УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28.12.2019 про закриття кримінального провадження №0000445 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28.12.2019 про закриття кримінального провадження №0000445 від 07.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В обґрунтування скарги зазначено, що 07.10.2019, приблизно о 08-05, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Діагональній порушив ПДР, скоїв наїзд на її чоловіка, ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП ОСОБА_7 загинув на місці події.
07.10.2019 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області вказане правопорушення внесене до ЄРДР за №0000445 за ч. 2 ст. 286 КК України.

28.12.2019 слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, в якій зазначено про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
На думку заявника, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною та підлягає скасуванню, оскільки слідчим не вчинено необхідних слідчих дій, зокрема не встановлено всіх свідків та очевидців події, не з`ясовано чи були в автомобілі ОСОБА_6 пасажири та відеореєстратор, не допитані медпрацівники, які виїздили на місце ДТП, проведена експертиза є суперечливою.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила суд постанову слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28.12.2019 про закриття кримінального провадження №№0000445 від 07.10.2019 за ч.2 ст.286 КК України, скасувати.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила скаргу розглянути у її відсутність, на задоволенні скарги наполягала.

Слідчий ОСОБА_8 , який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явися, подав до суду заяву в якій просив розглянути скаргу у його відсутність, проти задоволення скарги заперечив, оскільки під час досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, за результатами яких прийнято обґрунтоване рішення.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання заявника та слідчого, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000445 від 07.10.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України, слідчий суддя доходить до наступних висновків.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 07.10.2019 року ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 внесені відомості за фактом порушення правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно фабули витягу з ЄРДР: 07.10.2019, приблизно о 08-00, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по лівій смузі проїзної частини вул. Діагональної в м. Запоріжжя, збоку вул. Північне шосе в напрямку вул. Південне шосе, в районі буд. 5 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який виїхав на його смугу руху з правої смуги, перед невстановленим автомобілем типу мікроавтобус, який рухався в правій смузі. Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_10 загинув на місці події.
Постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28.12.2019 зазначене кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Пунктом 2. ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриваючи кримінальне провадження, слідчий у своїй постанові зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що водій ОСОБА_6 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів, а безпосередньою причиною ДТП стало невиконання велосипедистом ОСОБА_11 вимог п. 10.1. ПДР України, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а отже в діях водія ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
Проте, з матеріалів кримінального провадження убачається, що слідчим не проведено всіх слідчих (розшукових) дій для встановлення істини у справі, а висновок експерта ґрунтується на неповних та неякісних вихідних даних, які надані слідчим у розпорядження експерта.
Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

На думку слідчого судді, в даному випадку, слідчий не в повній мірі виконав вказані вимоги закону, виходячи з наступного.
Так, згідно відповіді головного лікаря КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» ЗОР №529 /01-16 від 18.11.2019, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, 07.10.2019 о 08-07 год. надійшов виклик на диспетчерський пульт «103» щодо ДТП за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна з мобільного телефону НОМЕР_2 , який здійснила невідома особа.
Як зазначено у рапорті слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , ним було здійснено телефонний дзвінок на номер НОМЕР_2 , і чоловік у телефонній розмові категорично відмовився називати свої анкетні дані, зазначив, що обставин ДТП він не бачив, також відмовився з`являтись до слідчого, на наступні телефонні дзвінки не відповідав, у зв`язку із чим допитати особу, яка викликала швидку на місце ДТП не видалось можливим.
Однак, на переконання слідчого судді органом досудового розслідування не вжито належних заходів, в тому числі і шляхом надання письмового доручення співробітникам оперативного підрозділу щодо проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до положень ст. 41 КПК України, для встановлення особи, яка з мобільного телефону НОМЕР_2 , 07.10.2019 о 08-07 год. викликала швидку допомогу на місце ДТП за адресою: АДРЕСА_1 , хоча зазначена особа могла бути очевидцем ДТП, або ж могла надати покази, які мають суттєве значення для встановлення істини в кримінальному провадженні.
В оскаржуваній постанові зазначено, що камери зовнішнього відеоспостереження в місці ДТП відсутні, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що слідчим були вжиті заходи для виявлення відеозаписів події ДТП та з`ясування чи встановлено будь-які камери відеоспостереження поблизу місця ДТП.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні пояснення водія ОСОБА_6 від 07.10.2019 та від 15.10.2019, які він надав заступнику начальника ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 та слідчому Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 щодо обставин ДТП, в порядку ч. 8 ст. 95 КПК України.
Проте, КПК України не передбачено такого виду джерела доказів, як пояснення особи (ст. 84 КПК України).
Відповідно до ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
В матеріалах кримінального провадження відсутні показання ОСОБА_6 , оформлені протоколом допиту. В ході проведення досудового розслідування останній жодного разу в якості свідка, відповідно до ст. 224 КПК України, не допитувався, про права та обов`язки свідка не повідомлявся, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань або за відмову від дачі показань не попереджався.
При цьому, пояснення ОСОБА_6 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, отримані слідчим відповідно до ч. 8 ст. 95 КПК України, і які в силу цієї ж статті не є джерелом доказів, були надані експерту, як вихідні дані щодо механізму та події ДТП, на підставі яких експертом і було зроблено висновок про відсутність у водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Разом із тим, як вже зазначено вище в порушення вимог КПК України в якості свідка ОСОБА_6 не допитувався, права та обов`язки, а також відповідальність свідка, передбачені ст. ст. 66, 67 КПК України йому не були роз`яснені, що викликає сумнів в достовірності його пояснень, на підставі яких проведено експертизу.
З пояснень водія ОСОБА_6 , які відображені в постанові слідчого, убачається, що зміститись лівіше та прискорити швидкість руху транспортного засобу його змусили дії водія, який рухався в попутному з ним напрямку на мікроавтобусі в кузові світлого кольору, однак слідчим вказані пояснення не перевірені, заходів щодо встановлення водія зазначеного транспортного засобу не вжито, як і не вжито заходів щодо встановлення інших очевидців дорожньо-транспортної пригоди, які могли би спростувати або підтвердити пояснення ОСОБА_6 , в тому числі і щодо руху у правій смузі мікроавтобусу, про який зазначав водій ОСОБА_6 .
Слідчим в ході досудового розслідування не отримано в порядку передбаченому КПК України інформації про наявність базових станцій операторів телекомунікацій за адресами наближеними до місця ДТП, а також інформації щодо моніторингу телефонних з`єднань абонентів, у період наближений до часу вчинення ДТП, яка може міститися в операторів мобільного зв`язку.
Таким чином в ході досудового розслідування слідчим очевидців дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, достовірність пояснень ОСОБА_6 щодо механізму ДТП, місця наїзду на велосипедиста та моменту виникнення для водія ОСОБА_6 небезпеки, який зазначав, що попереду нього у правій полосі рухався мікроавтобус в кузові світлого кольору, який змінив напрямок руху, перемістившись на його ліву смугу, внаслідок чого ОСОБА_6 збільшив швидкість руху з метою випередження мікроавтобусу, і в цей час раптово для нього, із-за передньої частини вказаного мікроавтобуса на його полосу руху виїхав велосипедист, який з правої полоси руху змістився на ліву полосу руху, виїхавши на полосу, не перевірена.
Разом із тим, неперевірені належним чином пояснення водія ОСОБА_6 покладені у основу вихідних даних, які надані у розпорядження експерта, який здійснював судову інженерно-транспортну експертизу з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод.
Як зазначено у висновку експерта №9-835 від 12.12.2019, швидкість руху автомобіля «Chevrolet» під керуванням ОСОБА_6 складала не менше 102,9 км/год, проте недотримання максимальної дозволеної швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту - 50 км/год, з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку із подією ДТП. Вказаний висновок ґрунтується саме на вихідних даних, які надані згідно пояснень ОСОБА_6 , які, як зазначено вище, по-перше, не є джерелом доказів в розумінні КПК України, а по-друге, не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, які би мали бути зібрані в ході досудового розслідування.
Крім того, у вихідних даних, які надані експерту для проведення експертизи взагалі відсутні відомості про розміри транспортного засобу мікроавтобусу, який за змістом пояснень ОСОБА_6 створив йому перешкоди для завчасної можливості виявлення велосипедиста на його смузі руху та вжиття заходів, визначених п. 12.3. Правил дорожнього руху України, що на переконання слідчого судді, є важливим для визначення моменту виникнення у водія ОСОБА_6 об`єктивної можливості виявити велосипедиста та відповідно з`ясування обставин коли саме для водія виникла небезпека для руху.
Твердження експерта у експертизі щодо порушення велосипедистом п. 10.1. Правил дорожнього руху України також ґрунтуються лише на неперевірених даних водія ОСОБА_6 , які покладені в основу вихідних даних, наданих у розпорядження експерта.
В ході досудового розслідування слідчим не встановлено технічну спроможність (неспроможність) пояснень ОСОБА_6 , в тому числі щодо механізму ДТП, місця наїзду на велосипедиста та моменту виникнення у нього небезпеки.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Дослідивши оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №0000445, слідчий суддя доходить до висновку, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування, оскільки не проведено всіх слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення обставин події.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 28.12.2019 про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Матеріали кримінального провадження №0000445 направити до ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1