ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2504/20 Справа № 182/398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0001896 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 31 серпня 2020 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Тому суд вважав, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. Також суд взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має родину, однак ці відомості не зменшують встановлені судом ризики.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив ризики, оскільки посилання на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є безпідставними припущеннями, які об`єктивними даними не підтверджені, оскільки на даний час ОСОБА_9 утримується під вартою на протязі трьох років, за цей період були проведені всі необхідні процесуальні слідчі дії, проведені всі необхідні експертизи по справі, допитані свідки, потерпілі, тому на даний час впливати на їх показання ОСОБА_7 не в змозі, а речові докази зафіксовані та долучені до матеріалів справи, тому їх знищення чи споклюження на даний час не є можливим. Крім того, у матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_7 відсутні докази, що підтверджують його протиправну поведінку в його повсякденному житті та докази, які дають підстави вважати, що він має намір та намагатиметься ухилятися від суду або виконання процесуальних рішень або продовжувати злочинну діяльність.
А також захисник звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , має тісні родинні та соціальні зв`язки, має батьків похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не порушував громадський порядок, раніше не судимий, з моменту затримання надавав повні та об`єктивні свідчення про причетність до подій, які інкриміновані йому досудовим слідством.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів справи, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001896 за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 02.07.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема ОСОБА_7 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлено наявність ризиків того, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників, тобто перешкоджати встановленню істини по справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки санкції статей, за якими він обвинувачується передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що може бути стимулом до втечі, оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який на даній стадії судового розгляду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що відсутні або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, тісні родинні та соціальні зв`язки, має батьків похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не порушував громадський порядок, раніше не судимий, з моменту затримання надавав повні та об`єктивні свідчення про причетність до подій, які інкриміновані йому досудовим слідством, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали вказані обставини та особу обвинуваченого врахував, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, міру покарання, яка передбачена у виді довічного позбавлення волі, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судд і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4