Провадження № 1-кс/161/7224/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 05 жовтня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання № 161/15917/20 старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 169 440,00 гривень з підстав, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та пояснив, що є всі наявні ризики, які вказують на те, що у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою. Просив клопотання задовольнити з цих підстав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, та пояснив, що повністю підтримує пояснення слідчого, в матеріалах клопотання є докази для тримання ОСОБА_5 під вартою. Просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити. Суду пояснив, що він не надавав слідчому неправомірної вигоди.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання у відношенні підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суду пояснив, що клопотання є необґрунтованим та містить розбіжності. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення слідчих, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України );

мати на увазі, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених главою 18 КПК України (ч. 7 ст. 194 КПК);

ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 213 КПК України у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Крім того, слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст. 206 КПК.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 28.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Також встановлено, що орган досудового розслідування вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України обгрунтовує зібраними по кримінальному провадженню доказами, які зазначені у клопотанні.

Однак, суд приймає до уваги, що згідно презумпції невинуватості, як основоположного конституційного принципу судочинства, визначеного ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Санкцією ч. 3 ст. 369 КК України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

В ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено не викликає сумнівів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Також судом встановлено і це вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у своєму клопотанні вказується про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також судом в ході судового розгляду клопотання по суті, достовірно встановлено, що стороною кримінального провадження не доведено наявність такого ризику, як переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки ОСОБА_5 раніше несудимий, хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак, має міцні соціальні зв`язки, та постійне місце проживання, на постійній основі надає допомогу матері у здійсненні нею підприємницької діяльності. Крім того, безпосередньо ОСОБА_5 суду пояснив, що має намір доводити власну невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та не зацікавлений переховуватись від органів досудового розслідування та суду. А тому вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання по суті.

Також судом в ході судового розгляду клопотання по суті, достовірно встановлено, що стороною кримінального провадження не доведено наявність такого ризику, як незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні. Оскільки ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 особисто не знайомі. Крім того, суду не доведена можливість впливу особою на працівника правоохоронних органів, а саме слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , а також можливість встановлення місця його проживання. А тому вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання по суті.

Також судом в ході судового розгляду клопотання по суті, достовірно встановлено, що стороною кримінального провадження не доведено наявність такого ризику, як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Оскільки стороною обвинувачення в кримінальному провадженні суду не наведено жодних реальних способів перешкоджання Двораком саме іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Твердження щодо перешкоджання оперативному досудовому розслідуванню шляхом неявки з поважних причин є абсурдним, оскільки суд приймає до уваги, що самі причини неявки, згідно тверджень, викладених в клопотанні є поважними. А штучне створення таких причин ніяким чином не пов`язане з місцем проживання підозрюваного. А тому вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання по суті.

Таким чином, обставини ризиків, які слідчим зазначені в клопотанні, повинні бути зафіксовані та підтверджуватись конкретними доказами. Сама по собі фізична можливість вчинення підозрюваним певних дій, як відсутність перешкод для цього, не може свідчити про реальний намір їх вчинити та, відповідно, не свідчить про їх існування.

Однак, судом в ході судового розгляду клопотання по суті, достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, як вчинити інше кримінальне правопорушення. Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з пропозицією, обіцянкою або наданням службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди. Крім того, ОСОБА_5 є фігурантом іншого кримінального провадження. Внаслідок чого, в тому числі з метою уникнення відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, судом не приймаються до уваги твердження сторони кримінального провадження щодо можливості вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення саме у відношенні слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , або членів її родини. Оскільки такі твердження є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Однак, суд приходить до висновку, що вказаний ризик повністю знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання по суті.

Також в ході судового розгляду клопотання стороною кримінального провадження, після роз`яснення слідчим суддею положень ч. 2 ст. 185 КПК України належним чином обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Оскільки ОСОБА_5 хоча раніше не судимий, однак, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за що передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна або без такої. В нього відсутнє офіційне джерело доходу. Що в сукупності унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені при розгляді клопотання по суті суд приходить до висновку про визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 у межах розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті складає 169 440,00 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України; ризик, передбачений статтею 177 КПК України, та який в дійсності знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по-суті та доведений стороною кримінального провадження - вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, який в ході судового розгляду клопотання по суті знайшов своє підтвердження і судом приймається до уваги та зазначений у клопотанні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_5 становить 60 днів та визначається з моменту взяття його під варту в залі судового засідання .

Керуючись ст. ст. 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк, Волинської області, зареєстрованого та адресою АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою на строк 60 днів, взявши його під варту в залі суду.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів, що в гривневому еквіваленті становить 169 440 гривень, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ст. 194 цього Кодексу, а саме:
1) прибувати до старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із АДРЕСА_2 без дозволу старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 ;
3) повідомляти старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 ; про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою закінчується о 12.15 годині 01 грудня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному об`ємі складена

06 жовтня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1