ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3252/19 Номер провадження 11-кп/814/621/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 121 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001525 за апеляційними скаргами прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 04 лютого 2020 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого вогнетривником на ТОВ «Феробуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого, останній раз:
04.09.2008 Ленінським районним судом м. Полтава за ст. 391, ст.71 КК України на 2 роки 11 місяців позбавлення волі,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

30.04.2019 приблизно о 10 годині ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїв разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ході конфлікту, що виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , умисно наніс ОСОБА_12 декілька ударів кистями рук, стиснутими в кулак, в область голови та декілька ударів ногами в область грудної клітини. Своїми діями спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що потягли його смерть.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що суд у вироку недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, суспільну небезпечність, відсутність визнання обвинуваченим вини та щирого каяття, те, що ОСОБА_8 раніше вчиняв аналогічний злочин, посередньо характеризується, зловживає алкогольними напоями.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на те, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам провадження та не грунтуються на зібраних і досліджених у суді доказах, просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_8 , а також визнати незаконною ухвалу суду від 26.12.2019, якою відмовлено у проведенні повторної судово-медичної експертизи.

Такі вимоги захисник обґрунтував тим, що досудовим розслідуванням не доведено, що саме внаслідок дій ОСОБА_8 потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Зазначає, що в ході бійки обвинувачений спричинив ОСОБА_12 лише легкі тілесні ушкодження, після отримання яких потерпілий нормально себе почував.

Також вважає, що суд надав неналежну оцінку показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , лікаря та медсестри, щодо тілесних ушкоджень у потерпілого на момент прибуття його до лікарні, оскільки такі показання не узгоджується з поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_15 у судовому засіданні, і ці розбіжності не усунуто судом.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги сторони захисту, прокурора, який не підтримав свою апеляційну скаргу та просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.121 КК України є правильним і ґрунтується на належних і допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не оспорював факт конфлікту з потерпілим та нанесення йому побоїв у час і місці, вказаних у вироку. При цьому не погоджувався з кількістю, характером та локалізацією спричинених ним тілесних ушкоджень, а також з тим фактом, що саме його діями спричинено потерпілому тілесні ушкодження, що потягли за собою його смерть.

В той же час, винуватість обвинуваченого повністю доводиться такими доказами.

Свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту розповів та продемонстрував на місці обставини бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 30.04.2019. Відповідно до додаткового висновку експерта № 380/3 від 21.06.2019, встановлені на тілі трупа гр. ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_16 під час слідчого експерименту повідомила, що вона була присутня під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Потім вона заснула, а коли проснулася, побачила ОСОБА_12 у будинку зі слідами тілесних ушкоджень на обличчі. При цьому показала, що як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_8 їй повідомили, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 спричинив ОСОБА_8 .

Про наявність у будинку будь-яких інших осіб, крім ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 свідки та обвинувачений не зазначають, як і не вказують, що потерпілий залишав місце події до приїзду бригади швидкою допомоги.

Факт перебування ОСОБА_8 на момент вчинення злочину в будинку ОСОБА_11 , де було спричинено потерпілому тілесні ушкодження, підтверджується довідкою про результат опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, відповідно до якої в період часу з 21.00 год. 29.04.2019 до 18.28 год. 30.04.2019 ОСОБА_8 здійснював дзвінки з мобільного телефону, які фіксувалися базовою станцією за адресою: АДРЕСА_4 , в зоні дії якої знаходиться домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 .
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомили, що 30.04.2019 в другій половині дня на території подвір`я ОСОБА_11 виявили потерпілого ОСОБА_12 , який мав видимі тілесні ушкодження і погано себе почував. Вони одразу ж викликали швидку допомогу, яка приїхала через кілька хвилин.
Як вбачається із картки виїзду бригади екстреної медичної допомоги, медики прибули за викликом на місце події о 16.55 та попередньо встановили у ОСОБА_12 ЗЧМТ, струс головного мозку, параорбітальну гематому, множинні рани та садна обличчя.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 380/1 від 29.05.2019 виявлені на тілі трупа ОСОБА_12 тілесні ушкодження утворилися в період часу від 24 до 36 годин до настання смерті. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в проміжок часу із 16:00 по 22:00 годину.
Тобто виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися в час, встановлений судом, 30.04.2019 приблизно о 10.00 год.
Доводи сторони захисту про те, що потерпілому міг спричинити тілесні ушкодження, які потягли його смерть, хтось інший, вже після бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , спростовуються вказаним вище висновком судово-медичної експертизи та поясненнями експерта ОСОБА_15 у судовому засіданні про те, що всі виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу.
Непереконливим є і твердження обвинуваченого про те, що потерпілий не міг померти внаслідок його дій, оскільки після бійки він продовжував рухатись та розмовляти протягом тривалого часу.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №380/2 від 10.06.2019, враховуючи характер черепно-мозкової травми, ОСОБА_12 після отримання тілесних ушкоджень міг чинити активні дії, пересуватися, тощо. Такі дії тривали до того часу, як обсяг крововиливу під твердою мозковою оболонкою не набрав фатального об`єму.
Щодо доводів захисника про розбіжності між показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (лікаря та медсестри приймального відділення, куди був доставлений бригадою екстреної медичної допомоги ОСОБА_12 ) та висновком експерта щодо обсягу тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , то такі доводи також є необгрунтованими.
Так, лікар та медсестра у своїх показаннях вказували, що вони проводили лише поверховий огляд ОСОБА_12 відразу після доставки його в лікарню. ОСОБА_12 відмовився відповідати на питання про те, що сталося, та про своє самопочуття, від госпіталізації відмовився. При цьому як лікар, так і медсестра бачили ушкодження в області голови, а тому надали медичну допомогу щодо видимих ушкоджень.
Такі показання вказаних свідків не спростовують того факту, що на момент прибуття до лікарні ОСОБА_12 вже мав усі тілесні ушкодження, виявлені у нього під час проведення судово-медичної експертизи.
Судово-медичні експертизи у даному провадженні проведено уповноваженою особою, у відповідності до положень ст.ст. 101, 102, 242-244 КПК України, на підставі ухвал слідчого судді. Отже, відсутні підстави для визнання цих висновків недопустимими доказами.
Вказані висновки є чіткими, зрозумілими, містять відповіді на питання, які ставились перед експертом слідчим суддею. Жодних суперечностей між цими висновками та встановленими судом обставинами колегія суддів не вбачає. Тому висновок місцевого суду про відсутність підстав для проведення повторної судово-медичної експертизи є правильним, а доводи захисника про визнання незаконною ухвали місцевого суду від 26.12.2019 про відмову у проведенні повторної судово-медичної експертизи - безпідставними.
З огляду на те, що смерть потерпілого настала не менше, ніж через добу після отримання ним тілесних ушкоджень, немає суперечностей і між показаннями свідків про те, що до отримання тілесних ушкоджень потерпілий вживав алкоголь, та висновком експерта про те, що на момент смерті алкоголь в крові ОСОБА_12 відсутній.
Враховуючи викладене, підстав для виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України немає.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення аналогічного злочину; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Тобто суд врахував всі обставини, встановлені під час судового провадження.

При цьому, відсутні підстави і для призначення більш суворого покарання, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для скасування чи зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 відсутні. У зв`язку з цим апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4