КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3132/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 37 днів, до 24 год. 00 хв. 07 липня 2020 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоандріївка Сімферопольського району Кримської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваногоОСОБА_9 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри через відсутність в діях підозрюваного ОСОБА_9 складу інкримінованих злочинів. Вказує, що слідство невірно кваліфікує дії підозрюваного, оскільки в його діях ймовірно можуть бути ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Стверджує про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також адвокат зазначає, що тривалість досудового розслідування не є підставою для продовження строку тримання особи під вартою. Додає, що слідчим суддею застосовано занадто суровий запобіжний захід.

Далі в апеляційній скарзі захисник наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, від слідства не переховувався, не перешкоджав слідству, має на утриманні матір, має статус учасника бойових дій, відзнаку за участь в Антитерористичній операції, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи. Вказує, що підозрюваний після звільнення зі служби потребував психологічної реабілітації, а вживання алкогольних напоїв загострили його психологічний стан.

У підсумку адвокат звертає увагу суду на те, що підозрюваний володіє зброєю на законних підставах, оскільки пістолет є нагородним, що виключає кваліфікацію його дій за ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Бориспільського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000818, відомості про яке 07.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

07.04.2020 о 17 годині 00 хвилин за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_9 затримано.

08.04.2020 о 16 годині 46 хвилин ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

09.04.2020 слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 діб.

29.05.2020 слідчий слідчого відділу Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_9 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 37 днів, до 24 год. 00 хв. 07 липня 2020 року.

Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, через відсутність в його діях складу інкримінованих злочинів, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 07.04.2020, протоколах огляду місця події від 08.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_11 від 07.04.2020, протоколах огляду від 07.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_12 від 08.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_13 від 08.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_14 від 08.04.2020, протоколі допиту ОСОБА_15 від 23.05.2020, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2020, довідці Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування від 07.04.2020, висновку експерта від 13.05.2020 №СЕ-19-20/10921-Б, висновку експерта від 12.05.2020 №СЕ-19-20/10923-Б.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, від слідства не переховувався, не перешкоджав слідству, має на утриманні матір, має статус учасника бойових дій, відзнаку за участь в Антитерористичній операції, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжних заходів.
Твердження захисника про те, що підозрюваний після звільнення зі служби потребував психологічної реабілітації, а вживання алкогольних напоїв загострили його психологічний стан, не є визначеною законом самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , як про це ставить питання в апеляційній скарзі адвокат.

Посилання сторони захисту на те, що слідство невірно кваліфікує дії підозрюваного, оскільки в його діях ймовірно можуть бути ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки кваліфікація дій підозрюваного може бути змінена протягом досудового розслідування, проте на момент розгляду клопотання, у колегії суддів не викликає сумнівів правильність кваліфікації дій підозрюваного, з урахуванням обставин справи та доданих до клопотання доказів.

Твердження адвоката про те, що підозрюваний володіє зброєю на законних підставах, оскільки пістолет є нагородним, і виключає кваліфікацію його дій за ст. 263 КК України, колегія суддів визнає передчасними на даному етапі кримінального провадження, з урахуванням тих обставин, що слідчий у клопотанні вказав на необхідність витребувати з ДНДЕКЦ МВС України висновок судової балістичної експертизи, призначеної 10.04.2020 вилучених під час огляду предметів, схожих на набої, предмету схожого на пістолет, предмету схожого на гільзу, предмету схожого на кулю, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення чи спростування їх приналежності до частин вогнепальної зброї та боєприпасів, які заборонені у вільному цивільному обігу та подальшої кваліфікації дій підозрюваного в частині незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами.

Посилання захисника на те, що тривалість досудового розслідування не є підставою для продовження строку тримання особи під вартою, слід визнати непереконливими, з урахуванням вимог частини 3 статті 199 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим твердження апелянта про те, що слідчим суддею застосовано до підозрюваного занадто суворий запобіжний захід, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 37 днів, до 24 год. 00 хв. 07 липня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4