Справа № 171/184/20
В И Р О К
іменем України

22 липня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, має загальну середню освіту, не перебуває в шлюбі, не працюючого, раніше судимого:

1) 24.06.2019 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт;

2) 28.11.2019 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України повністю приєднано покарання за попереднім вироком, до відбуття остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 20 днів позбавлення волі,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 07 січня 2020, приблизно об 11 годині, знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , куди прийшов у гості до раніше йому знайомої ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_5 за місцем свого проживання була відсутня. В той же час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Після цього, ОСОБА_3 07 січня 2020, приблизно об 11 годині 05 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, умисно, із корисливих мотивів, під приводом необхідності передачі мобільного телефону ОСОБА_5 попросив у доньки ОСОБА_5 - малолітньої ОСОБА_7 передати йому мобільний телефон марки «MEIZU M811H 16Gb», чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , тим самим ввів малолітню ОСОБА_7 в оману щодо своїх істинних намірів, запевнивши у їх правомірності.

Малолітня ОСОБА_7 , будучи впевненою в істинності намірів ОСОБА_3 , добровільно передала останньому мобільний телефон марки «MEIZU M811H 16Gb», чорного кольору, вартістю 2035 гривень 20 копійок.

Після цього ОСОБА_3 , отримавши від малолітньої ОСОБА_7 , вищевказаний мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду на суму 2035 гривень 20 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні 30.03.2020 року вину у скоєнні вищевказаного злочину визнав частково та пояснив, що він давно знайомий з потерпілою ОСОБА_5 , з якою склалися дружні відносини. 07.01.2020 року зранку потерпіла зателефонувала йому та запросила в гості, на що він погодився. У потерпілої вони святкували Різдво, вживали спиртні напої. Потім потерпіла кудись пішла, а він залишався у квартирі, де також находилася малолітня донька потерпілої. У доньки потерпілої він попросив мобільний телефон та пояснив, що йому треба зателефонувати. Після того, як донька потерпілої передала йому телефон, він пішов з квартири на вулицю, щоб зателефонувати потерпілій, а потім пішов додому, де заснув. Куди подівся телефон, він не знає, бо вживав спиртні напої ще із 06 січня. Продавати телефон він не хотів та мав намір повернути потерпілій.

У судовому засіданні 20.07.2020 року обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні вищевказаного злочину визнав повністю та додатково пояснив, що, перебуваючи у квартирі потерпілої ОСОБА_5 , у доньки потерпілої ОСОБА_8 він взяв телефон з метою його продажу, він усвідомлював неправомірність своїх дій, але йому потрібні були кошти. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати, оскільки він сприяв поверненню телефону потерпілій, яка на даний час не має до нього жодних претензій.

Потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що вона дійсно давно знайома з обвинуваченим ОСОБА_3 , у них добрі відносини. 07.01.2020 року вона запросила обвинуваченого до себе додому святкувати Різдво. Потім вона у власних справах відлучилася з квартири, де залишалися обвинувачений та її малолітня донька ОСОБА_9 . Через деякий час вона прийшла додому та почала шукати свій телефон марки «Мейзу» і донька повідомила, що телефон вона віддала ОСОБА_3 , який з телефоном пішов з квартири. Вона почала телефонувати ОСОБА_3 , але той не відповідав. Оскільки обвинувачений не виходив на зв`язок і на наступний день, вона звернулася в поліцію з приводу викрадення у неї телефону, та повідомила всі обставини. Також вона звернулася до свого знайомого в м. Зеленодольськ, прізвища якого не знає, з проханням найти викрадений телефон. Через декілька днів знайомий приніс належний їй мобільний телефон та пояснив, що ви купив його за 300 грн. у ломбарді.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно витягу з ЄРДР № 0000020 від 08.01.2020 року в цей день внесено відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_5 від 07.01.2020 року щодо заволодіння шляхом зловживання довірою невстановленою особою під час перебування у квартирі по АДРЕСА_3 мобільним телефоном марки «Мейзу».

Факт звернення ОСОБА_5 зі вказаною заявою підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно протоколу огляду від 16.01.2020 року та фототаблиць до нього предметом огляду є мобільний телефон марки «MEIZU» моделі M811H, чорного кольору, який добровільно надала для огляду ОСОБА_5 . Телефон на момент огляду будь-яких пошкоджень не має. При перевірці телефону встановлено імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , на телефоні маються фотознімки ОСОБА_5 .
Згідно постанови слідчого від 16.01.2020 року вилучений телефон визнано речовим доказом у справі та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою останньої.

Згідно висновку експерта від 24.01.2020 року № 288/20 ринкова вартість мобільного телефону «MEIZU M811H 16Gb» на момент вчинення злочину становить 2035,20 грн.

В судовому засіданні за клопотанням прокурора був допитаний у якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_3 приносив йому мобільний телефон білого кольору, модель не пам`ятає, телефон він придбав у ОСОБА_3 за 100 грн., але ці події відбувалися влітку або на початку осені 2019 року, а не на Різдво.

Дані, отримані під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , не мають самостійного доказового значення, оскільки не містять відомостей щодо вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в якому він обвинувачується, а тому відповідно до вимог ст.85 КПК України, не є належними доказами на підтвердження вини останнього.

Зміну показань обвинуваченим ОСОБА_3 в ході судового розгляду суд розцінює як спосіб захисту.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за обставин, встановлених судом.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, тому у відповідності до положень ч.1 ст.66 КК України суд враховує вказану обставину як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наступне.

Злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не зайнятий суспільно-корисною працею, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин після його засудження Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 28.11.2019 року, суд вважає за необхідне при призначенні йому остаточного покарання застосувати положення ч.1 ст.71 КК України та призначити покарання за сукупністю вироків.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на переконання суду є співмірним протиправним діянням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 року, та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ телефон «Мейзу», повернутий потерпілій ОСОБА_5 , залишити потерпілій.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1