Справа № 132/4359/18
Провадження №1-кп/132/70/20
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
16.01.2020року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 від 21.10.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чернятин Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого слюсарем в ПП «Теплобудсервіс», раніше судимого, востаннє 17.05.2013р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільненого 03.02.2017р. з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК

України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи засудженим, востаннє 17.05.2013р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільненим 03.02.2017р. з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин. Так, згідно ухвали Чечельницького районного суду Вінницької області від 02.02.2017р. у справі № 1-в/151/16/17, ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із застосуванням до нього наступних обмежень: заборона виходу з будинку (квартири) з 21.00год. до 05.00год. наступного дня; заборона перебування у кафе, барах та інших закладах торгівлі, де продаються спиртні напої на розлив; заборона виїзду за межі без спеціального дозволу відповідного органу поліції; реєстрація в Калинівському ВП ГУНП у Вінницькій області один раз на місяць кожної першої суботи з 09.00год. до 11.00год. та реєструватись у відповідному журналі. Однак, ОСОБА_7 з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних на те причин, знаючи про перебування під адміністративним наглядом, 19.09.2017р. без відповідного дозволу, самовільно залишив своє місце проживання та умисно переховувався від працівників поліції, проживаючи у різних місця Київської області, а саме до 22.11.2018р., коли його місце знаходження було встановлено працівниками Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області у смт. Піщанка Вінницької області.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно самовільно залишив місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ст.395 КК України, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до злочину невеликої тяжкості, раніше судимий, востаннє 17.05.2013р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 03.02.2017р. з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, згідно характеристики за місцем реєстрації характеризується посередньо, неодружений, працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є рецидив злочину.

Суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, а саме у вигляді 1 (одного) місяця арешту, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дане покарання, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції у визначеному законом порядку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис