Дата документу 17.08.2020 Справа № 336/7544/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/7544/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1231/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянула 17 серпня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2019 року за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 23.04.2020 року звернулась до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків, покладених на нього судом.
Вказане подання обґрунтував тим, що, що засуджений не виконує умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Задовольняючи клопотання, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , якому було роз`яснено і судом, і інспектором органу пробації в доступній формі як обов`язковість неухильного виконання обов`язків покладених вироком суду, так і можливість негативних наслідків у разі такого невиконання, тричі не з`явився для реєстрації до органу пробації, не надавши жодних підтверджуючих документів чи доказів на підтвердження поважності такої неявки, тож умови звільнення від покарання не дотримав.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою і невмотивованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було в повній мірі проаналізовано всі фактичні обставини цієї справи, та не надано оцінку наявності об`єктивних перешкод, у вигляді хвороби та транспортних проблем, які існували та стали причиною неявок ОСОБА_7 для реєстрації 06.04.2020 року та 21.04.2020 року.

Крім того, вказує, що ОСОБА_7 жодного разу не переховувався від органу пробації, одразу, самостійно з`являвся на виклики інспектора, весь час обмеження на пересування громадським транспортом він діставався до відділу пробації пішки, незважаючи на значну відстань, протягом випробувального терміну до адміністративної відповідальності не притягувався, крім того, ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, позитивну характеристику за місцем проживання, неофіційно працює за наймом у будівельній бригаді, та утримує матеріально членів своєї сім`ї.

Вважає, що засудженому можливо надати шанс довести своєю поведінкою, що він здатен вести спосіб життя, притаманний законослухняному громадянину та зможе сумлінно виконати покладені на нього судом обов`язки.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, пославшись на те, що ОСОБА_7 двічі не з`явився до органу пробації, але пізніше останній з`явився до інспектора та повідомив причини своєї неявки. Звернув увагу на межі розгляду місцевим судом відповідного подання органу пробації. Просив задовольнити апеляційну скаргу.
Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вказавши про те, що навмисно не ухилявся від виконання покладених обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні висловила заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги та, вказавши про неявку засудженого на реєстрації до органу пробації та пославшись на законність оскаржуваної ухвали, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту.

У судове засідання апеляційної інстанції представник органу пробації, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, причини неявки не повідомив, апеляційний суд з урахуванням відсутності заперечень учасників процесу та у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності представника органу пробації.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно змісту заявленого органом пробації подання підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 зазначено дві неявки на реєстрацію до органу пробації.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про неналежне виконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків через не лише двох неявок без поважних причин на реєстрацію та ще одну неявку, а саме 04.05.2020 року, тобто вже після звернення органу пробації до суду, що виходить за межі заявлених ініціатором подання доводів.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до підпункту 2 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 29.01.2019 року за № 272/5, якщо у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

При цьому, невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2019 року за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік та на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

29 січня 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2019 року прийнятий до виконання Шевченківським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області (особова справа а.п. 5).

5 лютого 2020 року засуджений ОСОБА_7 вперше з`явився до органу пробації, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`яснено обов`язки покладні на нього судом та попереджено про відповідальність за їх невиконання (особова справа а.п. 14).

Цього ж дня засудженому ОСОБА_7 постановою інспектора встановлено дні явки на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, зокрема 1, 3 понеділок кожного місяця, про що засудженого ознайомлено під підпис (особова справа а.п. 16).

Згідно листка реєстрації засуджений 02.03.2020 року та 06.04.2020 року не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з чим були винесені відповідні застереження у виді письмових попереджень, і вже 24 квітня 2020 року начальник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з відповідним поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому в порушення вимог Інструкції.

Так, матеріалами особової справи зафіксовані дві неявки ОСОБА_7 на реєстрацію, з приводу чого є його пояснення з зазначенням причин (особова справа а.п. 36, 48).

Отже, такі неявки не носять систематичного характеру, а поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, одна з якої заслуговує на увагу у якості поважності та не створює уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_7 покладених обов`язків.

Зазначені ініціатором подання підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ч.2 ст. 78 КК України поряд із періодом, що минув на час звернення із відповідним поданням, наявністю позитивних відомостей щодо особи засудженого (позитивна характеристика за місцем проживання, наявність стійких соціальних зв`язків)та відсутністю будь-яких інших порушень засудженим покладених зобов`язань, є непереконливими.

При цьому судова колегія бере до уваги подальші добровільні явки засудженого до органу пробації і повідомлення про поважність причин неявок на реєстрацію, що пов`язано із хворобою та транспортною проблемою на час карантину, що об`єктивно могло створити перешкоди засудженому з`являтися своєчасно до органу пробації,та на даний час засвідчують відсутність ознак умисного ухилення засудженим від виконання покладених обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не може дану підставу взяти до уваги як беззаперечну для направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Зважаючи на те, що подання органу з питань пробації містило лише один довід у вигляді двох неявок на реєстрацію для вирішення питання відносно ОСОБА_7 в порядку ч.2 ст. 78 КК України, який на даний час виявився неспроможним у зв`язку з наведеними в даній ухвалі обставинами, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні даного подання.

Одночасно, судова колегія звертає уваги, що місцевий суд має вирішувати лише ті доводи та питання, які поставлені у поданні. Між тим, встановивши неявку засудженого у інший день, а саме 04.05.2020 року, що не знайшло відображення у відповідному поданні, районний суд вийшов за межі його доводів.

Наведене не відповідає визначеним ст. ст.7, 22, 26 КПК України загальним засадам змагальності та диспозитивності провадження.

При цьому, заслуговують на увагу пояснення сторони захисту щодо неявки 04.05.2020 року, що мало місце під час передування на розгляді у суді першої інстанції подання органу пробації. Так, за повідомленням ОСОБА_7 він з`явився до органу пробації в означений для реєстрації день та отримав відповідь про перебування справи на розгляді у суді, зокрема і особової справи з реєстраційним листом.

Наведені пояснення є неспростовними і також не засвідчують злісної поведінки засудженого щодо невиконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, що відповідає повноваженням суду апеляційної інстанції, передбаченим ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову, якою подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від покарання та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4