провадження №: 1-кс/752/846/21
У Х В А Л А
про арешт майна
25.01.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000208, відомості щодо якого внесені 20.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернувся прокурор із вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме на: об`єкт житлової нерухомості (квартира) АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ОСОБА_4 із забороною розпорядження, відчуження об`єктом нерухомості.

Прокурор обґрунтовує клопотання тим, що Київською місцевою прокуратурою № 1 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000208, відомості щодо якого внесені 20.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в рамках кримінального провадження №0010489 від 16.11.2018 Голосіївським судом міста Києва 01.03.2019 справа №752/25904/18 провадження №1-кс/752/2376/19 накладено арешт на нерухоме майно, а саме на: об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належать громадянину ОСОБА_4 , у вигляді заборони розпорядження (відчуження) об`єктом із забороною проведення будь-яких будівельних/ремонтних робіт на вказаному об`єкті.

Вказані відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Однак, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 20.11.2020 встановлено наступне.

05.01.2021 на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва проведено огляд приміщення, а саме об`єкту житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 та встановлено, що у вказаному приміщенні проведено ремонтні роботи, підключено всю необхідну комунікацію, обладнано меблями та комп`ютерною технікою.

Під час проведення вищевказаного огляду було встановлено, що вказане приміщення використовується як офіс та на підставі договору передано власником ОСОБА_4 у користування.

Однак, на час винесення Голосіївським судом міста Києва ухвали про накладення арешту на нерухоме майно від 01.03.2019, за адресою: АДРЕСА_3 проводилися роботи по капітальному будівництву даху, а квартири АДРЕСА_4 фактично на той час не існувало взагалі.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкт нерухомості, а саме: квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за громадянином ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи викладене, достовірно знаючи про наявність ухвали Голосіївського районного суду м. Києва, всупереч заборон розпорядження (відчуження) об`єктами та проведення будь-яких будівельних/ремонтних робіт, роботи на вищевказаних об`єктах нерухомості проведені та передані в користування, що свідчить про умисне невиконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2019.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 05.01.2021 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000208.

Разом з цим, прокурор вказав на те, що метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів та з метою недопущення незаконного розпорядження нерухомим майном чи його відчуження, у зв`язку з цим, прокурор просить задовольнити клопотання.

В судове засідання прокурор не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду клопотання подав заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, а також просив розглянути вказане клопотання за відсутності власника чи користувача майна, з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, визнав за можливе провести розгляд цього клопотання без виклику власника майна або його представника з метою недопущення приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення речових доказів по кримінальному провадженню, а також їх незаконного відчуження, тобто з метою виконання завдань та забезпечення накладення арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності прокурора, представника власника та/чи користувача майна та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений, у встановленому цим Кодексом порядку, на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 05.01.2021 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000208.

Отже, вказане майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і визнано, у встановленому закону порядку, речовим доказом.

Крім того, прокурором обґрунтовано клопотання про накладення певних заборон по вказаному об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правові підстави для арешту майна, а саме те, що вказане майно може бути об`єктом кримінальних протиправних дій, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, у тому числі із забороною власнику майна розпорядження, відчуження вказаним об`єктом нерухомості, оскільки не вжиття вказаних заходів може призвести до непередбачених наслідків, а тому вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

З огляду на викладене та враховуючи наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а також те, що вказане майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає, що у ході досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вказане майно із застосуванням вказаних заборон, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення клопотання про арешт майна, до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000208, відомості щодо якого внесені 20.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а саме на: об`єкт житлової нерухомості (квартира) АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ОСОБА_4 , із забороною розпорядження, відчуження об`єктом нерухомості.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1