ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1074/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3136/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.08.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.08.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 2 жовтня 2020 року, без визначення застави.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України є не судимим, але перебував у розшуку, після скоєння злочину, у вчинення якого обвинувачується, та тяжкість інкримінованого йому злочину, а також те, що судовий розгляд ще триває та ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.08.2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що судом при задоволені клопотання прокурора не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце мешкання. В судовому засіданні прийомна мати ОСОБА_8 . ОСОБА_9 пояснила, що бере на себе відповідальність за сина, у разі зміни йому запобіжного заходу у виді тривання під вартою на домашній арешт, він буде мешкати з нею. Зазначені обставини свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків та відсутність мотивації у ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду або вчиняти інше кримінальне правопорушення. Посилається і на тривалий час перебування ОСОБА_8 під вартою, а саме 1 рік та 3 місяці. Вважає за можливе застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_8 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений в силу ст.89 КК України є не судимим, перебував у розшуку після скоєння злочину у вчиненні якого обвинувачується. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою суду не надано.

Посилання захисника на те, що прийомна мати ОСОБА_8 - ОСОБА_9 візьме на себе відповідальність за сина, у разі зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, та він буде мешкати з нею, на думку колегії суддів не можуть слугувати підставами для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вона не змогла перешкодити злочинній поведінці ОСОБА_8 раніше . А враховуючи зухвалість та інтенсивність розбійного нападу зазначені в обвинувальному акті, перебування ОСОБА_8 на домашньому арешті буде небезпечним як для самої ОСОБА_9 так і інших громадян.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого ; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.08.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді