Провадження № 11-сс/4823/288/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

користувача майна ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року про задоволення клопотання про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Слідчий Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області із клопотанням про арешт майна, із забороною розпоряджатися та користуватися цим майном, а саме, автомобіль марки ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 05.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль марки ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною розпоряджатись та користуватись цим майном та залишити на зберігання на території тимчасового тримання транспортних засобів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області до вирішення питання по суті у кримінальному провадженні.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що з матеріалів клопотання вбачається, що було вчинено кримінальне правопорушення і вищезазначені речі, які були виявлені та вилучені, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні та відповідно до постанови слідчого від 05.08.2020 року визнані речовими доказами. Крім того, слідчий суддя вважає, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, з метою збереження його, як речового доказу є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Більше того, майно може мати сліди злочину, які можуть бути використані як докази під час проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскаржена адвокатом ОСОБА_7 , який діє в інтересах громадянина ОСОБА_8 , що є володільцем майна. Автор апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17 серпня 2020 року, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Посилаючись на норми ст.ст. 173, 392, 168. 170, 98, 171, 173 КПК України адвокат переконаний, що їх приписів не було дотримано ні слідчим, ні слідчим суддею. Вважає, що слідчий обґрунтовуючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, фактично не навела правову підставу для арешту, а також не надала оригіналу чи копії протоколу затримання і тимчасового вилучення майна. Вважає, що даний протокол складений з порушеннями, а тому поміщення транспортного засобу на територію тимчасового тримання транспортних засобів є незаконним. Адвокат стверджує, що загальний об`єм деревини, що зафіксований при огляді, відповідає наданій ОСОБА_8 документації. Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, оскільки вказаний протокол не був долучений слідчим до матеріалів клопотання. Взагалі висновки слідчого судді були зроблені лише на підставі тих документів, які були надані слідчим і без дослідження всіх екземплярів ТТН, що могли вплинути на рішення суду. Слідчим суддею не перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та не встановлено жодного факту чи обставини, які вказують на незаконну порубку або перевезення незаконно зрубаних дерев. Зауважує, що жодній особі про будь-яку підозру повідомлено не було.

Окрему увагу звертає на ТТН, яка знаходилась у лісгоспі і в якій є всі необхідні реквізити, при цьому відвантажена деревина відповідає тій, що є в автомобілі, а квитанція до прибуткового касового ордеру стверджує про повний розрахунок з лісовим господарством за цю деревину. Також вказує, що допит свідка ОСОБА_10 , на який показання якого посилається слідчий суддя, відбувся поза межами кримінального провадження від 05.08.2020 року, оскільки такий протокол датований 04.08.2020 та не містить номера кримінального провадження, та має виправлення, що здійснені не належним чином.

За цих обставин, захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та безпідставною, постановленою при невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а отже такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав в ній зазначених та просив задовольнити в повному обсязі. Додатково повідомив, що деревина, яка знаходилась в кузові та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний час повернуті ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , як законний користувач майна, підтримав вимоги свого адвоката та просив їх задовольнити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку користувача майна та його представника - адвоката, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу, відчуження, знищення, приховання на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом із тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170 173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим колегією суддів встановлено, що будь-яких обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно в розумінні заборони права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, не вбачається, оскільки санкція статті за якою внесені відомості до ЄРДР додаткової міри покарання у виді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації майна не передбачає, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений, ризиків знищення чи пошкодження майна не встановлено.

Також в клопотанні слідчим не доведено, що автомобіль був знаряддям злочину та не надано жодних відомостей про те, що цей автомобіль зберіг сліди злочину. Крім того, слідчим в клопотанні не вказано яким саме чином вказаний автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо незаконної порубки дерев.

Крім того, як слідує з матеріалів провадження, а саме протоколу огляду автомобіля від 04.08.2020 року за підписом слідчого, огляд автомобіля проведено, задокументовано та встановлено, що загальний об`єм деревини відповідає наданій документації на вантаж, а із постанови про задоволення клопотання від 25 серпня 2020 року вбачається, що деревина дуба та клена, які знаходяться на кузові автомобіля марки ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу віддані на зберігання ОСОБА_8 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий та прокурор не навели законних підстав для арешту вищевказаного автомобіля, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Колегія суддів також враховує, що кримінальне провадження здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев та чагарників або перевезення зберігання та збут незаконно зрубаних дерев та чагарників.

З огляду і на те, що деревина дуба та клена, які знаходилися на кузові автомобіля марки ЗИЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , віддані на зберігання ОСОБА_8 , то колегія суддів не знаходить підстав й для накладення арешту на вилучений автомобіль, оскільки за обставин на які посилається слідчий у своєму клопотанні, вилучений автомобіль є похідним від вилученої деревини, у розумінні речового доказу, збереження якого необхідне для забезпечення кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що прокурором не доведено обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, оскільки матеріали, що додані до клопотання, не те, що містять належних відомостей про місце вирубки вилученої деревини та розмір завданої шкоди, а навпаки мають документи, які підтверджують законність походження цієї деревини.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись й з висновками слідчого судді в частині необхідності накладення арешту.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах користувача майна ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року про задоволення клопотання про арешт майна, користувачем якого являється ОСОБА_8 автомобіля марки ЗИЛ 131 д.н. НОМЕР_1 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Борзнянського ВП ГУНП в Чернігівській області про накладення арешту на майно автомобіль ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 , користувачем якого являється ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала є остаточною, подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4