н/п 1-кп/490/448/2018

У Х В А Л А
06 липня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
із секретарем ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 20.02.2014 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 12.11.2009 на підставі ч.2 ст. 84 КК України;
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 12 липня 2020 року.
Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор під час вирішення вказаного питання зазначив, що вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до них застосований вказаний запобіжний захід станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст.199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-х років.
Враховуючи вищевикладене, суд вбачає існування реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, ризик переховуватися від суду. Підставою вважати вказаний ризик реальним є те, що обвинувачений з метою ухилення від кримінального покарання за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості та передбачає покарання до 3 років позбавлення волі, переховувався від суду. Так, обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до Центрального районного суду м. Миколаєва 24.04.2018.
На призначене підготовче судове засідання 05.06.2018р. ОСОБА_3 не з`явився. В подальшому були призначені інші судові засідання (19.06.2018, 10.09.2018), на які останній не з`являвся, про причини неявки або зміну місця проживання суд не повідомляв, тому його в подальшому було оголошено у розшук.
08.11.2018 р. судове провадження відновлено та проведено за участю обвинуваченого підготовче судове засідання. Також, ОСОБА_3 був повідомлений під розписку про наступну дату слухання справи, а саме 21.01.2019 р. Однак, обвинувачений до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. В подальшому, також призначені інші судові засідання (21.02.2019 р., 21.03.2019 р., 07.05.2019 р., 24.05.2019 р.), на які обвинувачений не прибув. У зв`язку з вищевикладеним, обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 24.05.2019 р. оголошено у розшук, та провадження у справі зупинено до встановлення місцезнаходження останнього.
За повідомленням заступника начальника Корабельного ВП ГУНП в Миколаївської області від 25.07.2019 р. слідує, що 08.06.2019 місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 на СТРП з АС №5. З даного клопотання прокурора слідує, що за вказаною адресою розташовано ТОВ "Промтоварний ринок 7 кілометр".
В подальшому, на підставі вищенаведеного, ухвалою суду від 26.07.2019 р. провадження у справі відновлено, та судове засідання призначено на 17.09.2019 р. на 17:00 год.. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки або зміну місця проживання суд не сповістив. У зв`язку з цим, ухвалою суду від 18.09.2019 р. ОСОБА_3 було оголошено у розшук, надано дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
25.11.2019 р. обвинувачений був розшуканий та доставлений до суду. В судовому засіданні судом було враховано пояснення ОСОБА_3 про неявку до суду у зв`язку з лікуванням у туберкульозному диспансері, та обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Однак, на наступне судове засідання обвинувачений не з`явився, та ухвалою суду від 20.01.2020 р. останнього було піддано примусовому приводу, яку не було виконано у зв`язку із відсутністю останнього за місцем проживання.
Наведені вище обставини, після того, як ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, дають суду підстави вважати, що обвинувачений не заслуговує на довіру, оскільки покладені на нього ухвалою суду обов`язки були проігноровані і невиконані, оскільки, будучи повідомленим про призначені судові засідання, він не з`являвся та про причини неявки не сповіщав.
- п.5 ч.1 ст.17 КПК України, ризик вчинити новий злочин. Підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_3 на даний час не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та не погашену судимість;
Всі вищенаведені обставини вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,5 частини 1 статті 177 КПК України.
Зокрема, застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має інших законних джерел доходів. Крім того, даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.
Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.
Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, оскільки у ОСОБА_3 відсутнє власне житло.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перещкоджає останньому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.
Враховуючи наведені обставини, у тому числі й те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, і ухиляється від явки за викликами суду, є обґрунтовано доведеним наявність вищенаведених ризиків.
Стан здоров`я, та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_3 не перешкоджає триманню його під вартою. Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 331, 370-372, 376 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 вересня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1