Справа № 159/3780/20
Провадження № 1-кп/162/80/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року смт.Любешів

Колегія суддів Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 12 травня 2020 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці Волинської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 01 жовтня 2019 року вироком Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Любешівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_8 від 14 травня 2019 року обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В подальшому 09 липня 2020 року відповідною ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 36 днів, термін якого спливає 13 серпня 2020 року.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На адресу суду від прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 12.05.2020 року ОСОБА_9 надійшло клопотання, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Клопотання вмотивоване тим, що оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 13 серпня 2020 року, однак ризики передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшились та продовжують існувати, просить продовжити термін застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , яка заперечила щодо клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід обравши цілодобовий домашній арешт, обвинуваченого ОСОБА_6 , який відмовився від надання пояснень щодо клопотання, дослідивши матеріали клопотання, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Крім того, при вирішенні даного питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням його конкретних обставин.
Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність, на даний час, ризиків, які не відпали, визначених п.1, п.3 п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, також з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та даних про особу, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Окрім того, обвинувачений не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зав`язків, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі. Обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що вказує на неспроможність останнього контролювати свою поведінку та про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень та можливість впливу на свідків, або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Відтак, суд вважає доцільним продовжити щодо ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 10 жовтня 2020 року включно.
Оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.
З огляду на викладене, клопотання сторони захисту, щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, до задоволення не підлягає.
При цьому, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не визначає заставу та її розмір виходячи з вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який вчинений із застосуванням насильства.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 331, 369, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 12.05.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - задовольнити.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо її підзахисного ОСОБА_6 .

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ківерці Волинської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 10 жовтня 2020 року включно.

Дата початку дії ухвали в частині строків тримання під вартою - 12 серпня 2020 року.
Дата закінчення дії ухвали в частині строків тримання під вартою - 10 жовтня 2020 року включно.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Копію ухвали надати обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Головуючий:

Судді: