Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5490/18
Провадження № 1-кп/490/923/2019
У Х В А Л А

14 листопада 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000272 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України,

встановив:

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України.

Під час судового засідання захист просив про повернення внесеної обвинуваченими застави, спираючись про те, що строк дії ухвали про застосування цього запобіжного заходу наразі сплив, а необхідність в його застосуванні є відсутньою.

Після вислуховування сторін суд дійшов такого.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_7 від 17 січня 2018 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді: "Тримання під вартою строком до 16 березня 2018 року включно".

Цією ж ухвалою постановлено: "Звільнити ОСОБА_4 з-під варти у разі внесення застави у розмірі 140.960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень", у разі звільнення покласти на нього певні обов`язки.

Отже, посилання захисту, ніби ухвалами слідчих суддів визначався строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, є хибною.

Далі, захист посилається про те, що строк дії обов`язків, які покладаються на підозрюваного (обвинуваченого) в зв`язку із обранням запобіжного заходу, не може перевищувати двох місяців, наразі цей строк вже сплив.

Але з таким також певною мірою погодитись неможливо.

Так, відповідно до статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, з метою забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому обов`язки обвинуваченого є визначеними не тільки у частині 5 статті 194 КПК України (строк дії цих обов`язків, як слушно зазначає захист, дійсно не може перевищувати двох місяців), але також - у частині 7 статті 31 КПК України, зокрема, окрім передбачених частиною 5 статті 194 КПК України - прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибуття за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити по це, підкорятись законним вимогам та розпорядженням суду. Та з огляду на це невиконання обов`язку щодо явки до суду відповідно до частини 8 статті 182 КПК України є окремою підставою для звернення застави у прибуток держави.

Отже, посилання захисту, ніби наразі не існує обов`язків, у забезпечення яких внесена застава за кожного з обвинувачених, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Обмеження застосування запобіжного заходу у вигляді застави певним строком діюче законодавство не містить.

При цьому суд також враховує, що відомості про те, що ризики, задля запобігання яким був застосований запобіжний захід у вигляді застави, змінились чи зменшились наразі в суді відсутні, на ці обставини захист, по суті, не посилається.

Отже, підстави для повернення застави, внесеної за обвинуваченого, наразі відсутні.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисту про повернення застави - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =