ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 07.02.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого пекарем та охоронцем ТОВ «Кривоозерська харчосмакова фабрика» Миколаївської області Кривоозерського району смт Криве Озеро, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.01.2020 року за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, який сплачено 26.02.2020 року,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
06.04.2016 року ОСОБА_4 укладено контракт з командиром військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби у Збройних силах України строком на три роки та того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2016 року № 2-РС солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника електростанції електро-технічного відділення взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини № 204 від 01.10.2018 року солдат ОСОБА_6 , вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 238 від 02.10.2018 року, солдата ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3
Згідно положень ч. 1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 06.04.2016 року, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з того ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, солдат ОСОБА_6 всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 09 годині 00 хвилин 07.03.2019 року без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 21.03.2019 року, проводячи свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
21.03.2019 року солдат ОСОБА_6 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 заявив про себе та вчинений ним злочин, та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №74 від 08.04.2019 року солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас з підпунктом «ї» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено на військовий облік до Кривоозерського РВК Миколаївської області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що дійсно без поважних причин був відсутній, ухилився від проходження військової служби з 07.03.2019 року по 21.03.2019 року. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати.

За згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, стан здоров`я, те, що особа осудна, працездатна, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, на момент вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець військової служби за контрактом, який перебував на посаді старшого стрільця 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередню службову характеристику, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, визнання вини в повному обсязі, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляди позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по кримінальному провадженню не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1