Справа № 182/7600/20
Провадження № 1-кс/0182/1456/2020
У Х В А Л А
Іменем України
24.12.2020 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровської області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002479 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, українця, гр. України, з вищою освітою, працюючого провідним фахівцем Покровського МВ ГУ ДСНС, неодруженого, який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП знаходиться кримінальне провадження №0002405 за фактом розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , яке було поєднане з застосуванням насильства стосовно потерпілого і вчинене групою осіб.

23.12.2020 року о 14.30 год. ОСОБА_5 затриманий на підставі ч.1 п.2 ст.208 КПК України.

24 грудня 2020 року ОСОБА_5 в присутності захисника оголошено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України а саме, в нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаному із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_5 відмовився давати покази відповідно до ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою. При цьому прокурор посилався на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується показами свідків, протоколами обшуків, вилученими речовими доказами, протоколом огляду диску з відеозаписом початку події злочину з відеокамер зовнішнього спостереження в районі ринку «Селянський». Прокурор вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, останній може здійснити тиск на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні. Прокурор наполягав в судовому засіданні на обранні саме такого запобіжного заходу з урахуванням встановлених обставин вчиненого кримінального правопорушення і категорично заперечував проти обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував обставини, викладені в оголошеній йому підозрі, однак повідомив, що з потерпілим ОСОБА_7 у нього випадково виник конфлікт 20.12.2020р. в той момент, коли він намагався допомогти колишній дівчині потерпілого перевезти речі на іншу квартиру в м. Покров. Стверджує, що потерпілий йому погрожував ножем, а його батько бив автомобіль, на якому він приїхав. Але з цього приводу з заявою до поліції він не звертався. З його слів, 22.12.2020р. в вечірній час, коли він зі своїми приятелями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 каталися в належному останнім автомобілі по м. Нікополю, він випадково помітив потерпілого з яким вирішив з`ясувати стосунки. Стверджує, що саме він підбіг до нього та вдарив в обличчя, усі наступні тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, стверджує, що також спричинив особисто він. При цьому потерпілого відвезли в інше місто, де останній вибачився перед ним за свої дії. А він поїхав додому до ОСОБА_11 , де усі були затримані. При цьому, незважаючи на те, що з підставами затримання він був не згоден, разом з захисником не оскаржували ані підстави, ані інші обставини його затримання. З урахуванням тієї обставини, що він працює провідним фахівцем Покровського МВ ГУ ДСНС, продовжує навчання заочно, позитивно характеризується за місцем роботи і постійного проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності і готовий в подальшому відшкодовувати витрати на лікування потерпілого, просив обрати стосовно нього домашній арешт за місцем його проживання, де живуть його батьки.

Захисник ОСОБА_12 також просила обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батьків, посилаючись на те, що допитаний в судовому засіданні, за її клопотанням батько підозрюваного ОСОБА_13 готовий поручитися за процесуальну поведінку свого сина, може утримувати його і буде вживати заходи щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілому, якого вперше побачив у залі судового засідання.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні категорично заперечував наявність конфлікту у нього з підозрюваним ОСОБА_5 і наполягав на тому, що тілесні ушкодження йому спричиняли декілька осіб, в тому числі і ОСОБА_5 . Однак, про істинну причину конфлікту 22.12.2020р. між ним, підозрюваним та іншими особами потерпілий не вказав суду. При цьому вважав, що ОСОБА_5 не представляє для нього будь-якої небезпеки і просив обрати стосовно нього домашній арешт, надавши змогу підозрюваному сплачувати витрати на його подальше лікування.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, потерпілого, його представника слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію;

7) майновий стан;

8) наявність судимостей;

9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів кримінального провадження, 24 грудня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру по вказаному кримінальному провадженню за ч.2 ст.187 КК України, а саме у вчинені розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб і поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу(а.п.5.). ОСОБА_5 не визнав обґрунтованість оголошеної йому підозри. Однак, підозра оголошена йому обґрунтована, протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення 22.12.2020 о 23год 50 хв. Відповідно до якої: невідомі особи домовились з ним про зустріч під приводом продажу автомобіля. При зустрічі останнього побили, силоміць посадили до машини та вивезли в район Новопавловки, де знову побили та забрали грошові кошти у сумі 8600 доларів. (а.п.7). Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_14 , який був разом з потерпілим по фото вказав на ОСОБА_5 , як особу, яка приймала участь разом з іншими особами у побитті ОСОБА_7 , а потім застосовуючи силу посадила потерпілого в машину та поїхали з місця нападу (24-25).

При визначенні обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У суду не виникає сумнівів щодо причетності підозрюваного ОСОБА_5 до спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які є видимими для стороннього спостерігача.

Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду/, об`єктивно може існувати, бо підозрюваний усвідомлює тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину і може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Щодо впливу підозрюваного на свідків і потерпілого цей ризик дійсно є, але з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_7 , висловленої ним в судовому засіданні, він є мінімальним.
Слідчий суддя бере до уваги відомості про бездоганну репутацію підозрюваного, який працює, продовжує навчання, відмінно характеризується за місцем служби і місцем постійного проживання. До того ж, він проживає з батьками, які готові за нього поручитися, вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 і зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, які на думку слідчого судді є доведеними.
З урахуванням викладеного, встановлених обставин події злочину, з урахуванням його мотиву, зухвалих дій підозрюваного, який був активним учасником побиття потерпілого ОСОБА_7 , застосувавши насилля, яке є небезпечним для його здоров`я, зокрема спричинивши перелом руки і залишивши його в безлюдному місці, без засобів зв`язку і без надання будь-якої медичної допомоги. При цьому, злочин вчинено підозрюваним у складі групи осіб, які є його приятелями і на яких він може здійснити теж певний вплив щодо зміни останніми показів.
Обставини, повідомлені ОСОБА_5 суду щодо події злочину спростовуються відеозаписом з камер зовнішнього спостереження в районі «Селянського» ринку, що свідчить вже про намір підозрюваного ухилитися від відповідальності за вчинений злочин. Сама подія вчиненого злочину стосовно потерпілого ОСОБА_7 викликала певний суспільний резонанс серед мешканців міста, тому вважаю, що інший, більш м`який запобіжний захід на даній стадії досудового розслідування, не зможе гарантувати належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти існуванню ризиків, на які послався прокурор і які є доведеними.
При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи, що інкримінований підозрюваному злочин вчинено з застосуванням насильства, вважаю за недоцільне визначати розмір застави.

Керуючись ст. 176-178, 181, 194,196 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк не більше шести десяти днів, а саме до 25 січня 2021 року.
Клопотання підозрюваного ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_8 щодо обрання більш м`якого заходу, у вигляді домашнього арешту - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1