ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1031/20 Справа № 203/2104/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представників - адвокатів ОСОБА_7 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_9 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, та накладено арешт на нерухоме майно:
- квартиру АДРЕСА_1 , право приватної власності на яку зареєстровано за ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- квартиру АДРЕСА_2 , право приватної власності на яку зареєстровано за ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 );
- квартиру АДРЕСА_3 , право приватної власності на яку зареєстровано за ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ),
заборонивши відчуження та розпорядження цим майном.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_12 . Матір`ю ОСОБА_12 є ОСОБА_9 , щодо арешту майна якої прокурором заявлене клопотання.
Приймаючи до уваги, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом шахрайства, підозрюваним у відповідному кримінальному правопорушенні є син власниці нерухомого майна, на яке прокурор просить накласти арешт, це майно придбано в період можливого вчинення кримінального правопорушення, і власниця не мала доходу, який дозволяв придбати це майно, суд дійшов висновку, що ці об`єкти нерухомого майна могли бути придбані за кошти від вчинення кримінального правопорушення і можуть бути об`єктами спеціальної конфіскації.
Крім того, підлягають встановленню та перевірці обставини продажу нерухомого майна ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо їх обізнаності про обставини придбання та відчуження майна, вартості придбання, наявності статусу добросовісного набувача. Зважаючи на обставини реалізації майна (під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська), незначний час після вчинення правочинів, що унеможливлює перевірку відповідних обставин вчинення правочинів, тому суд наклав арешт на квартири, з метою попередження їх безперервної подальшої реалізації.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт майна є необхідним для недопущення відчуження нерухомого майна з метою забезпечення можливості його спеціальної конфіскації.
Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в частині заборони відчуження та розпорядження нерухомим майном, що на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_9 , а саме, квартиру АДРЕСА_4 .
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 є особою, що займалася трудовою діяльністю на протязі всього життя, має багато нагород та відзнак, є ветераном труда, багато років мала також на утриманні дитячий будинок сімейного типу, у зв`язку із чим отримувала також грошове забезпечення. Не являючись службовою особою в неї не виникало обов`язку декларувати свої доходи, а тому вона, окрім офіційно наданих підтверджуючих документів стосовно свого працевлаштування, включаючи трудові договори в Республіці Чехії, також мала накопичення за весь проміжок свого життя, мала можливість отримувати грошові подарунки тощо.
Також, зазначає, що ОСОБА_9 не є особою, що зобов`язана подавати щорічні декларації стосовно свого майнового стану.
Щодо посилання на факт продажу будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_5 у 2019 році, а придбання нерухомого майна, на яке накладено арешт у 2018 році, то це спростовується поясненнями ОСОБА_14 , яка підтвердила, що ОСОБА_9 брала у неї в борг грошові кошти в розмірі 10 000 дол США для придбання квартири.
Також ОСОБА_9 має рідну племінницю - ОСОБА_15 , яка протягом останніх 12 років проживає на території Туреччини та надає грошову допомогу тітці.
ОСОБА_9 не має жодного статусу у цьому кримінальному провадженні, окрім родинного зв`язку із підозрюваним ОСОБА_12 .
Нерухомість, що належить на праві власності ОСОБА_9 не може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки спецконфіскація не застосовується до майна іншої особи, якщо власник не знав про його незаконне використання.
Зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено те, що ОСОБА_9 придбала нерухомість за грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.
Вказує на те, що в цьому випадку арешт майна, що належить третій особі ОСОБА_9 є невиправдано обтяжливим способом та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника майна і не є виправданим на етапі досудового розслідування.
Заслухавши суддю, думку представників третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , ОСОБА_16 які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Колегією суддів встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112від 06.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 190 КПК України, за фактом того, що в період з 20.06.2018 року по 18.10.2019 року ОСОБА_12 , діючи у складі організованої групи із ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також іншими особами, під приводом продажу нових транспортних засобів за заниженою вартістю, у дійсності не маючи їх у наявності, шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами потерпілих: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , на загальну суму 2 293 575 грн.
23.06.2020 року ОСОБА_12 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Матір`ю ОСОБА_12 є ОСОБА_9 , щодо арешту майна якої заявлено клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , право власності на квартиру АДРЕСА_4 , зареєстроване за ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Дата набуття права власності 27 вересня 2018 року.
Суд першої інстанції правильно встановив, що момент придбання об`єкту нерухомості відбувся в період, коли згідно з матеріалами досудового розслідування могли відбутися епізоди кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації.
Відповідно до ч. 4 ст. 96-2 КК України гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
А тому, доводи про те, що нерухомість належить на праві власності ОСОБА_9 та не може підлягати спеціальній конфіскації є необґрунтованими, оскільки питання спеціальної конфіскації майна вирішується в судовому порядку із встановленням зазначених вище відомостей на підставі достатніх доказів. Суд першої інстанції врахував, що це майно придбано в період можливого вчинення кримінального правопорушення, і власниця не мала доходу, який дозволяв придбати це майно, тобто ці об`єкти нерухомого майна могли бути придбані за кошти від вчинення кримінального правопорушення і можуть бути об`єктами спеціальної конфіскації.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_9 брала в борг грошові кошти в розмірі 10 000 дол. США для придбання квартири, а також отримувала грошову допомогу від племінниці, не спростовують того , що арештоване майно могло бути придбане за гроші, набуті внаслідок вчинення злочину інкримінованого її сину ОСОБА_12 , оскільки не надано підтвердження цим обставинам належними документами.
Доводи, що ОСОБА_9 не має жодного статусу є необґрунтованими, оскільки згідно із ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Суд врахував, що ОСОБА_9 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 27 червня 2020 року та 30 червня 2020 року , згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №215871895 та №21587306 від 10.07.2020 року, здійснила продаж двох інших квартир на момент розгляду Кіровським районним судом м. Дніпропетровська клопотання слідчого про арешт майна, що може свідчити про намір продажу майна з метою зробити неможливим його подальшу спеціальну конфіскацію.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_41 має ряд хронічних хвороб, які підтверджуються довідками, а також що їй необхідне житло, колегія суддів не бере уваги, так як слідчий суддя не обмежив право ОСОБА_41 користуватися цим майном.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, і доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_9 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 рокупро арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 рокупро арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4