Номер провадження: 11-кп/813/1696/20
Номер справи місцевого суду: 522/5065/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

06.07.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, -

установив

Вказаним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 25.03.2020 року укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 з одного боку, діючи на підставі письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 ..

Цим же вироком ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та визначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст. 104 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
На зазначений вирок адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в які зазначає, що цей вирок стосується прав його підзахисного ОСОБА_10 ..

Разом з цим, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що він 10.03.2020 року приблизно о 15.30 годині неповнолітні ОСОБА_4 та особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи на вул. Дюківській біля будинку №38 в м. Одесі, відкрито спільно заволоділи майном ОСОБА_6 , в результаті застосування насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. ОСОБА_4 , особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 17500 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Поряд з цим, вирок, на який подано апеляційну скаргу, не містить жодних відомостей щодо підзахисного захисника ОСОБА_3 ОСОБА_10 .
Крім того відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» вирок ухвалений на підставі угоди у такому випадку (стосовно однієї із декількох осіб) не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх.
Вирок місцевого суду на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 попри те, що містить твердження, що кримінальне правопорушення останній вчинив разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стосується виключно обвинувачення ОСОБА_4 , який уклав угоду про визнання винуватості.

Дослідження та оцінка правомірності дій ОСОБА_10 , який такої угоди не укладав, суд не здійснював, тим більше не вирішував наперед питання про його права, свободи чи інтереси, і не встановлював преюдиційних фактів щодо нього.

Крім того, будь-яких ознак, за якими можна було б ідентифікувати безіменних осіб, про співучасть з якими йдеться у вироку щодо ОСОБА_4 , цей вирок не містить, а дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (повідомленні про підозру, угоді про визнання винуватості, тощо) у даному чи іншому кримінальному провадженні, не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб. Ці процесуальні документи, на відміну від вироку суду, містять твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст. ст. 91, 92, 277, 291 КПК.

Зазначений правовий висновок кореспондується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у оставнові від 18.05.2020 року (справа № 639/2837/19, провадження №1-5394кмо19).

Таким чином, приходжу до висновку, що захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_10 не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року стосовно ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.393 КПК України.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також норму п.2 ч.3 ст.399 КПК України, захиснику ОСОБА_3 належить повернути апеляційну скаргу, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

ухвалив

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати апелянту.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2