У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000607

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.07.2016 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 5 років;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року ОСОБА_5 засуджений:

- за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 2 роки;

-за ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.07.2016 р. та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення строком на 2 роки 6 місяців.

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07.12.2019 р.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити призначене йому покарання до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (строк перебування у СІЗО до набрання вироком законної сили), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає покарання занадто суворим. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, надання допомоги органу досудового розслідування, наявність хронічних захворювань.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, та не зарахував у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.07.2016 р. засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 5 років. 26.07.2016 р. засуджений ОСОБА_5 для відбування покарання прибув до Державної установи «Новобузький виправний центр №103» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацїї Міністерства юстиції України (ДУ «Новобузький ВЦ №103»), що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 1, с. Богомази Новобузького району Миколаївської області.

По прибуттю до ДУ «Новобузький ВЦ № 103», 26.07.2016 р. засудженому ОСОБА_5 адміністрацією установи виконання покарання були доведені вимоги КВК України, КПК України, КК України та вимоги інших нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засуджених до обмеження волі, в тому числі вимоги ст. 59 КВК України та п. п. 7, 8 п. 4 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 р., а саме те, що засудженим забороняється вживати спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби, чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ними своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених та ін. Окрім іншого, засуджений ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 345 КК України.

28.11.2019 р. на добове чергування в ДУ «Новобузький виправний центр №103» в складі чергової зміни згідно наказу №332 від 28.11.2019 "Про забезпечення нагляду на добу" та графіку затвердженого Начальником ДУ «Новобузький ВЦ №103» ОСОБА_7 заступили: черговий помічник начальника установи відділу нагляду і безпеки (далі ЧПНУ) ОСОБА_8 , заступник ЧПНУ відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_9 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_11 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронних органів.

Так, молодший інспектор ВНіБ ДУ «Новобузький ВЦ №103» ОСОБА_11 на території гуртожитку №3 ДУ «Новобузький ВЦ №103» під час чергування в житловій зоні, стежив за виконанням засудженими розпорядку дня установи та на І поверсі вказаного гуртожитку та помітив, що двоє засуджених, а саме ОСОБА_5 та інша особа, перебувають з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялося хиткою ходою та специфічним запахом алкоголю з ротової порожнини.
З метою з`ясувати всі обставини порушення «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» засудженими, молодший інспектор ВНіБ ДУ «Новобузький ВЦ №103» ОСОБА_11 зупинив їх та висловив законну вимогу щодо надання пояснень з даного приводу, на що вказані засуджені в категоричній формі відмовилися від дачі пояснень та ігноруючи законні вимоги працівника установи, засуджений ОСОБА_5 піднявся на 2-й поверх гуртожитку №3, а інша особа пройшла до душової кімнати.

Молодший інспектор ОСОБА_11 про вказаний факт доповів ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 прослідували за засудженим ОСОБА_5 , де побачили, що останній увійшов до житлової секції №7 вказаного гуртожитку.

Близько 18:50 год 28.11.2019 р., з метою вжити належних заходів для припинення порушень «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» засудженим ОСОБА_5 , інспектор установи ОСОБА_8 запропонував засудженому пройти з ним до приміщення чергової частини для надання пояснень, тим самим висловив закону вимогу, яку ОСОБА_5 у грубій формі відмовився виконувати. Після неодноразових звернень до ОСОБА_5 , останній продовжував у грубій формі відмовлятися слідувати до чергової частини, вів себе грубо та зухвало по відношенню до працівників установи.

Близько 18:53 год. до житлової секції №7 гуртожитку №3 увійшла інша особа, якій ОСОБА_8 також було висловлено вимогу пройти до чергової частини для надання пояснень, однак інша особа відмовилася виконувати законну вимогу працівника установи виконання покарань та спільно з засудженим ОСОБА_5 почали вчиняти сварку з працівниками установи та домовлятися між собою не виходити з приміщення та не виконувати вказівки працівників установи.

Через деякий час, а саме о 18:58 год. ОСОБА_5 було доставлено до чергової частини ДУ «Новобузький ВЦ №103», а іншу особу доставлено до контрольно-пропускного пункту гуртожитку №3 (далі КПП гуртожитку №3), ДУ «Новобузький ВЦ №103» для надання пояснень.

28.11.2019 р., близько 19:10 год., ОСОБА_5 без дозволу забіг до приміщення КПП гуртожитку №3 установи, де перебував інспектор ОСОБА_11 , заступник ЧПНУ ДУ «Новобузький ВЦ №103» ОСОБА_9 та інша особа, де, діючи умисно, протиправно зірвав з форменого одягу ОСОБА_11 портативний аудіо-відео реєстратор, який є майном ДУ «Новобузький ВЦ №103». Слідом за ОСОБА_5 до даного приміщення зайшов ОСОБА_8 .

З метою припинити протиправні дії ОСОБА_5 , інспектор ОСОБА_12 намагався забрати з рук ОСОБА_5 портативний аудіо-відео реєстратор та в цей час в останнього виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а саме ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 28.11.2019, близько 19.12 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, лівою рукою наніс один удар в нижню частину щелепи ОСОБА_8 та, не припиняючи своїх протиправних дій, вийшов до коридору, де продовжив кричати та виражатися по відношенню до працівників установи виконання покарань нецензурною лайкою.

Після цього, іншу особу та ОСОБА_5 було виведено на відкриту територію, прилеглу до гуртожитку №3 ДУ «Новобузького ВЦ №103», де вони не припиняли своїх протиправних дій відносно працівників установи виконання покарань, завдаючи їм поштовхи, удари та закликали інших засуджених ДУ «Новобузького ВЦ №103» до вчинення протиправних дій по відношенню до працівників установи.

При цьому, близько 19:16 год., ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці біля входу до гуртожитку №3 ДУ «Новобузького ВЦ №103», з метою продовження вчинення протиправних дій по відношенню ОСОБА_8 , накинувся на останнього зі спини, при цьому правою рукою, зігнутою у ліктьовому суглобі, схопив його за шию та намагався за допомогою фізичної сили повалити його на землю. В подальшому його дії були припиненні іншими працівниками установи.

В цей час ОСОБА_9 , виконуючи свої службові обов`язки разом з іншими співробітниками ДУ «Новобузького ВЦ №103», з метою припинити протиправні дії ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 , намагався заспокоїти ОСОБА_5 та неодноразово вказував йому про необхідність припинити протиправні дії, які порушують встановлений законом порядок відбування покарання і припинити вчиняти насильницькі дії відносно ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_5 на законні вимоги ОСОБА_9 не реагував та не виконував їх, після чого ОСОБА_9 почав відтягувати ОСОБА_5 від ОСОБА_8 , з метою недопущення спричинити фізичного болю чи тілесних ушкоджень останньому. Натомість ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи, що чинить опір працівнику правоохоронного органу- ОСОБА_9 , під час виконання ним своїх службових обов`язків, погрожуючи йому фізичною розправою почав здійснювати активну фізичну протидію законним вимогам останнього щодо припинення конфлікту та виконання обов`язків засудженого, а саме проявляючи агресію, двома руками почав штовхати ОСОБА_9 у грудну клітину.
Тим самим, ОСОБА_5 , завдаючи поштовхи, вчинив активні дії, спрямовані на перешкоджання виконання ОСОБА_9 своїх службових обов`язків.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця з двома ранками на його фоні на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним:

- в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України;

- в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків, його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оскаржуються.

Доводи апелянта про наявність підстав для пом`якшення призначеного йому покарання є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

На думку суду, призначене ОСОБА_5 покарання у розмірі, який визначив суд першої інстанції відповідно до санкцій ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які являються злочинами середньої тяжкості, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, яким не заподіяно істотної шкоди, спосіб вчинення злочинів і їх мотиви, форму вини, обставини вчинення злочинів, особу винного, який раніше судимий.

Також, в повній мірі враховані дані про особу винного, який раніше судимий, вчинив злочин у період невідбутого покарання за попереднім вироком, характеризується посередньо.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину. Обставини, які пом`якшують покарання, не встановлені.

В апеляційній скарзі, як на підставу пом`якшення покарання, обвинувачений посилається на те, що судом першої інстанції не враховано його щире каяття у вчиненому та надання допомоги органу досудового розслідування. Проте, відсутні підстави для визнання зазначених обставин такими, що пом`якшують покарання, враховуючи наступне.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому злочинах визнав. Однак, від дачі показань, відповідно до с. 63 КК України, відмовився. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Разом з тим, активне сприяння ОСОБА_5 розкриттю злочину та його щире каяття у вчиненому, не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений в апеляційній скарзі посилається на наявність у нього хронічних хвороб, але дана обставина не є достатньою підставою для пом`якшення призначеного покарання.

З урахуванням характеру вчинених ОСОБА_5 злочинів, який під час їх вчинення перебував у стані алкогольного сп`яніння, та вчинив їх у період невідбутого покарання за попереднім вироком, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявності декількох обставин, які обтяжують покарання, відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання, як просить апелянт.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, за видом та розміром, передбаченим санкціями ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення. Додатково ОСОБА_5 надіслав до суду письмове клопотання, в якому уточнив вимоги про перерахунок строку покарання. Просив апеляційний суд застосувати норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.12.2015 р. та зарахувати йому у строк покарання період тримання під вартою з дня взяття його під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте, вказані вимоги апелянта не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року визначено, що зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день.

ОСОБА_5 вчинив злочини, за які він засуджений за оскаржуваним вироком 28.11.2019 р., під вартою утримувався з 07.12.2019 р., тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, відповідно до якого зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи про зарахування обвинуваченому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення день за два у період з дня взяття його під варту до дня набрання вироком законної сили, як просить апелянт, не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на наведене, зазначені вимоги апелянта є необґрунтованими, оскільки відсутні законні підстави для їх задоволення. Тому, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3