У Х В А Л А

18 лютого 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 про самовідвід

в с т а н о в и в:

17 лютого 2020 р. в процесі комп`ютерного розподілу справ, автоматизованою системою документообігу суду, судді ОСОБА_2 передано скаргу №463/10668/19 ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у задоволенні його клопотання про проведення обшуку за місцем проживання слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .

Згідно протоколу зборів суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2019 року визначено слідчими суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на період з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року.

17.02.2020р. слідчий суддя ОСОБА_2 заявила самовідвід у розгляді даної скарги з тих підстав, що скарга подана на дії слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Львові, а її чоловік ОСОБА_6 займав посаду керівника ДБР на момент винесення оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання потерпілого від 22.11.2019 року.

Учасники в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши заяву, суддя встановив наступне.

Як встановлено, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 17.02.2020р. був визначений системою автоматизованого розподілу для розгляду скарги №463/10668/19 ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у задоволенні його клопотання про проведення обшуку за місцем проживання слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .

Частиною першою ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки належним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 п. 4 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ст. 75 ч. 1 п. 5 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення обшуку за місцем проживання слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 . Однак чоловік судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 ОСОБА_6 займав посаду керівника ДБР на момент винесення оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання потерпілого від 22.11.2019 року. Відтак, суддя ОСОБА_2 вважає за доцільне заявити собі самовідвід по даній скарзі, оскільки існує можливість реального конфлікту інтересів по даній справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11,06р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь- який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв судця упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Таким чином, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, та умов, при яких суд буде вільним як реально, так і в очах розумного спостерігача від будь-якого невідповідного зв`язку, приходжу до висновку, що заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 107 КПК України, суддя

постановив :

заяву слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 - задовольнити.

Відвести суддю Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 від участі у розгляді скарги №463/10668/19 ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у задоволенні його клопотання про проведення обшуку за місцем проживання слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .

Матеріали скарги №463/10668/19 ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у задоволенні його клопотання про проведення обшуку за місцем проживання слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , передати на повторну реєстрацію та розподіл у відповідності з вимогами ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1