ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_8
педагога ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування за № 0001990 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, навчається в СШ №39, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 строком до 30 листопада 2020 року включно.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, доведеними є ризики, переховування від органу досудового розслідування та суду, а також ризик незаконного впливу на свідків. Слідчий суддя також зазначив, що злочин вчинено із застосуванням насильства та спричинив смерть людини, а тому вважав за можливе не визначати розмір застави ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до неповнолітнього підозрюваного (обвинуваченого) згідно зі ст. 492 КПК може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених КПК. Разом з тим слід ураховувати, що затримання та тримання під вартою як винятковий захід може застосовуватися тільки у випадку, коли неповнолітній підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.
На думку апелянта, суд першої інстанції при задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мав чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави або ризиків, що передбачені ст. 177 КПК, а не обмежитесь розглядом клопотання про обрання, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до підозрюваного ОСОБА_10 - є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод.
Вказує, що ОСОБА_10 має постійне місце реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується позитивно, мешкав з малолітніми братами і сестрами за якими допомагав матері доглядати, та також має непрацездатних рідних осіб похилого віку, які потребують стороннього догляду та піклування.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам,передбаченим у ст. 177 КПК України.
Прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено, що, перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Під час апеляційного перегляду захисник ОСОБА_7 підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту.
Законний представник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання слідчого про застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя належним чином перевірив таке на відповідність вимогам чинного законодавства, з`ясував усі передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим відділом Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001990 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування ОСОБА_10 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, на виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді та переконаний, що у цьому кримінальному провадженні існують процесуальні ризики, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_10 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують зазначені ризики, що обґрунтовано враховано слідчим суддею та наведено в оскаржуваній ухвалі.
При цьому на переконання колегії суддів, при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею було належним чином враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 , та наведено такі дані в оскаржуваній ухвалі.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_10 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.
Рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Колегія суддів також приймає до уваги і те, що мотив та спосіб вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими слідчим суддею, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Наведені в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_7 доводи на захист підозрюваного ОСОБА_10 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, його міцних соціальних зв`язків, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. Відтак зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарги захисника адвоката ОСОБА_7 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30 листопада 2020 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4