Дата документу Справа № 937/4403/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/4403/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/914/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року, якою скаргу останнього на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику,

за участю заявника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11».

Заявник ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року, якою скаргу останнього на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що позбавлений можливості дослідити подану ОСОБА_6 скаргу на предмет дотримання процесуального строку, наданого на оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого згідно з вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України, оскільки заявник не зазначив в скарзі, коли звертався до ТУ ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення та не додав до скарги відповідних доказів.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши: доповідь судді; заявника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та додатково зазначив, що до своєї скарги слідчому судді він додав відповідь, яку він отримав на свою заяву з ДБР, з якої було зрозуміло, яку заяву він подавав та коли, тому додатково в самій скарзі він такі відомості не зазначав; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону не відповідає.

Так, згідно з матеріалами провадження, заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою від 14 червня 2020 року, з якої вбачається, що предметом оскарження є бездіяльність начальника Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повертаючи вказану скаргу, слідчий суддя вказав на те, що зі скарги неможливо встановити, чи дотримано строк на оскарження бездіяльності слідчого згідно з вимогами ч.1 ст.304 КПК України, оскільки заявник не зазначив в скарзі, коли звертався до ТУ ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення та не додав до скарги відповідних доказів.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

Скарга ОСОБА_6 надійшла до суду 19 червня 2020 року з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11) з додатками (згідно супровідного листа №К-108/660 від 15 червня 2020 року).

В самій скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що відповідь на свою заяву він отримав 04 червня 2020 року, що підтверджується печаткою на самій відповіді, яка, як вбачається з матеріалів провадження, була повернута ОСОБА_6 разом зі скаргою, та в подальшому додана заявником до апеляційної скарги.

Відповідно до супровідного листа ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11) та згідно із самою скаргою, остання подана 14 червня 2020 року, тобто протягом 10-днів з дня отримання ним відповіді про результати розгляду його заяви.

Викладене ніким не спростовано.
В самій скарзі так в інших матеріалах провадження дійсно відсутня інформація про те, коли саме ОСОБА_6 подав заяву до ДБР та коли відповідна заява була отримана уповноваженою особою.
Проте, викладене, на думку колегії суддів само по собі не може однозначно свідчити про пропущення заявником процесуального строку на звернення зі скаргою, відповідно і не є підставою для повернення самої скарги. Більш того, кримінальним процесуальним законом не передбачено конкретних вимог до скарги, поданої в порядку ст.303 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_6 утримується в умовах ізоляції від суспільства, тому заяви та скарги ним направляються до відповідних державних установ поштою, що останній підтвердив і при апеляційному розгляді.
Отже, висновки слідчого судді про пропуск ОСОБА_6 процесуального строку на звернення зі скаргою в даному випадку є передчасними, зробленими без з`ясування всіх обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.
Колегія суддів вважає, що у разі виникнення сумнівів щодо дотримання заявником строків звернення зі скаргою, слідчий суддя мав належним чином перевірити вказане питання, оскільки повернення скарги на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПК України при відсутності об`єктивних відомостей, які б підтверджували те, що процесуальний строк дійсно пропущений, не узгоджується з засадами кримінального провадження, закріпленими у ст.ст.7-9 КПК України.
На підставі викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою у розумінні положень ст.370 КПК України, тому - підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що скарга ОСОБА_6 по суті слідчим суддею не розглядалась, а розгляд таких скарг, згідно з положеннями кримінального процесуального законодавства України, відноситься до компетенції слідчого судді місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд за вищевказаною скаргою у суді першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження за скаргою.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4