КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЙІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вирокомШосткинського міськсуду Сумської області від 25.01.2005 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України; вироком Шосткинського міськсуду Сумської області від 14.02.2005 за ч. 3 ст. 185 КК України; вироком Шосткинського міськсуду Сумської області від 19.06.2006 року за ч. 2 ст. 186 КК України; вироком Шосткинського міськсуду Сумської області від 04.04.2012 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, вироком Глухівського міськсуду Сумської області від 26.03.2013 року за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до одного року одного місяця позбавлення волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 в невстановлений досудовим слідством час та місці вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 з метою вчинення квартирних крадіжок.
В подальшому 14.02.2019 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували за адресою АДРЕСА_2 . В цей момент у них виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, вчиненого групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 14.02.2019 року приблизно о 15 год. 55 хв. зайшли до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 де навмання обрали квартиру АДРЕСА_3 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_5 спостерігав за зміною навколишньої обстановки та діями співучасника з метою вчасного попередження про небезпеку у разі викриття їх дій сторонніми особами чи працівниками правоохоронних органів. ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і мешканці квартири, обраної для вчинення злочину, відсутні, шляхом підбору ключів, відчинив замки вхідних дверей та разом з ОСОБА_9 проникли до приміщення квартири.

Далі, знаходячись в приміщенні квартири, спільно викрали мобільний телефон «Samsung R312», вартістю 4000 гривень, відеокамеру «Canon», вартістю 5000 гривень, мобільний телефон «Nokia», вартістю 250 гривень, DVD програвач «Pioneer», вартістю 1000 гривень заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 10250 гривень .

Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпорядились на власний розсуд..

Окрім того, 27.02.2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час у них виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 27.02.2019 року приблизно о 14 год. 10 хв. зайшли до першого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , в якій проживав потерпілий ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_5 спостерігав за зміною навколишньої обстановки та діями співучасника з метою вчасного попередження про небезпеку у разі викриття їх дій сторонніми особами чи працівниками правоохоронних органів. ОСОБА_7 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, і мешканці квартири, обраної для вчинення злочину відсутні, шляхом підбору ключів відчинив замки вхідних дверей та разом з ОСОБА_9 проникли до приміщення квартири.

Далі, знаходячись в приміщенні квартири, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спільно викрали мобільний телефон марки «Него» ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_1 , вартістю 800 гривень, мобільний телефон марки «Nokia С5», вартістю 1000 гривень, мобільний телефон «Sony Хрегіа», вартістю 1500 гривень, мобільний телефон «Sony Хрегіа», вартістю 2000 гривень, мобільний телефон марки «Nokia 3320», вартістю 200 грн, мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 500 гривень, планшет марки «Asus ViviTab Smart», вартістю 3000 гривень, планшет марки «GoCleever», вартістю 2500 гривень, ноутбук марки «Acer», вартістю 1000 гривень, ноутбук марки «Asus А4000», вартістю 1000 гривень, грошові кошти в сумі 8000 гривень, а всього на загальну суму 21500 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на тяжкість призначеного покарання, просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року та призначити йому із застосувати ст. 69 КК України покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому апелянт просить врахувати стан його здоров`я, оскільки він хворієна Гепатит С та ВІЛ-інфекцію і перебування в місцях позбавлення волі перешкоджатиме йому у лікуванні цих захворювань.
Також обвинувачений просить врахувати те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, допомагав слідству, а потерпілі не мають претензій та не заявляли позовів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляції ОСОБА_5 не заперечуються.
При призначені ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані особу винного, який є неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, має постійне місце проживання, офіційно не працює, неодружений, стан здоров`я (хворіє на ОСОБА_11 та ВІЛ-інфекцію), обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і призначив покарання у виді позбавлення волі у розмірі, ближчому до нижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Також суд з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року покаранням, призначеним за оскаржуваним вироком.
Отже, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував обставини щодо стану його здоров`я та обставину, яка пом`якшує покарання, на які посилається апелянт.

Відсутність претензій з боку потерпілих та відсутність цивільних позовів, сама по собі, не є обставиною, яка підлягає врахуванню при призначенні покарання винній особі, тому доводи апеляції про відсутність претензій з боку потерпілих та цивільних позовів не можуть бути взятими до уваги.

З вироку суду убачається, що суд розглядав питання щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та дійшов до висновків про неможливість застосування вимог вказаних статей.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком, викладеним у вироку, про неможливість призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, звертає увагу на відсутність у даному кримінальному провадженні кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто у даному провадженні відсутні підстави для застосування вимог ст. 69 КК України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року, відтак підстав для скасування чи зміни вироку немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/1694/2020 Категорія КК: ч. 3 ст. 185
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1
.