Справа № 182/444/21
Провадження № 1-кс/0182/93/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2021 м. Нікополь
Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2021 за № 0000103 про арешт майна, -
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, у якої вилучено
майно ОСОБА_6
представника особи,
у якої вилучено майно
адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

22.01.2021 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2021 за № 0000103 про арешт майна, а саме: предмету схожого на РПГ-26, який поміщено до поліетиленового пакету та скріплено пояснювальною біркою; ноутбуку марки «HP» сірого кольору та зарядного пристрою до нього, які поміщено до спец. пакету № ЕХР0354981; мобільного телефону сенсорного з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; комп`ютерного планшету з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; мобільного телефону марки «Айфон» сірого кольору, який поміщено до паперового конверту; закордонного паспорту на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; двох мобільних телефонів «Самсунг» сенсорних чорного кольору, які поміщено до одного паперового конверту, мобільного телефону кнопкового чорного кольору, який поміщено до паперового конверту.
Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїм компаньйоном по бізнесу (торгівля морепродуктами) ОСОБА_10 , 1985 року народження знаходилися в офісі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 де вживали алкогольні напої. В цей час до офісу приїхав їх спільний знайомий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого стався словесний конфлікт з ОСОБА_9 . Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_11 із предмету, зовні схожого на пістолет типу Флобер здійснив декілька пострілів у голову ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень лобної області та лівої скроні.
Після зазначених подій ОСОБА_8 з місця події зник, а ОСОБА_10 на своєму автомобілі марки Тойота Ландкрузер д.н.з. НОМЕР_1 доставив ОСОБА_9 до підстанції екстреної медичної допомоги та залишивши потерпілого також зник з місця події.
За даним фактом, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2021 № 0000103 за ознаками кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України з додатковою відміткою до кваліфікації «очевидне вбивство».
22.01.2021 у період часу з 05.21 год. по 06.57 год. за участю двох понятих, слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 було проведено обшук приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: предмет схожий на РПГ-26, який поміщено до поліетиленового пакету та скріплено пояснювальною біркою; ноутбук марки «HP» сірого кольору та зарядний пристрій до нього, які поміщено до спец. пакету № ЕХР0354981; мобільний телефон сенсорний з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; комп`ютерний планшет з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; мобільний телефон марки «Айфон» сірого кольору, який поміщено до паперового конверту; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; два мобільні телефони «Самсунг» сенсорні чорного кольору, які поміщено до одного паперового конверту, мобільний телефон кнопковий чорного кольору, який поміщено до паперового конверту. Обшук було проведено з метою отримання речових доказів, які можуть мати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 241440954 від 22.01.2021 інформація про власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.
Фактичним користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Слідчий зазначає, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку речі визнані в якості речового доказу, так як зберегли на собі сліди злочину, якщо вилучене майно повернути, то вказані речі можуть бути продані, приховані, знищені, а тому з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на виявлене та вилучено в ході обшуку майно.
Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання і пояснив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, унеможливлення їх зникнення, знищення та реалізації.
Особа, у якої майно вилучено ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечувала. Пояснила, що вилучені співробітниками поліції під час проведення обшуку у квартири речі не належать ОСОБА_8 . Вказані речі належать її дітям. Так, наприклад ноутбук, використовувався дітьми для навчання, а комп`ютерний планшет, взагалі було видано школою дитині для навчання. Мобільними телефонами теж користувалися діти. У квартирі, у якій було проведено обшук, ОСОБА_8 не проживає. Іноді він приходив до дітей, однак його речей у квартирі не було. Просила повернути вилучені речі.
Представник особи, у якої вилучено майно ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти клопотання слідчого заперечував. Вказав, що стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучені під час проведення обшуку речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Слідчим не вказано за якими саме критеріями вказані речі визначені як речові докази. Доказів про те, що ОСОБА_8 проживає у вказаній квартири не має. Вважає, що підстави для арешту майна відсутні.
Вислухавши сторони, вивчивши надані копії матеріалів справи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Із наданих слідчим копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
22.01.2021 в період часу з 5:21 год. до 6:57 год. слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 було проведено обшук у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: предмет схожий на РПГ-26, який поміщено до поліетиленового пакету та скріплено пояснювальною біркою; ноутбук марки «HP» сірого кольору та зарядний пристрій до нього, які поміщено до спец. пакету № ЕХР0354981; мобільний телефон сенсорний з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; комп`ютерний планшет з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; мобільний телефон марки «Айфон» сірого кольору, який поміщено до паперового конверту; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; два мобільні телефони «Самсунг» сенсорні чорного кольору, які поміщено до одного паперового конверту, мобільний телефон кнопковий чорного кольору, який поміщено до паперового конверту.
Постановою слідчого від 22.01.2021 вилучені в ході проведення обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 речі, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Клопотання слідчого в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку у квартирі де мешкає ОСОБА_6 з дітьми речі, а саме: ноутбук марки «HP» сірого кольору та зарядний пристрій до нього; мобільний телефон сенсорний з чохлом-книжкою; комп`ютерний планшет з чохлом-книжкою; мобільний телефон марки «Айфон» сірого кольору; два мобільні телефони «Самсунг» сенсорні чорного кольору; мобільний телефон кнопковий чорного кольору, задоволенню не підлягає, так як вказані речі є власністю ОСОБА_6 та її дітей.
Так, у судовому засіданні ОСОБА_6 , пояснила, що ноутбук та мобільні телефони належать її дітям, а планшет, взагалі було надано школою дитині для використанні у навчанні.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вилучені під час обшуку 22.01.2021 речі за місцем мешкання ОСОБА_6 та її дітей мають відношення до кримінального правопорушення-злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 .
Слідчому судді не доведено жодним доказом, що ноутбук та зарядний пристрій до нього, мобільні телефони та комп`ютерний планшет мають відношення до даного кримінального провадження. Також, слідчим не доведено в розумінні положень ч. 1 ст. 98 КПК України критерії визначення та використання вилученого майна, як доказів у кримінальному провадженні № 0000103, саме з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Крім того, враховуючи те, що із змісту клопотання, доданих матеріалів, як і доводів, висловлених прокурором у суді, не доведено, що в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, вважаю не розумним та не співрозмірним обмеження права власності особи, у вигляді арешту майна.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не надано достовірних та достатніх доказів, що ноутбук та зарядний пристрій до нього, мобільні телефони та комп`ютерний планшет належать ОСОБА_8 , тому у задоволенні клопотання у цій частині слід відмовити. Обґрунтованих підстав у накладенні арешту на вищевказане майно слідчим суддею не встановлено.
Згідно ст. 170 КПК України арешт накладається на майно.
Предмет, схожий на РПГ-26, не має ознак майна, що перебуває у вільному обігу. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Тому, відповідно до положень ч. 7 ст. 236, ч. 7 ст. 237 КПК України вказаний предмет не вважається тимчасово вилученим майном та підлягає вилученню в силу Закону і не потребує накладення арешту.
Частиною 1 ст. 99 та ч. 2 ст. 98 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.
Але закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не містить такі ознаки, бо є важливим особистим документом, яким встановлюється особа, крім того, нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачені правові підстави для накладення арешту на документи, навіть ті, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому клопотання слідчого у частині накладення арешту на закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Керуючись ст. 170-173, 175, 376 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2021 за № 0000103 про арешт майна відмовити.
Зобов`язати старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 негайно повернути: ноутбук марки «НР» сірого кольору та зарядний пристрій до нього, які поміщено до спец. пакету ЕХР0354981; мобільний телефон сенсорний з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; комп`ютерний планшет з чохлом-книжкою, який поміщено до паперового конверту; мобільний телефон марки «Айфон» сірого кольору, який поміщено до паперового конверту; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; два мобільні телефони «Самсунг» сенсорні чорного кольору, які поміщено до одного паперового конверту, мобільний телефон кнопковий чорного кольору, який поміщено до паперового конверту, власникам.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1