Провадження № 11-кп/824/2058/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 3 березня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ананьїв, Ананьївського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, перебуваючого на посаді поліцейського 10 роти батальйону №1 УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції, капрал поліції, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки; На підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі. На підставі ст.54 КК України позбавлено спеціального звання капрал поліції. На підставі ст.55 КК України позбавлено права обіймати посади поліцейського Національної поліції України на строк 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 61897,41 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., а всього стягнуто на її користь 561 897 гривень 41 копійка. Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 за наступних обставин.

ОСОБА_7 на підставі пункту 9 та 12 розділу Х1 Закону України «Про національну поліцію» та наказу Головного управління Національної поліції у м.Києві 114о/с від 07.11.2015 призначений на посаду поліцейського 10 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції.
Отже, згідно із ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-Х11від 23.12.1993 року був працівником правоохоронного органу.
12.09.2016, приблизно о 20 год.00 хв., поліцейський 10 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , разом з лейтенантом ОСОБА_13 , заступив на добове чергування у складі автопатруля (патрульний екіпаж «1020») «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні) для несення служби з охорони громадського порядку в межах адміністративної території Шевченківського району м.Києва.
В подальшому, близько 4 години 55 хв. 13.09.2016, патрульний екіпаж «1020» у складі обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_13 прибув на перехрестя вулиць Назарівської та Льва Толстого. При цьому службовий автомобіль розмістили біля правого краю проїжджої частини дороги напроти будинку № 42/67.
Перебуваючи на тротуарі біля свого службового автомобіля поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_13 побачили автомобіль, який рухався по вул.Льва Толстого в напрямку вулиці Саксаганського без порушень вимог Правил дорожнього руху.
Діючи всупереч вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», що регламентує вичерпний перелік підстав для зупинення транспортного засобу, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_13 прийняли безпідставне рішення щодо переслідування вказаного автомобіля з метою його зупинки. При цьому ОСОБА_7 зайняв місце водія патрульного екіпажу «1020» «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_13 зайняла місце на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля.
При технічно справному стані автомобіля ОСОБА_7 виїхав на проїжджу частину дороги та продовжив рух в лівій полосі попутного напрямку вулиці Льва Толстого в напрямку перехрестя з вулицею Саксаганського із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору, з метою переслідування даного автомобіля.
Наближаючись до перехрестя вулиця Льва Толстого та Саксаганського, на швидкості 77-96 км/год,. ОСОБА_7 побачив, що його подальший рух забороняє червоний сигнал світлофора, розташованого на перехресті.
За відсутності реальної необхідності здійснювати порушення ПДР, маючи технічну можливість зупинити транспортний засіб у своїй смузі руху, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи на меті відступити від вимог ПДР та перетнути перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, ОСОБА_7 увімкнув проблисковий маячок червоного кольору, вимкнувши проблисковий маячок синього кольору, та продовжив свій рух без спеціального звукового сигналу. При цьому у порушення вимог п.3.1 та 12.3 ПДР ОСОБА_7 не вжив заходів забезпечення безпеки дорожнього руху та зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та в`їхав на автомобілі патрульного екіпажу «1020» «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 у межі перехрестя в умовах обмеженої оглядовості.
Одночасно в межі перехрестя, рухаючись на дозволяючий для нього (зелений) сигнал світлофора, в четвертій смузі руху вулиці Саксаганського в напрямку площі Перемоги зі швидкістю 58 км/год їхав автомобіль Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у технічно справному стані під керуванням водія ОСОБА_14 та пасажиром на передньому сидінні ОСОБА_12 .
За наведених обставин, з урахуванням швидкостей на яких рухались вказані транспортні засоби, в межах перехрестя вулиць Льва Толстого та Саксаганського приблизно о 5 годині 07 хв., ОСОБА_7 допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 в районі передніх правих дверцят безпосередньо біля місця розміщення пасажира ОСОБА_12 , що спричинило останньому тілесні ушкодження від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Київській міській клінічній лікарні № 17.
Смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від поєднаної травми грудей, живота, тазу, з переломом ребер, кісток тазу, ушкоджень легень, печінки, селезінки, підшлункової залози, спричиненням інших тілесних ушкоджень, які об`єднані одним механізмом травм (автомобільною травмою) в короткий проміжок часу та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та знаходяться в прямому причинному наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 . Дані ушкодження утворились 13.09.2019 від дій тупих предметів, при механізмі удару та струсу при автомобільній травмі травмі в салоні автомобіля.
Дорожньо-транспортна пригода настала з вини водія ОСОБА_7 , який порушив правила безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до вимог п.3.1 ПДР: водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18,26,27 та пункту 28.1. цих правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привернення уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.
Пунктом 3.2 Правил передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуючих ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються у супроводжуваній колоні, повинно бути ввімкнене ближнє світло фар.
Згідно з п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.3.1, 12.3 ПДР для невиконання яких у нього не було перешкод об`єктивного характеру. Разом з тим, дії обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і дана невідповідність перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, а в задоволенні цивільного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неповноту судового розгляду, оскільки ухвалою суду було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення додаткової комісійної комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної та фототехнічної експертизи, посилаючись на його безпідставність, судом не встановлена особа загиблого, не спростована обставина перебування водія ОСОБА_14 під час ДТП у стані наркотичного сп`яніння.
Також захисник обвинуваченого вказує, що цивільний позов подано лише до обвинуваченого без залучення в якості цивільного відповідача страхової компанії чи Департаменту поліції України, а тому вважає, що ОСОБА_7 не є належним відповідачем по справі і судом повинно було відмовлено у задоволенні цивільного позову. Крім того, вказує, що цивільний позов є необґрунтованим, додані до нього докази (чеки) свідчать про сумнівність належності всіх документів щодо цивільного позову, наявна різниця у сумі коштів між чеками і сумі зазначеній в позовній заяві, не додано доказів, що лікарські препарати та медичні засоби використовувалися для лікування саме ОСОБА_12 , крім того, під час допиту в суді потерпіла зазначила, що лікування та поховання загиблого оплачувала не вона, а друзі сина, що вказує на те, що відшкодування витрат, не понесених особисто потерпілою, є не можливим.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілої та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_7 у порушеннях правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, стверджується наступними доказами:

- показаннями обвинуваченого про те, що 13.09.2016 о 05.00 годині мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_14 та службового автомобіля «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням;

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка вказала, що про обставини ДТП дізналася від доньки та слідчого;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що 13.09.2016 близько 6 ранку разом з ОСОБА_15 рухався на автомобілі Шевроле в третій полосі руху по вул.Саксаганського зі швидкістю близько 60 км/год. На перехресті з вулицею Льва Толстого горів дозвільний сигнал світлофора, вони продовжили рух після чого відбувся удар та він втратив свідомість;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що вранці 2016 року рухався по вул.Саксаганського, доїхавши до перехрестя Льва Толстого бачив, як позаду на зелене світло світлофора рухався автомобіль Шевроле, він почав пригальмовувати, в цей час попереду нього проїхав автомобіль Шевроле, в який на перехресті в`їхав патрульний автомобіль, який на його думку їхав з перевищенням швидкості близько 100 км/год;
- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 які підтвердили, що екіпаж під керування ОСОБА_19 направився на патрульному автомобілі за іншим авто, в патрульному автомобілі працював маячок та була включена сирена, автомобілі, що рухались по вул. Саксаганського зупинились після чого патрульний автомобіль почав рух на перехрестя, одразу відбувся удар та сталось ДТП;
- свідок ОСОБА_13 вказала, що разом з обвинуваченим ОСОБА_7 перебувала на чергуванні, ближче до ранку зі сторони вул. Льва Толстого, повз них проїхав автомобіль на великій швидкості, вони прийняли рішення переслідувати вказаний автомобіль, на перехресті з вул. Льва Толстого горів червоний сигнал світлофора, Івоніч перед перехрестям увімкнув проблесковий маячок, після чого сталось ДТП, вона втратила свідомість;
- даними про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13.09.2016 о 05.00 годині, в ході якої сталось зіткнення автомобіля «Шевроле» НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_14 та службового автомобіля «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням працівника патрульної поліції ОСОБА_7 , в наслідок чого два пасажира та водії отримали тілесні ушкодження (т.1 а.с.29);
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.09.2016 (т.1 а.с.124-129) та схемою до нього, яким встановлено місце вчинення злочину перехрестя вулиці Саксаганського та вул. Льва Толстого у м.Києві, зафіксовано у місці ДТП наявність дорожніх знаків 2.1 та 2.3, 5.16 Правил Дорожнього руху, встановлена локалізація пошкоджень на транспортних засобах;
- даними СД диску, на якому відображені фотознімки, що виконані під час огляду місця події (т.1 а.с.132), які відображають розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди, фіксують місце вчинення ДТП з прив`язкою до об`єктів нерухомості;
- даними протоколу огляду речей (т.1 а.с.133) від 26.09.2016 з відеозаписом, де відображений рух транспортних засобів до моменту зіткнення на перехресті вул. Толстого та Саксаганського в м.Києві;
- даними протоколу огляду речей від 26.09.2019 під час якого проведено огляд вмісту оптичного носія інформації, який містить файли з інформацією про геолокацією автопатруля (т.1 ас.136), вказаними даними підтверджується рух патрульного автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 та його дислокацію у місці скоєння ДТП;
- даними протоколу огляду від 26.09.2016 в ході якого оглянуто переглянутий відеофайл, що міститься на ноутбуці свідка ОСОБА_17 , відеозапис якого відображає момент вирушення з місця автомобіля патруля ФОРТ-1020 та його подальший рух до моменту зіткнення транспортних засобів (т.1 а.с.146).
- даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання під час проведення даної слідчої дії, яка відбулась 19.09.2016 ОСОБА_11 впізнала особу покійного, як свого сина ОСОБА_12 , який загинув внаслідок ДТП, що сталось 13.09.2016 року (т.1 а.с.148-149);
- даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 19.09.2016 де зафіксовано, що свідок ОСОБА_20 впізнав особу покійного, як свого двоюрідного брата - ОСОБА_12 , який загинув внаслідок ДТП, що сталось 13.09.2016 року (т.1 а.с.148-151);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2016 (т.1 а.с.155) в ході проведення якого були отримані дані медичної документації: довідка відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17 про доставку до лікарні ОСОБА_12 13.09.2016 о 6 год.10 хв, виписка із медичної карти хворого ОСОБА_14 № 1357;
- висновком експерта № 2619, даними якого встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_21 , причина його смерті та причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо - транспортною пригодою, що сталась 13.09.2016;
- висновком експерта №1732/Е, яким ОСОБА_7 після подій 13.09.2016 року встановлено діагноз закрита травма грудної клітки. Забій грудної клітки (т.1 а.с.179-181);
- даними судово-медичної експертизи № 1733/е згідно висновку якого патрульній ОСОБА_13 у наслідок ДТП були спричинені легкі тілесні ушкодження (т.1 а.с. 183-187).
- даними судово-медичної експертизи № 1731/е висновком якої визначено ступінь тяжкості ОСОБА_14 тілесних ушкоджень які віднесені до легких тілесних ушкоджень, що були спричинені унаслідок ДТП ( т.1 а.с.191-192).
- даними акту судово-автотехнічної експертизи від 26.10.2016 № 14221/16231/16-52 відповідно до висновку якого автомобіль «Тойота» у момент ДТП знаходився у функціонально придатному стані. Будь-яких технічних непридатностей при експертному дослідженні не було виявлено (т.1 а.с. 193-204);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю експерта, свідка ОСОБА_22 та обвинуваченого ОСОБА_19 . Відповідно до якого експериментальним шляхом встановлено час - 1,5 секунди до зіткнення з якого наступає видимість з робочого місця водія Тойоти (т.1. а.с.205- 208);
- даними комісійної комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної та фототехнічної експертизи від 14.11.2016 про те, що дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і дана невідповідність з технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку із виникненням даної пригоди (т.1 а.с.211-228);
- витягом з наказу № 114 о/с від 07.11.2015, яким ОСОБА_7 призначено поліцейським, з призначенням спеціального звання капрал поліції по батальйону № 1 по роті №10 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції (т. 2 а.с. 2).
Доказам по справі суд надав належну оцінку і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_23 і ОСОБА_24 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні доказів складу злочину за ч. 2 ст. 286 КК України у діях ОСОБА_7 спростовуються вишезазначеними дослідженими судом з дотриманням вимог КПК України матеріалами справи, якими безспірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і дана невідповідність перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило смерть ОСОБА_12 .

Доводи захисника про неповноту судового слідства, пов`язану з неналежним встановленням стану сп`яніння водія автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_14 , не можуть свідчити про відсутність у діях обвинуваченого об`єктивної сторони складу інкримінованого йому злочину.
Також є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, доводи апеляційної скарги про неналежне встановлення особи загиблого, оскільки як мати, так і двоюрідний брат на досудовому слідстві під час слідчої дії впізнали загиблого як свого родича, що зафіксовано у відповідних протоколах впізнання трупа (т.1 а.148-151).

На думку колегії суддів, як основне, так і додаткове покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, неумисну форму вини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину не визнав, не здійснив заходів для відшкодування спричиненої шкоди, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який не судимий, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на спеціальних обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Судом з дотриманням ст. 54, 55 КК України позбавлено ОСОБА_7 спеціального звання капрал поліції та позбавлено права обіймати посади поліцейського Національної поліції України.

Також судом ОСОБА_7 правомірно звільнено від основного покарання на підставі акту амністії.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції представниками потерпілої заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 161 897 грн., який був задоволений у повному обсязі, та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. ( т. 1 а.с 13- 15), який був задоволений частково на суму 500 000 грн.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість,встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час виконання службових обов`язків поліцейського 10 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов`язків , має бути відшкодована юридичною особою, з якою заподіювач перебував у трудових відносинах.
На зазначені положення цивільного кодексу суд уваги не звернув та помилково стягнув заподіяну потерпілій матеріальну та моральну шкоду з обвинуваченого.

Оскільки при апеляційному розгляді сторонами не заявлялося клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, то суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості надати самостійну оцінку причинам не залучення судом до участі у справі належного відповідача, доказам на підтвердження заявлених вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню у частині вирішення питання щодо цивільного позову потерпілої з призначенням нового розгляду позовних вимог в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 3 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 скасувати.

Призначити новий розгляд цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В решті вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: