Справа № 199/993/20
У Х В А Л А
іменем України
14 лютого 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у межах підготовчого розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000217, за обвинуваченням ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Нововоронцовка Херсонської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, та ОСОБА_11 який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 раніше було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою, строк дії яких закінчується 15 лютого 2020 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку дії раніше обраних всім трьом обвинуваченим запобіжних заходів на 60 днів. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора і просять замінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки ОСОБА_4 інкримінованого злочину не вчиняв, має постійне місце роботи і проживання, стійкі соціальні зв`язки. Наполягають на тому, що зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини не відповідають дійсності. Захисник ОСОБА_6 наполягає на тому, що підозра його підзахисному вручена вже після закінчення досудового розслідування. Слідчі дії проведені з порушенням закону, а докази, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_4 є недопустимими.

Обвинувачений ОСОБА_5 і його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора і просять замінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки ОСОБА_5 інкримінованого злочину не вчиняв. Стороні захисту фактично не дали можливості на стадії досудового розслідування ефективно захищатися. Зазначають, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, навчався. Стверджують про відсутність будь-яких визначених законом ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_12 і його захисник ОСОБА_8 також заперечили проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_12 до вчинення злочинів не причетний. Пред`явлена останньому підозра ґрунтується на припущеннях, не обґрунтована та не конкретизована. Просять врахувати, що обвинувачений тривалий строк тримається під вартою. Зазначають, що ОСОБА_12 має неповнолітню дитину та стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що кожен з обвинувачених обвинувачуються у вчиненні групою осіб в тому числі тяжкого умисного злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на від 3 до 7 років.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість і підвищена суспільна небезпека інкримінованих кожному з обвинувачених кримінальних правопорушень, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення кожного з обвинувачених від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_12 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Заперечення ОСОБА_4 і ОСОБА_12 , а також їх захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_8 переважно ґрунтуються на фактичних обставинах, які не можуть бути перевірені судом на стадії підготовчого розгляду і судом відхиляються як безпідставні та спростовані вищенаведеними фактичними обставинами.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 і ОСОБА_12 під вартою підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні злочинів із погрозою застосування насильства, суд, керуючись приписами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати їм розмір застави.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , то з огляду на характер пред`явленого йому обвинувачення (обсягу інкримінованих йому фактичних діянь), встановлені судом відомості про його особу (притягнення до кримінальної відповідальності вперше, відсутність відомостей, що характеризували б його з негативного боку, наявність постійного зареєстрованого місця проживання, стійких соціальних зв`язків), у суду відсутні підстави для висновку про те, що на теперішній час продовжує існувати публічний інтерес, що переважав би, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи та виправдовував подальше утримання ОСОБА_5 під вартою.

На підставі викладеного, клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою підлягає лише частковому задоволенню.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне в порядку ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати до ОСОБА_13 більш м`який запобіжний захід.

За ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням перелічених обставин, необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 і ОСОБА_12 - задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на строк до 13 квітня 2020 року.

Продовжити дію раніше обраного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на строк до 13 квітня 2020 року.

У задоволені клопотання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_12 , а також їх захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_8 про заміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Замінити раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком до 13 квітня 2020 року з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин та покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців:

- не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця мешкання;

- утриматися від спілкування в будь-якій формі з потерпілим ОСОБА_14 , а також свідками, зазначеними у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

зобов`язавши ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не піддягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Головуючий:

14.02.2020