ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/505/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1841/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.4 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Новопавлівка Близнюківського району Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, пенсіонер, неодружений, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, з призначенням йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 30 квітня 2018 року близько 18.00 години в АДРЕСА_2 гралися четверо неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
30 квітня 2018 року близько 18.00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи правилами суспільної моралі, дістав раніше заготовлену скляну пляшку із запалювальною сумішшю, а саме: пляшку з бензином, та незважаючи на просьби не кидати пляшку господарки будинку ОСОБА_14 , яка вийшла з будинку на крики дітей, запалив сірниками запалювальну суміш у пляшці та кинув в бесідку, від чого пляшка із сумішшю розбилася об стіну та полумя розкидалося на декілька метрів та потрапило на малолітню ОСОБА_10 , яка в той час вимикала в бесідці музику.
ОСОБА_10 вибігла з альтанки з палаючим одягом та волоссям з криками про допомогу, ОСОБА_7 , діючи з винятковим цинізмом, виражаючись на її адресу нецензурною лайкою, схопив її за волосся та потяг від хвіртки в двір.
В результаті цього ОСОБА_10 були спричинено темні опіки полум`ям на спині в області вертушки лівої лопатки, на спині справа з переходом в надплечову ділянку справа та розповсюдженням на задню поверхню правого плеча до рівня третини загальною, площею 3,5%, які утворилися в результаті дії термічного агенту, який мав високу температуру, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садно, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Господарка домоволодіння ОСОБА_14 стала просити ОСОБА_7 вийти з двору та припинити свої хуліганські дії, на що останній, нехтуючи правилами суспільної моралі, ігноруючи її неодноразові зауваження, палицею наніс їй один удар по голові та три удари в область лівого плеча та лопатки, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин тім`яної області голови, лівого плеча, лівої лопатки, садно на задній поверхні лівого плеча та лівої лопатки. Незважаючи на опір, ОСОБА_14 виштовхала ОСОБА_7 з двору, чим припинила його хуліганські дії.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд дійшов неправильного висновку щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст. 15, п.п. 1,2,5 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 125 КК України на ч.4 ст. 296 КК України, ґрунтуючись лише на показах обвинуваченого та не приймаючи до уваги покази потерпілих та свідків. Крім того зазначає, що ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин які не залежали від його волі, так як потерпілі встигли відбігти з місця розповсюдження вогню, також обвинувачений як особа похилого віку та з великим життєвим досвідом, свідомо припускав можливість існування реальної небезпеки для життя інших осіб, у разі потрапляння в них вогненебезпечної речовини бензину та можливості загинути в результаті виниклої пожежі домоволодіння.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, похилий вік обвинуваченого, в силу ст. 89 КК України відсутність судимостей, визнання вини, наявність постійного місця мешкання, позитивну характеристику, проживання разом з дружиною та тещею, не перебування на спеціалізованих обліках.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту; доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже розглядаючи апеляційні скарги колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами прокурора щодо невірної перекваліфікації судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.15 п.п. 1,2,5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України на ч.4 ст.296 КК України, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен зокрема вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Так суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні допитав обвинуваченого ОСОБА_7 , який вказав, що на подвір`я ОСОБА_14 прийшов із заздалегідь заготовленою ним пляшкою, в яку вдома налив з бензопилки бензин, вставив фітіль та взяв з собою сірники, щоб вимкнути музику, яка звучала з її подвір`я і заважала йому відпочивати. В дворі запалив суміш і кинув в бік стіни, звідки лунала музика. Пляшка розбилася, загорілося полум`я, невідомо звідки в бесідці з`явилася дівчинка ОСОБА_10 , на яку потрапило полум`я і на ній загорівся одяг та волосся. Він намагався загасити вогонь на дівчинці, однак його відштовхувала ОСОБА_15 , яку він декілька разів вдарив палицею, яку також приніс з собою. Свої дії не вважає протиправними, не бажав, щоб полум`я завдало комусь із дітей тілесних ушкоджень.
Крім того під час судового розгляду судом були допитані свідки та потерпілі, які зазначили:
Потерпіла ОСОБА_14 , що біля 18.00 години вона була вдома в будинку, а діти вечеряли в бесідці. В будинок забіг син ОСОБА_16 і закричав, що дядько ОСОБА_17 прийшов із пляшкою нас палити. Вона вибігла в двір і побачила, як ОСОБА_18 в дворі стоїть з пляшкою в руках, яку почав підпалювати, а під рукою була палка. Вона підбігла до нього просити, щоб нічого не палив, а він відштовхнув її від себе і кинув пляшку з пальним в бесідку. В цей час в бесідці була її дочка ОСОБА_19 , яка виключала музику. Вона вибігла з бесідки, на ній горів одяг, волосся, в бесідці горіла скатертина, лавка. Макодзеба кричав, що спалить все, однак погроз спалити дітей у нього не було. ОСОБА_19 , на якій горів одяг і волосся, злякавшись, вибігла за двір, а за нею побіг ОСОБА_18 і назад затягнув її у двір, при цьому нецензурно висловлювався. Вона почала відбирати в нього дитину, а він став її бити палкою по голові, плечах, спині, руках та лаяти її.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 , що 30 квітня 2018 року вона з іншими дітьми поїла в бесідці, там грала музика. Її брат ОСОБА_16 побачив, як в двір зайшов ОСОБА_18 і побіг гукнути маму, яка була в будинку. Коли мама вийшла з будинку, то сказала їй, щоб вона виключила музику. Коли вона вимикала музику, відчула як по ній щось полилося, а потім загорілося. Горів одяг на спині і волосся. Вона вибігла в двір, ОСОБА_18 схватив її за волосся. Мама хотіла її відібрати у Макодзеби, він не давав і побив матір палкою. Тітка ОСОБА_20 і ОСОБА_21 стали гасити на ній вогонь, а мама вигнала ОСОБА_18 з двору.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 що за двором він побачив дядька ОСОБА_22 з пляшкою, який йшов до їхнього двору. Він забіг в будинок і сказав про це матері. Мама вибігла з будинку, а дядько кинув пляшку в бесідку, від чого загорілася ОСОБА_23 . Коли прийшов дядько, то ОСОБА_24 і ОСОБА_25 вибігли з бесідки, а він був в дворі біля сарая.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_12 , що того дня вони прийшли до ОСОБА_23 і ОСОБА_26 , поїли, дівчата включили музику в бесідці, а він із ОСОБА_16 гралися за двором. ОСОБА_16 побачив дядька ОСОБА_22 , який ніс із собою пляшку та палку і спитав його, чи до них він йде. Той сказав, так. ОСОБА_16 побіг гукати матір. З будинку вибігла матір ОСОБА_16 , підбігла до ОСОБА_18 і хотіла вирвати в нього пляшку, сказала, щоб ОСОБА_23 вимкнула музику. В цей час дядько ОСОБА_22 кинув пляшку в бесідку, вогонь попав на ОСОБА_23 і вона загорілася. Вона вибігла з бесідки, а дядько став її ображати. Інших дітей в бесідці не було.

Свідок ОСОБА_27 , яка показала, що 30 квітня 2018 року близько 18.00 години вона перебувала в будинку ОСОБА_14 з ОСОБА_28 , коли забіг син господарки і сказав, що прийшов дядько ОСОБА_18 , буде палити бесідку. ОСОБА_29 вибігла з будинку, а вони з тіткою ОСОБА_30 вийшли слідом у двір. В дворі біля хвіртки стояв ОСОБА_18 , в руках якого була пляшка. ОСОБА_29 просила його, щоб він не кидав пляшку, однак він кинув пляшку з ватою на ній, яка диміла, в бесідку. Куди саме впала пляшка, вона не бачила, однак з бесідки вибігла ОСОБА_19 , на якій горів одяг на плечах і волосся, а в бесідці горіли колонки для музики. Тітка ОСОБА_20 тушила вогонь на ОСОБА_23 . Інших дітей в бесідці не було, ОСОБА_31 вона бачила, яка тікала з двору. Макодзеба стояв на подвірї, біля нього була ОСОБА_15 , яку палкою, яку приніс з собою, бив по рукам.
Свідок ОСОБА_32 , яка пояснила, що 30 квітня 2018 року вона приїхала до ОСОБА_33 на манікюр і вони знаходилися в будинку. В будинок забіг син ОСОБА_34 ОСОБА_16 і сказав, що йде ОСОБА_18 їх палити. ОСОБА_35 зразу вийшла з будинку. Коли вона вийшла з будинку, то побачила як пляшка летить в бесідку. З бесідки вибігла ОСОБА_19 з криками: Ой, мамочка, ой болить. Свідок схватила відро з водою і облила дитину за двором, щоб загасити на ній вогонь. Дітей в бесідці вона не бачила. Далі вона бачила, як ОСОБА_18 бив палкою ОСОБА_36 по руці.

Свідок ОСОБА_37 , який є сільською головою пояснив, що 30 квітня 2018 року о 18.00 - 18.30 години йому зателефонувала ОСОБА_15 і розказала про біду, що прийшов ОСОБА_18 і підпалив їх. Він приїхав до ОСОБА_29 через 5-7 хвилин, ОСОБА_18 вже не було ні в дворі ні за двором. В дворі була ОСОБА_23 з обгорілими плечима, горіло якесь покривало, яке було на лавці. Того дня йому дзвонив ОСОБА_18 і сказав, що він піде до ОСОБА_29 і буде приймати радикальні міри, так як йому заважає музика. Він порадив ОСОБА_18 дзвонити на 102, а не чудити самому.
Також судом ретельно було досліджено письмові докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), протокол огляду місця події від 30 квітня 2018 року з фототаблицями до нього, ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року, протокол огляду місця події від 30 квітня 2018 року з фототаблицями до нього, ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року, висновок експерта № 130-ЛЗ/18 від 31 травня 2018 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_10 , 2005 року народження, по матеріалам справи встановлено, що у неї мали місце термічні опіки полум`ям на спині в області вертушки лівої лопатки, на спині справа з переходом в надплечову ділянку справа та з розповсюдженням на задню поверхню правого плеча до рівня серединної третини загальною площею 3,5%, котрі утворилися в результаті дії термічного агенту, який мав високу температуру незадовго до надходження до лікувального закладу; садно на передній поверхні лівого коліна, котре утворилося від дії тупого твердого предмету, що не відобразило в ушкодженні свої індивідуальні особливості. За ступенем тяжкості термічні опіки це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Висновок експерта № 129-ЛЗ/18 від 14 травня 2018 року, постанову від 11 липня 2018 року про визнання бензопили Урал, полімерної лійки, чоловічої куртки, футболки, брюк, скатертини, простирадла, футболки та шорт, на яких мається пошкодження вогнем, фрагменти скла пляшки, на яких маються наліпки, які пошкоджені вогнем, коробки сірників та один згорівший сірник, речовими доказами по кримінальному провадженні №0000116, та на які відповідно до ухвал слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року накладено арешт та вказані речові докази булі оглянуті в судовому засіданні.
Крім того в судовому засіданні були дослідженні відеозаписи з проведенням слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 .

Також в судовому засіданні, обвинувачений не заперечував, що прийшов на подвір`я ОСОБА_29 в нетверезому стані із заздалегідь заготовленою ним скляною пляшкою з бензином, фітілем та сірниками, та з палкою під рукою, незважаючи на те, що поряд були малолітні діти як господарки будинку, так і сусідські. Конфлікту між ним та ОСОБА_29 не було, що свідчить про відсутність між ними неприязних стосунків. Причина, яка спонукала його на вчинення злочину, була незначною, щоб піддавати небезпеці дітей, тому він діяв зухвало та цинічно, кинувши запалену пляшку в бесідку, від чого загорілися речі. Крім того, полум`я потрапило на одяг малолітньої ОСОБА_10 , яка отримала опіки. Далі, господарка будинка намагалася припинити його дії, однак він, продовжуючи свої хуліганські дії і незважаючи на попередження оточуючих, наніс їй тілесні ушкодження, попри те, що скрізь були діти і дорослі, при цьому нецензурно висловлювався як на адресу малолітньої потерпілої, так і на адресу її матері.
Заначані покази обвинувачений ОСОБА_38 підтвердив і під час судового засідання апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.15 КК України та положень п.п.4, 22 постанови Пленуму ВС України від 07.02.2003 №2 Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх сосунки. Визначальним при цьому є субєктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч.2 ст. 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.
Покази потерпілих, свідків, матеріали справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав умислу позбавити життя дітей. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що на той час працював нічним сторожем на току і мав спати лише в денний час. Він неодноразово протягом тижня робив зауваження дітям і сусідці , що у них в бесідці занадто голосно включають музику , але до його прохань вони не виконували. У вказаний день він не витримав і будучи в нервовому стані вирішив спалити бесідку де голосно грала музика, про що жалкує.
Як вбачається з фототаблиці з протоколу огляду у вказаній бесідці взагалі нікого не можна зачинити утримувати та спалити , оскільки вона має лише три стіни та кришу. Розмір загоряння є незначним (а.с.13-15 т.1) На момент кидання пляшки в бесідці була лише одна неповнолітня потерпіла ОСОБА_29 , яка побігла виключати музичний центр. Потерпіла ОСОБА_14 взагалі вигнала ОСОБА_7 , який є особою похилого віку 1955р.н., з двору , після вчинення ним хуліганських дій навіть не зважаючи на те, що він наносив удари палкою. Зважаючи на такі фактичні обставини кримінального провадження , встановлені зі слів потерпілих , безпосередніх свідків , обвинуваченого , орган досудового слідства не мав будь-яких достатніх підстав для кваліфікації дій ОСОБА_18 як замах на умисне вбивство чотирьох малолітніх дітей своїх сусідів , з якими до цього не мав неприязних стосунків.
Таким чином суд першої інстанції, з врахуванням способу та обстановки вчинення обвинуваченим протиправних дій прийшов до висновку про направленість умислу не на позбавлення життя дітей, а на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом з чим погоджується колегія суддів та вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильної перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 безпідставними.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 щодо правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України судимості не має, проживає без реєстрації в с. Добровілля Близнюківського району з 2011 року, де характеризується як особа, яка на засіданнях адміністративної комісії не розглядалася, скарг на нього від населення не надходило, компрометуючих матеріалів сільська рада щодо нього не має, проживає разом із співмешканкою та тещею, пенсіонер, на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав похилий вік обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційні доводи захисника щодо не врахування судом першої інстанції тяжкості вчиненого злочину, похилого віку обвинуваченого, в силу ст. 89 КК України відсутність судимостей, визнання вини, наявність постійного місця мешкання, позитивної характеристики, проживання разом з дружиною та тещею, не перебування на спеціалізованих обліках та пов`язане з цим апеляційне прохання апелянта щодо зміни рішення в цій частині судом апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.
Крім того, захисником в його апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів про те, які обставини пом`якшують призначене покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також свідчать про те, що призначене судом покарання в мінімальних межах санкції, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є явно несправедливим.
Отже, апеляційні вимоги захисника та прокурора про пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням або призначення більш суворого покарання, слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер. Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням вчинення злочину з особливою зухвалістю є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами обвинуваченого та прокурора, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді