Справа № 495/4073/16-к
№ провадження 1-кс/495/5484/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2020 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сергіївка

м. Білгород-Дністровського Одеської області, українця, громадянина України, прожває за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 289 України.
В клопотанні слідчим зазначено, що 10.05.2015 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області ОСОБА_7 , у зв`язку з поїздкою до Російської Федерації, за попередньою домовленістю зі своїм знайомим ОСОБА_4 , передав останньому на тимчасове зберігання в м. Білгород-Дністровський, придбаний за власні кошти у 2013 році автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, об`єм двигуна 1587, кузов № НОМЕР_2 , синього кольору, власником якого згідно облікових даних Міністерства внутрішніх справ є матір ОСОБА_7 ОСОБА_8 , а також технічний паспорт серії НОМЕР_3 на даний автомобіль та ключі від нього.

Згідно досягнутої усної домовленості ОСОБА_4 не мав права використовувати автомобіль, відчужувати його, а після повернення ОСОБА_7 до м. Білгород-Дністровського повернути останньому транспортний засіб, технічний паспорт та ключі від автомобіля у тому ж стані.

Однак, ОСОБА_4 наміру виконувати взятих на себе обов`язків щодо зберігання транспортного засобу «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, об`єм двигуна 1587, кузов № НОМЕР_2 , синього кольору у м. Білгород-Дністровському не мав, та розраховуючи на те, що його злочинні дії будуть не помічені, у проміжок часу з 10.05.2015 до 12.05.2015, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись у місті Білгород-Дністровському Одеської області, діючи умисно, достовірно розуміючи незаконний характер своїх дій та факт відсутності у нього будь-яких повноважень на використання та розпорядження чужим транспортним засобом, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, шляхом вільного доступу протиправно заволодів вказаним автомобілем, здійснивши рух на ньому з території міста Білгород-Дністровського до міста Одеси.

Далі, 12.05.2015, в післяобідній час, більш точний час встановити не надалось можливо, ОСОБА_4 , знаходячись на території автомобільної стоянки за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 53-а, продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, передав вказаний автомобіль раніше не знайомому йому громадянину ОСОБА_9 у якості предмету договору купівлі-продажу.

Підтвердженням передачі транспортного засобу «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, об`єм двигуна 1587, кузов № НОМЕР_2 , синього кольору послугувала розписка щодо продажу зазначеного транспортного засобу та передачі 2500 тис. доларів США, яка складена між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , який являється товаришем ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 направились до ТОВ Авто-Мотор-Сервіс-Трейдінг-Компані за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 52, корп. 3, кв. 39, з метою оформлення довідки-рахунку для перереєстрації вищевказаного транспортного засобу.

Наступного дня ОСОБА_11 поїхав до ВРЕР № 1 м. Одеса, вул. Корольова, 5, де зареєстрував транспортний засіб «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, об`єм двигуна 1587, кузов № НОМЕР_2 , синього кольору на себе.

В подальшому ОСОБА_4 вилучені грошові кошти в розмірі 2500 тис. доларів США обернув на свою користь.

Спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток у сумі 69851 (шістдесят девять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 00 (нуль) копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, яке завдало значної матеріальної шкоди потерпілому, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

30.06.2017 року ОСОБА_4 заочно було повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Слідчий зазначає, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.
У зв`язку з наведеним просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої підозри та відсутність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області 08..12.2015 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0003425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
30.06.2017 року ОСОБА_4 заочно було повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Обґрунтовуючи дане клопотання, слідчий вказав, що що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, однак в судовому засіданні прокурором та слідчим не надано відповідних доказів можливого настання таких ризиків.
Слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведені обставини, викладені в п.1 ч.1 ст.194 КК України, однак не доведено жодними доказами про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, враховуючи, що ОСОБА_4 має місце постійного проживання, займається приватним підприємництвом, працює за наймом в таксі, раніше не судимий, вважаю, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, однак не доведений жоден з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та не доведено про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу і що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 289 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 04.02.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- здати слідчому Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
-з`являтися до слідчого Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області за його викликом;
-заборонити спілкуватися з потерпілим;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків.
Ухвалу направити для виконання до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя