Справа № 129/2816/18
Провадження по справі № 1-кп/129/113/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому cудовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000401 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого на будівництві, раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

установив:

7 вересня 2018 року біля 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував в належному ОСОБА_5 житловому будинку АДРЕСА_2 , де з власником будинку вживали алкогольні напої, на грунті раптово виниклих неприязних відносин через поведінку ОСОБА_6 між ними виникла суперечка, під час якої ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх діянь, підійшов до останнього та наніс йому один удар кулаком правої руки по обличчю, від чого ОСОБА_8 , втративши рівновагу, впав на землю. ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні наміри, підійшов до ОСОБА_6 , який піднявся на ноги, наніс йому ще близько десяти ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я у вигляді перелому лівого вилично-щелепного комплексу зі зміщенням по типу вдавлення, який ускладнився гемосинуїтом лівої гайморової пазухи та пошкодженням лівого підорбітального каналу, легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді синців в ділянці обох повік лівого та правого ока, саден в ділянці слизової оболонки порожнини рота, закритої черепно - мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду дав показання про те, що 7 вересня 2018 року він зі своїм знайомим ОСОБА_5 в його житловому будинку АДРЕСА_2 розпивали алкогольні напої, вночі, коли обидва були в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 вдарив його по голові пляшкою, після чого між ними виникла сварка і бійка, під час якої ОСОБА_4 наніс один удар потерпілому кулаком правої руки по обличчю, збив з ніг ОСОБА_6 , підійшов до нього, коли той піднявся на ноги, наніс йому ще близько десяти ударів кулаками обох рук по обличчю, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження; на даний час з потерпілим примирився.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого, оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , обтяжуючою його покарання обставиною суд визнає скоєння злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючими обставинами суд визнає щире каяття та правдиві показання, повне відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має роботу та засоби для існування; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є нетяжким стосовно ст. 12 КК України, а також позицію потерпілого ОСОБА_5 , який будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має, просить його суворо не карати.
За таких обставин, суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді обмеження волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає покладені на нього цим вироком передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки.
Витрати на залучення експертів та проведення судових експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 369,370,371,373,374 КПК України, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю два роки він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: