Справа № 362/4098/19
Провадження № 1-кп-234/19
В И Р О К
іменем України

18 грудня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001856 від 09.10.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню диину, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В:
9 жовтня 2018 року о 12 год. 52 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Рено Кенго», д.н. НОМЕР_1 , жовтого кольору, проїжджаючи повз приміщення ресторану «Консул», розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 66 побачив на узбіччі ОСОБА_4 , яка зупиняла транспортний засіб, котрий рухався в напрямку її місця проживання. Після чого ОСОБА_7 , зупинив вищевказаний автомобіль та запропонував ОСОБА_4 підвезти, на що остання погодилась та сіла на переднє пасажирське сидіння даного транспортного засобу. Далі у ОСОБА_7 під час спілкування з неповнолітньою ОСОБА_4 виник прямий умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом з останньою. Після чого ОСОБА_7 з метою реалізації свого умислу, здійснив розворот на автомобільний дорозі зі сполученням «Київ-Біла Церква» при в`їзді до населеного пункту с. Митниця Васильківського району Київської області та повідомив ОСОБА_4 що підвезе її безпосередньо до місця її проживання та скерував вищевказаний автомобіль в напрямку населеного пункту до с. Руликів Васильківського району Київської області, однак потім звернув до безлюдного місця, частини поля, засадженого фруктовими деревами, на відстані близько 50 метрів від цвинтаря, що при в`їзді до вищевказаного села, де зупинив даний транспортний засіб та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо статевої свободи та статевої недоторканості ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, щодо неповнолітньої, силоміць почав розстібати куртку останньої та штани, а далі задерши светр на ній, почав стимулювати її молочні залози, однак ОСОБА_4 почала чинити опір та просити про припинення його дій. Тоді ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій прямий умисел, переліз з водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння, де в цей час знаходилась ОСОБА_4 , сівши при цьому на ноги останній, своєю рукою схопив останню за руки в області зап`ясть та затиснув їх в руці, а далі під тиском ваги власного тіла повалив її на водійське сидіння та намагався силоміць поцілувати її в губи, однак остання, продовжуючи чинити фізичний опір, своєю лівою рукою та почала відбиватись від ОСОБА_7 , подряпавши при цьому йому обличчя з лівої сторони в області носу. Далі ОСОБА_7 для залякування та усунення можливості самостійно вчиняти дійовий супротив ОСОБА_4 , вже із погрозами застосувати щодо неї насилля в разі непокори, з врахуванням своїх попередніх дій, перебування один на один з останньою та наявності в транспортному засобі предмета, зовні схожого на ніж, таким чином домігся сформувати у ОСОБА_4 стійкої думки що в разі не виконання будь якої його вимоги, він одразу виконає свої погрози, що повністю паралізувало її волю та тривалий час змусило підкорятись будь-яким його наказам. Після чого ОСОБА_7 продовжуючи реалізувати свій прямий умисел, направлений на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом, наказав ОСОБА_4 приспустити з себе штани і нижню білизну та повернутись до нього спиною. Далі ОСОБА_7 після виконання останньою його вказівки, знаходячись на водійському сидінні, шляхом стимуляції пальцями своєї руки геніталій ОСОБА_4 на протязі близько декількох хвилин, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, чим своїми діями порушив статеву свободу та право ОСОБА_4 , та спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна передньої поверхні грудної клітини зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні вказаного злочину не визнав, та показав суду, що він на початку жовтня 2018 року їхав на автомобілі по м. Васильків, коли побачив дівчину, яка стояла та зупиняла автомбіль. Він зупинився та підібрав дівчину, це була потерпіла. Коли вони їхали, то обвинувачений вирішив поговорити з потерпілою про те, що не можна сідати в попутні автомобілі, на що потерпіла почала відкривати ручку дверей щоб вийти. Потім він склав її руки на груді, щоб потерпіла заспокоїлася. Згодом вона запитала що ти хочеш і сама запропонувала спустити штани. Він був шокований та попросив від нього відвернутись та повернутись спиною. Потім потерпіла наділа штани і спитала чи все. Куртку та штани потерпілій він не розстибав. Куртку потерпіла сама собі порвала. Руки потерпілій тримав, щоб вона не поранилась, цілувати її не намагався, до грудей та статевих органів не торкався. Ніякого ножа в машині в нього не було. Просить при визначенні міри покарання врахувати, що він є учасник АТО, та має на утриманні неповнолітніх дітей.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показала, що вона на початку жовтня 2018 року зупинила попутку щоб доїхати додому, за кермом автомобіля був обвинувачений. За 2 км він села Руликів, в якому вона проживає, обвинувачений звернув вбік до кладовища. Зупинивши автомобіль, обвинувачений почав до неї приставати, на що потерпіла скалаза, що вона неповнолітня. Обвинувачений почав її обіймати та закривати їй рота рукою. Вона тручалася, дряпнула за обличчя, тому обвинувачений їй погрожував, що зв`яже її, і викине, або зробить з нею, що забажає. Потім він заліз на неї та сів їй на ноги, трогав її груди під кофтою. Обвинувачений наказав потерпілій зняти штани, білизну та стати спиною, що вона і зробила, бо боялася, адже побачила в автомобілі ніж, та почав торкатися її полових органів. Коли потерпіла виривалася, то подряпала обвинуваченого та порвала куртку, в яку була одягнена. Словесної згоди обвинувачений у потерпілої не просив і вона йому не надавала. Потім обвинувачений відпустив її. Просила застосувати до обвинуваченого міру покарання пов`язану з позбавленням волі.

Крім того вина ОСОБА_7 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 09.10.2018 року до реєстру внесено відомості за №0001856 про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, на підставі заяви ОСОБА_5 .

Протоколом огляду місця події, в якому зазначається, що 09.10.2018 року у період з 21 год. 00 хв. до 21 год. 20 хв. був проведений огляд куртки ОСОБА_4 червоного кольору. Під час огляду даної куртки виявлено пошкодження у вигляді розриву по шву рукава в районі правого плеча довжиною близько двадцяти сантиметрів. Зі слів ОСОБА_4 вона була одягнена в дану куртку 09.10.2018 року під час спроби задовольнити свою статеву пристрасть невідомою особою. До протоколу долучено ілюстративну таблицю.

Постановою старшого слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 09.10.2018 року, якою куртку з капюшоном на замку-блискавці, в котру була одягнена неповнолітня ОСОБА_4 , 09.10.2018 року, визнано як речовий доказ у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001856 від 09.10.2018 року.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, в якому зазначається, що 26.12.2018 року у період з 10 год. 40 хв. до 10 год. 55 хв. було здійснено тимчасовий доступ до сервера, який знаходиться в приміщенні ресторану «Консул», розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 66, а саме до відеозапису за 09.10.2018 року, в період з 12 год. 30 хв. до 13 год. 30 хв.

Протоколом огляду предмета, в якому зазначається, що 27.12.2018 року у період з 14 год. 20 хв. до 14 год. 40 хв. було оглянуто диск, з якого встановлено, що повз центральний вхід приміщення ресторану «Консул», розташованого за адресою: вул. Соборна, 66, м. Васильків Київської області, о 12 год. 52 хв. проходить молода дівчина, зростом близько 165-170 см, зі світлим, зібраним в пучок волоссям в потиличній частині голови, одягнена в куртку оранжевого кольору, джинсові штани синього кольору та взуття кросівки з підошвою білого кольору, з сумкою типу рюкзак на правому плечі темного кольору. Вказана дівчина на відстані близько 10 метрів зупиняється та стає на краю тротуару, при цьому виставляючи долоню правої руки, роблячи ніби жест, який заздалегіть використовується для зупинки транспортного засобу. В цей час біля дівчини зупиняється автомобіль типу «мінівен» жовтого кольору, в якому відчиняються праві передні дверцята, далі через декілька секунд дівчина сідає до даного транспортного засобу, котрий рухається в напрямку населеного пункту «Безп`ятне». До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

Постановою слідчого про визнання речовим доказом від 27.12.2018 року дев`ять (9) відео-файлів, формату «Н264», які датуються від 09.10.2018 року з камер відеоспостереження з ресторану «Консул», розташованого за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 66, що містяться на диску для лазерних систем зчитування DVD.

Протоколом отримання зразків для експертизи, в якому зазначається, що 09.10.2018 року було відібрано у ОСОБА_4 зразки нігтів для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Протоколом отримання зразків для експертизи, в якому зазначається, що 27.11.2018 року потерпіла ОСОБА_4 власноруч дістала з поліетиленової упаковки три вушних палички на які самостійно відібрала зразки слини.

Висновком Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 10-1/2270 від 21.03.2019 року на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої та лівої руки потерпілої ОСОБА_4 виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на зрізах нігтів з правої руки потерпілої ОСОБА_4 є змішаними, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_4 , та невстановленої особи чоловічої генетичної статі.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, в якому зазначається, що 27.12.2018 року у період часу з 10 год. 55 хв. до 11 год. 05 хв. було здійснено тимчасовий доступ до довідки з приймального відділення Васильківської ЦРЛ на ОСОБА_4 про те, що 09.10.2018 року вона зверталась до вказаної медустанови за отриманням медичної допомоги.

Висновком експерта №002 Васильківського районного відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.01.2019 року, відповідно до якого згідно медичної документації у ОСОБА_4 , мали місце тілесні ушкодження: садно передньої поверхні грудної клітини зліва. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, викладених потерпілою ОСОБА_4 під час її допиту в якості потерпілої від 27.11.2018 року.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому зазначається, що 04.01.2019 року у період з 11 год. 24 хв. до 11 год. 34 хв. було пред`явлено потерпілій ОСОБА_4 фото громадян для впізнання, з яких вона впізнала ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту, в якому зазначається, що 04.01.2019 року у період часу з 12 год. 05 хв. до 12 год. 56 хв. в приміщенні каб. № 57 СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області був проведений слідчий експеримент за участю ОСОБА_4 , яка розповіла, що вона 09.10.2018 року о 12 год. на зупинці біля ресторану «Консул», що в м. Василькові, почала зупиняти автомобілі, щоб доїхати додому, в цей час біля неї зупинився автомобіль марки «Рено» жовтого кольору, за кермом якого був чоловік одягнений в чорну куртку та джинси темносинього кольору. Коли вони вже їхали, чоловік приставився ОСОБА_9 . ОСОБА_4 повідомила чоловіку, що їй потрібно до с. Руликів, на що чоловік вказав, що відвезе її до села. Далі чоловік звернув до цвинтаря, в поле біля с. Руликів, в цей час потерпіла хотіла вже виходити з машини, але чоловік почав приставати, у відповідь вона почала вириватися, але він тримав та наказав щоб вона не кричала, бо буде гірше, а далі коли вона виривалася, то чоловік почав погрожувати, що зв`яже її, зробить що хоче, а потім викине її або зробить так, щоб вона нічого не бачила і завезе туди, куди йому треба, також він закривав їй рота, щоб вона не могла кричати. Коли вона почала пручатися, то він переліз до неї на сидіння, сівши зверху на її ноги та почав тримали її за руки, а коли билася ногами, то він прижав їй ноги. Чоловік розстебнув їй штани та сказав, щоб вона розвернулася до нього спиною і приспустила штани, що вона й зробила, тоді він близько 5 хвилин торкався її статевих органів та грудей. До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

Висновком судово-психіатричного експерта № 45 відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «ОПНМО» від 30.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 під час вчинення щодо неї злочину на психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, а також вона не страждає на психічне захворювання в даний час. ОСОБА_4 з урахуванням періоду та індивідуально-психологічних особливостей могла під час скоєння відносно неї злочину розуміти їх характер та значення, а також чинити опір. ОСОБА_4 не притаманні будь-які індивідуально-психологічні особливості та психічні вади, які б могли здійснити суттєвий вплив на її здатність правильно сприймати обставини, які досліджуються в кримінальному провадженні, та давати щодо них правильні показання.

Висновком судово-психіатричного експерта № 44 відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «ОПНМО» від 30.01.2019 року, відповідно до якого процес свідчень, наданих ОСОБА_4 із застосуванням відеозапису має наступні індивідуально-психологічні особливості: увага активна протягом всієї процедури надання свідчень. Емоційний фон настрою характеризується стабільністю. Зорового контакту не уникає. Відповіді змістовні. Наявна цілеспрямованість до співпраці. Комунікативна діяльність ОСОБА_4 під час надання свідчень із застосуванням відеозапису характеризується психологічною конгруентністю, тобто такою, що свідчить про відсутність у неї на той період внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) власної поведінки стосовно пояснення нею особливостей обставин подій, про які вона повідомляє. Вказані особливості є психологічною підставою, що дозволяє визначити поведінку ОСОБА_4 у процесі надання свідчень як самостійну. Ознаки психологічного впливу (чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) комунікативного процесу, який би здійснювався, не визначено. Усі запитання, які були поставлені ОСОБА_4 мали переважно уточнюючий характер. Інтонації поставлених запитань рівні, не містять емоційного залучення. Ознак фантазування та підстав вважати, що ОСОБА_4 давала свідчення під впливом сторонніх осіб, не визначено.

Відтвореними в судовому засіданні дисками з записами вищевказаних слідчих експерементів, які оглянуті та прослухані судом, та відповідають письмовим доказам.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням ч.1 ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч. 2 ст. 153 КК України доведеною повністю, та приходить до висновку про доведеність його винуватості в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене щодо неповнолітньої.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є теж неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, показами потерпілої, письмовими доказами, які є логічними, послідовними, та взаємоузгоджуються між собою

Також суд не знаходить підстав і для виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчиненого ним злочину, та неправильністю кваліфікації його дій про що зазначав в судовому засіданні захисник, оскільки як було встановлено потерпіла неприязних відносин з обвинуваченими не має, та до вказаної події знайомі вони не були, сумніватись у показах потерпілої у суду не має підстав. Крім того свої показання потерпіла надавали суду будучи попередженою про кримінальну відповідальність, крім того встановлено, що обставин для дачі неправдивих показів потерпіла не має, а тому підстав сумніватися у правдивості таких показань у суду немає.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині доводиться сукупністю зібраних у справі і досліджених судом доказів та об`єктивно не спростована належними і допустимими доказами. Заперечення в цій частині обвинувачення суд вважає непереконливими, протирічливими, такими, що не ґрунтуються на поданих суду доказах.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Доказів, які б переконливо доводили невинуватість обвинуваченого суду не подавалось, а вказані вище докази його винуватості у достатній мірі переконливо доводять достовірність зазначених у обвинуваченні обставин.
Таким чином, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, суд вважає, що дії ОСОБА_7 , вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 153 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 153 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючих обставин покарання, відповідно до ст. 66 КК України, та обтяжуючих, відповідно до ст. 67 КК України, суд в діях обвинуваченого не вбачає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер діяння, обстановку, спосіб, місце і час його вчинення, форму, вид, ступінь вини, мотив і мету кримінального правопорушення, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, брав участь в зоні АТО, відсутність належної критичної оцінки скоєного, думку потерпілої та її законного представника, які просили призначити покарання із ізоляцією обвинуваченого від суспільства, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 153 ч.2 КК України, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст. 75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 статті 153 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО».

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, з 12.07.2019 року.

Речові докази по справі диски, що містяться в матеріалах кримінального провадження, залишити при справі; жіночу куртку червоного кольору, яка передана на зберігання ОСОБА_10 , залишити останній.

Витрати за проведення судових експертиз в сумі 12393,85 грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: