Провадження № 1-кс/742/791/20
Єдиний унікальний № 742/2436/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Прилуцької місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Прилуцької місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України .

Свої вимоги мотивує тим, що у Прилуцькому міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні судовий наказ № 2/74-2/136/20 від 05,05.2020 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини Софії у розмірі частини його заробітку. 12.06.2020 головним державним виконавцем Прилуцькому міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 , винесено постанову про арешт всього майна ОСОБА_3 10.08.2020 скаржником надано виконавцю ОСОБА_5 заяву і квитанцію про сплату наявного боргу згідно судового наказу № 2/742/136/20 від 05.05.2020 та 11.08.2020 подано клопотання про скасування арешту майна боржника. Проте станом на 25.08.2020 жодної відповіді про скасування арешту його майна він так і не отримав, а в телефонному режимі виконавець повідомила ОСОБА_3 , що немає підстав для скасування арешту належного йому майна. В зв`язку з чим він вбачає в діях державного виконавця ОСОБА_5 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України, а тому і звернувся до Прилуцької місцевої прокуратур із відповідною заявою.

У судове засідання скаржник не з`явився, проте його представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Прилуцької місцевої прокуратури в судове засідання також не з`явився, проте надав заяву про розгляд скарги у його відсутності та в задоволенні такої просив відмовити, оскільки державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до закону.

У відповідності до ч.1 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. У зв`язку з відсутністю клопотання про фіксування розгляду скарги технічними засобами, тому таке фіксування не здійснюється.

Як вбачається з копії документів, ОСОБА_3 звернувся з заявою до керівника Прилуцької місцевої прокуратури щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст.367 КК України головним державним виконавцем Прилуцькому міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 , яке надійшло поштою 27.08.2020 (а.с.4-6).

Згідно наданої копії-відповіді Прилуцької місцевої прокуратури вбачається, що звернення ОСОБА_3 не містить необхідних обставин, передбачених ст.214 КПК України, які б достовірно свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, що охоплюється поняттям злочину, визначеним ст.11 КК України.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна боржника виконавцем є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення.

Згідно матеріалів перевірки, проведеної Прилуцькою місцевою прокуратурою вбачається, що боржник ОСОБА_3 доходів чи іншого майна, крім, арештованого транспортного засобів, не має, тому виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів, в разі його невиконання (вже мало місце), буде неможливим.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом. В зв`язку з чим у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань йому було відмовлено (а.с.13).

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказав на те, що на його думку державний виконавець ОСОБА_5 у відповідності до п.7 ч.4.ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не зняла арешт з майна ОСОБА_3 в зв`язку з його погашенням заборгованості по сплаті аліментів, тим самим зазначивши про наявність в її діях вчинення кримінального правопорушення за ст.367 КК України.

Слід зазначити, що відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, обставини чи відомості, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, і які підлягають внесенню до ЄРДР в заяві не зазначені.

Аналіз наведених положень міжнародного та національного права, встановлених обставин, дослідження доводів скарги та документів у даному провадженні дає підстави слідчому судді дійти висновку, що невнесення уповноваженою особою Прилуцької місцевої прокуратури, відомостей заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не є протиправним, тому вимоги скарги, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Прилуцької місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення - відмовити в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6