Справа № 132/106/16-к
УХВАЛА
Іменем України
18 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204 від 29.09.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Деражнянського району, с. Яблунівка, українця, громадянина України, мешканця: АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника начальника слідчого відділу Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області, являючись працівником правоохоронного органу, будучи керівником органу досудового розслідування, який наділений повноваженнями, передбаченими ст. 39 КПК України, діючи умисно, в особистих інтересах, знаючи, що ОСОБА_6 не обізнаний з порядком вилучення майна та накладенням на нього арешту відповідно до ст. 171 КПК України, вирішив ввести його в оману та заволодіти грошовими коштами, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади.

Так, 25.09.2015, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Нова Прилука Липовецького району, під час особистого спілкування з ОСОБА_6 запропонував останньому передати грошові кошти у сумі 5 тис. грн. за наслідками прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0000457 від 20.08.2015 за фактом самоправства та повернення ОСОБА_6 транспортного засобу марки «Оpel Kadett», д.н. з. НОМЕР_1 , яке відбулось 21.09. 2015 року.

В подальшому, 02.10.2015, приблизно о 11 год. 40 хв., під час телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про те, що обумовлену суму грошових коштів необхідно передати шляхом перерахування грошових коштів на картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк».

На виконання зазначеної домовленості 02.10.2015 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Вінниця по вул. Театральна,7 у відділенні «Театральне» Вінницького відділення «ПриватБанк», здійснив перерахунок частини грошових коштів у розмірі 1 507 грн. на картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 .

У подальшому, 05.10.2015 о 14 год. 06 хв., на виконання домовленості із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Вінниця, площа Перемоги, 1, у відділенні «Замостянське» Вінницького відділення «ПриватБанк», здійснив перерахунок частини грошових коштів у розмірі 2 100 грн. на зазначений картковий рахунок.

Таким чином, будучи введеним в оману, ОСОБА_6 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3 607 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за обвинувальним актом за ч.1 ст.190 КК України, як шахрайство заволодіння чужим майном шляхом обману.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло понад три роки, вчинений злочині кваліфікується за ч.1 ст.190 КК України, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості і у відповідності до ст.ст. 49, 106 КК України є підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні інкримінованого його злочині не визнав, та підтримав клопотання заявлене його захисником.
Прокурор проти клопотання сторони обвинуваченого не заперечив.
Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, суду попередньо було надано заяву про слухання справи у його відсутність. Зміна обвинувачення направлена на поштову адресу потерплого та є врученою, згідно поштового повідомлення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України, визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Таким чином згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Частиною 2 п.1 ст.284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальне правопорушення по події від 25.09.2015 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.
Закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, пов`язує переривання або зупинення строків давності з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.032015 року № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника ( нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недоотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід не нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Вказані обставини ухилення обвинуваченого від судового слідства не встановлені. Вищенаведене свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав, його захисником подане відповідне клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано обвинуваченим.

З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у добровільності та усвідомленні ним наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення. Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

В зв`язку з цим суд вважає клопотання обвинуваченого обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Внесену заставу повернути заставодавцю.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 285-286, 288, 372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч.1 п.2 ст.49 КК України.
Кримінальне провадження № 0000204 від 29.09.2015 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрити.
Речові докази, а саме, диск звукозапису до протоколу від 07.10.2015 року, диск звукозапису до протоколу від 21.12.2015 року, диск відеозапису до протоколу допиту від 17.12.2015 року, диск звукозапису до протоколу від 09.10.2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Зняти арешт накладений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30.10.2015 року на: мобільний телефон «Нокія», імейл НОМЕР_3 з сімкарткою оператора «Київстар» НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 160 грн., банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківську картку «ІндексБанк» № НОМЕР_6 , записник коричневого кольору з написом «2007», записник коричневого кольору з написом «2014», грошові кошти в сумі 3000 грн., грошові кошти в сумі 350 доларів США.
Службове посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківську картку «ІндексБанк» № НОМЕР_6 повернути ОСОБА_4 , зобов`язавши ОСОБА_4 здати службове посвідчення, в зв`язку з припиненням служби в поліції.
Мобільний телефон «Нокія», імейл НОМЕР_3 з сімкарткою оператора «Київстар» НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_4 .
Записник коричневого кольору з написом «2007», записник коричневого кольору з написом «2014» - знищити.
Грошові кошти у сумі 160 грн., грошові кошти в сумі 3000 грн., грошові кошти в сумі 350 доларів США повернути ОСОБА_4 ..
Заставу в розмірі 30 000 грн., внесену 08.10.2015 року ОСОБА_7 на рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області (квитанція №79706827) повернути ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_1