Справа №760/9862/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2474/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року, якою застосовано відносно

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 липня 2020 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрання даного запобіжного заходу не суперечить вимогам ст.5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Крім того, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий за аналогічний злочин, не має постійного місця проживання в м. Києві та Київській області, не працює.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року в частині застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції порушено вимоги КПК України та не враховано практику ЄСПЛ. При цьому, клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, а тому не могло бути розглянуто, адже прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тоді як на цій стадії, а саме 29.04.2020 року ухвалою суду вже обрано запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27.07.2020 року. А отже, згідно з вимогами ст.ст.315, 331 КПК України обраний запобіжний захід міг бути продовжений, скасований чи змінений.

Також, оскаржувана ухвала не відповідає критерію вмотивованості, щоб бути підставою для обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість. Клопотання прокурора не містило виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. В ході розгляду клопотання, прокурором не доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а лише містилося посилання на припущення існування таких ризиків та цитування положень КПК України, однак суд залишив це поза увагою.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд не з`ясував, а прокурор не навів переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним у клопотанні ризикам. При цьому жодних таких доказів на підтвердження зазначених ризиків взагалі немає, ні прокурором, ні судом їх не наведено, проте не враховано наявність соціальних зв`язків та необхідність допомоги у догляді батька.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 (справа справі «Bellet v. France») зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 (справа №3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_9 зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

За таких обставин захисник обвинувачений ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 має право на оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 01.06.2020 суд першої інстанції розглянув питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 01.06.2020 року обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 30 липня 2020 року, включно.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону районним судом було дотримано в повному обсязі.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правовими приписами ч.3 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, відбував реальне покарання за їх вчинення у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, не працює, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, районний суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, районний суд дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7, 9, 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 липня 2020 року включно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :