Дата документу 29.10.2020 Справа № 335/7740/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7740/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/1107/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2020 року, якою у відкритті провадження за скаргою останнього на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Запорізькій області, яка полягає у не направленні ОСОБА_6 копії постанови про закриття кримінального провадження за ст.205 КК України, відмовлено,

за участю прокурора ОСОБА_7
ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2020 року, якою у відкритті провадження за скаргою останнього на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Запорізькій області, яка полягає у не направленні ОСОБА_6 копії постанови про закриття кримінального провадження за ст.205 КК України, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні не є заявником або потерпілим. З огляду на це, та вимоги ч.6 ст.284 КПК України, скаржник ОСОБА_6 не є особою, якій слідчий мав надсилати копію постанови про закриття кримінального провадження. Таким чином, враховуючи викладені у скарзі обставини, відсутні дані, що підтверджують нездійснення слідчим інших процесуальних дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а тому це дає підстави вважати, що така бездіяльність не підлягає оскарженню. Крім того, що стосується самої скарги ОСОБА_6 , то вона по своїй суті містить прохання як про визнання протиправною бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні з приводу невручення копії процесуального документа, а саме: постанови про закриття кримінального провадження по ст.205 КК України, так і зобов`язати слідчого вручити копію постанови скаржнику. Що стосується скарги ОСОБА_6 в частині його прохання до слідчого судді про визнання протиправною бездіяльності слідчого, то вирішення такого питання взагалі не віднесено до повноважень слідчого судді, прийняття такого рішення не передбачено ст.307 КПК України, а розгляд можливий в порядку іншого судочинства. Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що по скарзі ОСОБА_6 необхідно відмовити у відкритті провадження, так як вона подана на бездіяльність, що не підлягає оскарженню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вищевказана ухвала слідчого судді не відповідає нормам КПК України та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також апелянт зазначає, він не оскаржив дії слідчого, він оскаржив дії прокурора. Тим більше він не оскаржив бездіяльності «... слідчого СУ ФР ТУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_8 ». Дані невідповідності досить істотні, так як прокурор, згідно п. 5 ст. 284 КПК України, на відміну від слідчого «Безкровної О. І.», згідно з ухвалою суду, все-таки зобов`язаний надіслати копію постанови про закриття кримінальної справи підозрюваному («Копія постанови прокурора про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, його представнику, підозрюваному, захиснику..»)
Крім того, апелянт зазначає, що з постанови слідчого ОСОБА_8 від 14 лютого 2017 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги він дізнався, що 03 грудня 2012 року відносно нього було винесено підозру про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 ч. 3 ст. 212 та ч.2 ст. 366 КК України. Також в постанові зазначено, що 25 жовтня 2011 відносно нього винесено постанову Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про утримання його під вартою. Таким чином, він є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 27 ч. 2 ст.205 ч. 3. ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000006.
Бездіяльність прокурора, яка оскаржується, полягає в тому, що він неналежно відреагував на його клопотання №7 від 14 липня 2020 року, а саме: відмовив у його задоволенні без належних правових підстав. Тому в суді він оскаржує не просто дії прокурора по не ознайомленню його з текстом постанови про закриття кримінального провадження, а про невиконання його клопотання про ознайомлення з текстом постанови про закриття кримінального провадження. І це процесуальний обов`язок прокурора - задовольнити його клопотання за наявності підстав, вже має конкретний строк 3 дні з моменту подання клопотання, воно має бути розглянуто та задоволено за наявності відповідних підстав, а отже вже може бути оскаржене в суді на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК.
Щодо доводів суду про наявність чи відсутність у прокурора підстав (обов`язку) ознайомити його з текстом постанови про закриття кримінальної справи, то це вже підлягає доказуванню в ході судового розгляду, а не при відкритті провадження. Але, він хотів звернути увагу суду на той факт, що згідно з п.18 ст. 42 КПК України, він має безумовне право отримувати копії всіх процесуальних документів (а постанова про закриття кримінальної справи, безумовно, відноситься до процесуальних документів). Причому, законодавець вказав, що він може не виготовляти сам копії процесуальних документів, а має право отримувати копії вже готові. Це означає, що виготовити їх повинен хтось інший. І так як вільного доступу до матеріалів кримінальної справи ні в кого, крім слідчого і прокурора, немає, то це означає, що виготовити зазначені копії повинен саме слідчий або прокурор. Щодо доводу про те, що ніде в обов`язках слідчого чітко не вказано його обов`язку виготовляти для нього (апелянта) копії процесуальних документів, а вказано тільки право на їх отримання, то це звичайна юридична техніка, яка використовуються законодавцем при прийнятті законів.
Також апелянт зазначає, що право підозрюваного отримувати копії процесуальних документів, сформульоване законодавцем як абсолютне право, а отже обов`язок його дотримуватися покладений на всіх інших учасниках кримінального процесу (і в першу чергу на слідчому і прокурорі, як особах, які мають доступ до матеріалів кримінальної справи і мають можливість виготовляти копії з процесуальних документів). Будь-яке інше трактування даного права по суті його анулює.
Крім того, він як підозрюваний, має право оскаржити постанову прокурора про закриття кримінальної справи (п.4 ч. 1 ст.303 КПК України). Якщо не існує його права отримати копію постанови прокурора про закриття кримінальної справи, то в таку ж фікцію перетворюється і його право оскаржити цю постанову, так як досить важко оскаржити те, що навіть не читав.

Питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження колегією суддів не обговорюється, оскільки, згідно з матеріалами провадження, цей строк в даному випадку не пропущений. Так, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 15 вересня 2020 року без виклику заявника. Відомостей про те, що копію ухвали він отримав протягом строку на її апеляційне оскарження, в матеріалах провадження немає. В той же час, в зазначених матеріалах містяться відомості, про те, що копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав 21 вересня 2020 року через систему Електронний суд та вже 22 вересня 2020 року ним подано апеляційну скаргу, тобто у встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону не відповідає, з огляду на таке.
Згідно з вимогами ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження за скаргою лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000006, яка полягає у неврученні йому копії процесуального документа - постанови про закриття кримінального провадження за ст.205 КК України, тощо. В скарзі ОСОБА_6 просив визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні з приводу невручення йому копії процесуального документа, а саме: постанови про закриття кримінального провадження за ст.205 КК України та зобов`язати прокурора вручити йому копію вказаної постанови.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , проте, в мотивувальній частині ухвалі, окрім іншого, слідчий суддя фактично зробив висновки по сутті самої скарги, вказавши на те, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні не є заявником або потерпілим, тому, з огляду на вимоги ч.6 ст.284 КПК України, останній не є особою, якій слідчий мав надсилати копію постанови про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя вказав на те, що враховуючи викладені в скарзі обставини, відсутні дані, що підтверджують нездійснення слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим КПК України строк.

На викладене обґрунтовано звертає увагу ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.

В той же час, відповідно до вимог ч.2 ст.306 КК України, розгляд скарг на рішення, дій чи бездіяльність під час досудового розслідування по сутті здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, які мають право висловити свої доводи з приводу поданої скарги та надати відповідні докази.
Таким чином, оскаржувана ухвала має істотні суперечності, оскільки мотивувальна частина ухвали не узгоджується з її резолютивною частиною.
Крім того, слідчий суддя не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність не слідчого, а прокурора, та окрім іншого, вказує в скарзі на недотримання прокурором вимог ст.220 КПК України, і на те, що ніякої відповіді на своє клопотання від прокурора він не отримав. Вказаним доводам оцінки не надано в оскаржуваній ухвалі.
З урахуванням викладеного, зазначена ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому - підлягає скасуванню.
Оскільки, діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд за вказаною скаргою в суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне та обґрунтоване рішення за скаргою.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2020 року, якою у відкритті провадження за скаргою останнього на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Запорізькій області, яка полягає у не направленні ОСОБА_6 копії постанови про закриття кримінального провадження за ст.205 КК України, відмовлено, скасувати та призначити новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4