УХВАЛА

Справа № 569/11250/20

1-в/569/330/20

10 листопада 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_3 про приведення вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2020 року до Рівненського міського суду надійшло подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_3 про вирішення питання приведення вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України у відповідність до вимог Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
В обґрунтування подання вказує, що з 20 лютого 2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопад 2018 року №2617- VIII. На підставі п.13 ч.1 ст.539 КПК України просять приведення вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року
У судовому засіданні старший інспектор Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області подання підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду подання була повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вищевказаним законом внесені зміни до ст. 309 КК України, внаслідок яких санкцією ч.1 ст. 309 КК України не передбачене покарання у виді позбавлення волі.
У поданні порушено питання приведення у відповідність до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2020 року.
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання - у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно Закону України №2617-VIII, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
На момент же вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України та винесення судом вироку, діяв Закон України №270-VI від 15.04.2008, яким за даний злочин передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України було призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнено від відбування покарання з випробування строком на 1 рік.
Орган пробації на підставі п.13 ч.1 ст.537 КПК України звернувся до суду з поданням, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України.
При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.
За правилами ч.3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 покарання не відбував, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік.
Частиною 2 ст.4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Виходячи зі ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Отже, згідно ч.3 ст.74 КК України, суд фактично мав би замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.
Таким чином, з урахуванням правил ч.3 ст.74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік за ч.1 ст. 309 КК України засудженому ОСОБА_4 може бути замінено лише на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначена судом.
З урахуванням змін внесених Законом України №2617-VIII до санкції ч.1 ст. 309 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч.3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.
За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, згідно Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 р., значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону, у даному випадку, погіршує становище засудженого.
Окрім того, покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 призначено не в максимальному розмірі санкції ч.1 ст. 309 КК України та із застосуванням ст. 75 КК України, строк відбування за яким ОСОБА_4 з 05.12.2019 станом на день розгляду даного подання 10.11.2020, фактично вже відбув.
З врахуванням вищезазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_3 про вирішення питання приведення у відповідність до вимог Закону України у відповідність до вимог Закону України від 22листопада 2018року №2617-VІІІ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_4 відносно за ч.1 ст. 309 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя