять суд роз`яснити мотиви прийнятого судом рішення, що також не може бути предметом роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України.

У вимогах заяв про роз`яснення вироку захисники також просили суд послатися на докази, на підставі яких суд дійшов викладених у вироку висновків, у зв`язку з чим колегія суддів зазначає, що суд не вправі ще раз повернутись до тих питань, які були предметом обговорення, за результатами якого судом було ухвалено вирок.

При цьому, як вбачається з тексту заяв про роз`яснення судового рішення та апеляційних скарг, захисники фактично не погоджується з вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року та в такий спосіб прагнуть змінити прийняте рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні вироку від 24 січня 2019 року, відтак апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.
Керуючись, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року, якою відмовленоу задоволенні заяв захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про роз`яснення вироку Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6