21.09.2020 363/1675/20
В И Р О К
Іменем України
21.09.2020р. Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000475 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою; вдовець; має на утримання малолітню дитину; раніше не судимий; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 14.09.2019р. на підставі усної домовленості отримав у тимчасове користування від ОСОБА_4 належний останньому на праві генеральної довіреності № 2-1944 від 12.08.2019р. транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen LT 46» зі спеціалізованим вантажним фургоном малотонажним В, реєстраційний номер НОМЕР_1 без права подальшого відчуження. Користуючись зазначеним автомобілем, 09.01.2020р. у місті Вишгород у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, з метою особистого матеріального збагачення, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи, що він не є власником транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 та будь-яка законна підстава на розпорядження ним в нього відсутня, ігноруючи дану обставину, без відома власника ОСОБА_4 , за власною ініціативою вирішив передати зазначений автомобіль ОСОБА_8 , в рахунок погашення власного грошового боргу перед останнім, тобто розпочав реалізацію злочинного умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом його відчуження, в інтересах третіх осіб. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом ОСОБА_7 , штучно утворюючи у ОСОБА_8 уявлення про законність своїх прав на розпорядження транспортним засобом, отримав від останнього копії документів на ім`я ОСОБА_9 та в другій половині січня 2020 року (точного часу не встановлено) за допомогою мережі Інтернет знайшов контактні дані особи на ім`я ОСОБА_10 (повні анкетні дані останнього не встановлені та матеріали кримінального провадження відносно останнього виділені в окреме кримінальне провадження за № 0000546) який пообіцяв, ОСОБА_7 , оплачувані послуги з приводу переоформлення права власності на транспортний засіб. 20.01.2020 р. ОСОБА_7 , зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_10 (повні анкетні дані останнього не встановлені та матеріали кримінального провадження відносно останнього виділені в окреме кримінальне провадження за № 0000546) в м.Кременчук, Полтавської області та передав останньому документи на транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , документи на гр. ОСОБА_9 та грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 25.01.2020 р. ОСОБА_7 , зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_10 (повні анкетні дані останнього не встановлені та матеріали кримінального провадження відносно останнього виділені в окреме кримінальне провадження за №0000546) в м.Кременчук Полтавської області де отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 дата реєстрації 24.01.2020р. свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 шасі № НОМЕР_4 , власник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому ОСОБА_7 за власною ініціативою передав зазначений автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_8 , в рахунок погашення власного грошового боргу перед останнім, тобто вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом відчуження в інтересах третіх осіб.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
30 квітня 2020 року, до підготовчого судового засідання, між підозрюваним ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, за письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 ..
Згідно даної угоди прокурор Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, щиро кається у вчиненому; сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій. Узгоджене покарання за ч.1 ст. 289 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 17000 гривень, з врахуванням того, що ОСОБА_7 беззастережно визнає свою винуватість, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Учасникам процесу роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам ( у редакції статті яка діяла на час укладання угоди). Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, чинної на час розгляду справи, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч.2 ст.474 КПК України).

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не судимий; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, на час укладання угоди був злочином середньої тяжкості, на час розгляду справи - є нетяжким злочином, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угод відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, сторони досягли згоди щодо виду покарання, а саме штрафу. Потерпілим ОСОБА_4 надано письмову згоду на укладання угоди про примирення.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом, та наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із чим, арешт накладений на майно на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 21.04.2020 року, на автомобіль марки Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрації транспортного засобу С НОМЕР_5 та ключі до вказаного автомобіля необхідно скасувати.

Речові докази, у відповідності до ст.100 КПК України автомобіль марки Volkswagen LT 46» зі спеціалізованим вантажним фургоном малотонажним В, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,свідоцтво про реєстрації транспортного засобу С НОМЕР_5 та ключі до вказаного автомобіля, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 необхідно повернути користувачу за належністю.

Процесуальні витрати по справі відсутні.Цивільній позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену 30 квітня 2020 року між прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 визнати винним скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Арешт накладений на майно на підставі ухвал Вишгородського районного суду Київської області від 21.04.2020 року, на автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрації транспортного засобу С НОМЕР_5 та ключі до вказаного автомобіля скасувати.

Автомобіль марки «Volkswagen LT 46» залишити користувачу за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1