Номер провадження: 11-сс/813/2024/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, однак не були доведені ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не доведена неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя безпідставно прийшов до висновку про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як не врахував тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, у разі доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджують ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Характер та обставини вчиненого злочину, на думку апелянта, підтверджують наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать запобігання зазначеним ризикам та належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням особи підозрюваного, який не працевлаштований та не зареєстрований у м. Одесі.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що при судовому розгляді клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав у невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою біля 2 кг та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4- метилдіоксиметамфетамін) вагою біля 1 г, з метою подальшого збуту.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано встановив, що стороною обвинувачення доведений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 307КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строкомвід 6 до 10 років, а також з урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст.309 КК України.

Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що оскаржується в апеляційній скарзі прокурора.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали, надані до клопотання, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до зазначених висновків з огляду на наступне.

Так, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що зазначений в клопотанні слідчого ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду відсутній з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_8 з`являється до слідчого, а також в судові засідання суду першої інстанції для розгляду клопотань у кримінальному провадженні.

При цьому, після застосування оскаржуваною ухвалою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_8 з`являється до слідчого, що підтвердив прокурор при розгляді апеляційної скарги.

Також останній з`явився в судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, що об`єктивно підтверджує виконання ним обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді, та спростовує доводи апеляційної скарги про наявність ризику переховування підозрюваного від слідчого та суду.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що підозрюваний під час досудового розслідування, у тому числі за час застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, жодним чином не намагався впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки прокурор не надав будь-якої інформації з цих обставин, що підтверджує висновок слідчого судді про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, в клопотанні слідчого відсутні посилання на будь-які докази або обставини, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора та при її розгляді також не були зазначені будь-які обставини або доказі, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також впливу підозрюваного на свідків.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора лише на тяжкість злочину та обставини його вчинення, безумовно не доводять наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що висновок в ухвалі суду щодо недоведеності ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, оскільки при перевірці зазначених обставин під час розгляду апеляційної скарги будь-яких доказів або обставин на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, не встановлено.
Також слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим підозрюваному й був обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
При застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя врахував приписи ч.4 ст.194 КПК України, яка прямо передбачає, що в разі, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Також призастосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя дотримався приписів ст. 178 КПК України, які суд зобов`язаний враховувати щодо особи підозрюваного при обранні запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя врахував, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має сім`ю, має місце реєстрації у Одеській області та місце проживання у м. Одесі, що доводить наявність у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, наявність якого встановлена в ухвалі слідчого судді.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, дотримався вимог ч.3 ст.176, ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, та застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, який об`єктивно забезпечує належну процесуальну поведінку останнього у кримінальному провадженні.
При цьому, як зазначалося, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги з пояснень учасників апеляційного провадження встановив, що підозрюваний за термін проведення досудового розслідування належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, на першу вимогу з`являється до органів досудового розслідування та суду.

Зокрема, учасники апеляційного провадження пояснили, що підозрюваний з часу застосування до нього оскаржуваною ухвалою від 10.12.2020 рокузапобіжного заходу у виді домашнього арешту належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та самостійно, на першу вимогу, з`являється в судові засідання.

Прокурор пояснив, що порушень обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного оскарженою ухвалою за термін дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не було.
Таким чином, при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що підозрюваний не порушував обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 10.12.2020 року, ніяких порушень за термін, який пройшов до апеляційного розгляду 23.12.2020 року, не допустив, що об`єктивно підтверджує висновок в ухвалі слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні.

Наведені обставини, а саме вік та міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також дотримання підозрюваним умов застосованого ухвалою слідчого судді запобіжного заходу, відповідно до положень ч.1 ст. 178 КПК України, мають бути обов`язково враховані при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі з урахуванням зазначеної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо підозрюваногозапобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновок в оскаржуваній ухвалі про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло, який належним чином мотивований та обґрунтований, знайшов підтвердження.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце перебування підозрюваного ОСОБА_8 ..

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний не працює не можуть бути прийняті до уваги, так як вони не вказують на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
При таких обставинах, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 29.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3