Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1656/2020 Справа № 641/6106/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 07.08.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання прокурора в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в проваджені сектору дізнання Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківські області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000173 від 07.08.2020 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що: 06.08.2020 року до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , про те, що 02.08.2020 року невідома особа здійснила крадіжку її мобільного телефонна марки «NOKIA» 2.2 за адресою: м. Харків, вул. Фонвізіна. ЖЄО № 18909 від 06.08.2020 року.

В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 дала наступні показання: 02.08.2020 року в ході відпочинку за адресою: м. Харків, вул. Фонвізіна, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпіла виявила відсутність свого мобільного телефону марки «NOKIA» 2.2 «androidone» чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 . Крім того потерпіла добровільно видала оригінали документів на мобільний телефон марки «NOKIA» 2.2, а саме коробка, чек та документи котрі долучені до матеріалів справи кримінального провадження № 0000173 від 07.08.2020 року.

07.08.2020 року дізнавачем-інспектором сектору дізнання Слобідського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , було проведено огляд місця події поблизу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав оригінал договору про надання ломбардом «Скарбниця» фінансового кредиту (договір №1), оригінал чеку № 92799 Харківського відділення № 53 ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» та мобільний телефон марки «NOKIA» 2.2 «androidone» чорного кольору, без видимих пошкоджень, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ,дані речі було вилучено до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області.

07.08.2020 постановою дізнавача - інспектора сектору дізнання Слобідського ВП ГУ Національно поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 оригінал договору про надання ломбардом «Скарбниця» фінансового кредиту (договір №1), оригінал чеку № 92799 Харківського відділення № 53 ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» та мобільний телефон марки «NOKIA» 2.2 «androidone» чорного кольору, без видимих пошкоджень, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000173 від 07.08.2020 року.

Прокурор вважає що перелічені вище договір, чек та мобільний телефон, мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки мобільний телефон є предметом злочину, а договір і чек, мають доказове значення для встановлення винної особи.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором було надано заяву про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та є предметом злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що всі вилучені речі і документи вказані прокурором у клопотанні, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення їх збереження.
Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим, прокурором або уповноваженою особою відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені під час проведення огляду місця події від 07.08.2020 року за адресою: м. Харків, вул. Уральська, 36, оригінал договору про надання ломбардом «Скарбниця» фінансового кредиту (договір №1), оригінал чеку № 92799 Харківського відділення № 53 ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» та мобільний телефон марки «NOKIA» 2.2 «android one» чорного кольору, без видимих пошкоджень, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1