Справа № 344/6098/20
Провадження № 1-кс/344/2351/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку ст.206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2020 року до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які утримуються в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, щодо звільнення їх з-під варти в порядку ст. 206 КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ухвалою Садгірського районного суду від 03.06.19 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід до 01.08.2019 року. Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2019 року запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Положеннями ст.374 КПК України регламентовано зміст вироку. У разі визнання особи винною згідно з абз.10 п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині також зазначається рішення щодо заходів забезпечення, але без будь-яких посилань на набрання ним законної сили, та повинні діяти загальні норми, що містяться у ст.ст.197,203,331 КПК України. Питання порядку вступу вироку в силу регулюється положеннями ст.532 КПК України. В цьому випадку автоматично порушується право на захист особи, стосовно якої обирається запобіжний захід, а тому просив постановити ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , які утримуються УВП № 12 оскільки перевищення граничних строків трамання під вартою є недопустими в силу закону.

Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримуються під вартою у зв`язку з вироком суду, який на даний час не набрав законної сили, але щодо них діє запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_3 та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

При цьому ч.3 ст.206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Подана до суду скарга адвоката ОСОБА_3 ґрунтується на нормах ст. 206 КПК України, тому, слідчий суддя здійснює розгляд вказаної скарги, керуючись вимогами саме ст.206 КПК України, які стосуються випадків, коли на момент розгляду скарги на незаконне утримання особи під вартою, ця особа продовжує незаконно утримуватись під вартою.

Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно повідомлення Івано-Франківської УВП № 12 від 15.05.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули 10.10.2019 року в Івано-Франківську установу виконання покарань (№12) згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 26.09.2019 року про етапування їх з ДУ Чернівецького слідчого ізолятора і утримуються в установі по даний час на підставі вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2019 року. Станом на 15.05.2020 року вирок не набрав законної сили, триває апеляційний розгляд. Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишена попередньо обрана- тримання під вартою.

Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187,ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.15 ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання згідно ч.1 ст.70 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187,ст.257 КК України та призначено покарання згідно ч.1 ст.70 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Станом на 15.05.2020 року вирок не набрав законної сили, триває апеляційний розгляд.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються крім іншого рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, що було виконано при винесенні обвинувального вироку судом.

Звертаючись до слідчого судді зі заявою з приводу незаконності тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвокат, зокрема посилається на положення КПК України щодо строків дії ухвали про тримання особи під вартою. За даних обставин слідчий суддя виходить з положень ст.197, 331, 374, 401 КПК України та вважає за необхідне зазначити таке.

Стаття 197КПК України окрім строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, визначає питання щодо строків перебування особи під вартою під час досудового розслідування.

Питання обрання, скасування або зміни запобіжного заходу при розгляді справи в суді після надходження обвинувального акту, регулюється ст.331 КПК України.

Питання щодо продовження, зміни, скасування запобіжного заходу після надходження справи до апеляційного суду врегульовано у тому числі ст.401 КПК Україн.

Слідчий суддя вважає, що зазначення судом першої інстанції у вироку питання щодо запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили не суперечить змісту ч.4 ст.374 КПК України.

Перевірка законності та обґрунтованості вироку не належить до повноважень слідчого судді.

У вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2019 року вирішено питання щодо дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На час розгляду слідчим суддею скарги жодні дані про те, що вирок суду першої інстанції, в тому числі і в частині запобіжного заходу Івано-Франківським Апеляційним судом змінений чи скасований відсутні.

Таким чином, на час розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримується під вартою без відповідних на те підстав, та не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення їх свободи та звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 12, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 18 травня 2020 року