Справа № 405/8353/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2020 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу управління прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 22.02.2019 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000214 від 07.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову прокурора другого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 22.02.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000214 від 07.12.2016 року. На обґрунтування скарги зазначила, що в провадженні слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000214 від 07.12.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Постановою прокурора від 22.02.2019 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою, оскільки ОСОБА_3 не долучено будь-яких доказів, речей, документів, розрахунків, тощо, які б підтверджували заподіяння останній моральної, матеріальної шкоди діями працівників правоохоронних органів, а відтак відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що діями працівників правоохоронних органів, зазначених ОСОБА_3 у заявах, останній спричинено моральну чи матеріальну шкоду.
ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити, пославшись на обставини викладені у скарзі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за даної явки, на підставі наявних матеріалів скарги.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 07.12.2017 року за № 0000214 щодо протиправних дій працівників правоохоронних органів Кіровоградської області, які полягали в умисному невиконанні рішення слідчого судді Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 29.12.2017 року у справі № 390/2584/15-к, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою прокурора другого відділу прокуратури Кіровоградської області від 22.02.2019 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000214 від 07.12.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 366, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 364 КК України. В постанові зазначено, що ОСОБА_3 не долучено будь-яких доказів, речей, документів, розрахунків, тощо, які б підтверджували заподіяння останній моральної, матеріальної шкоди діями працівників правоохоронних органів, а відтак відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що діями працівників правоохоронних органів, зазначених ОСОБА_3 у заявах, останній спричинено моральну чи матеріальну шкоду.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі очевидні та достатні підстави, з яких вбачається, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів потерпілого як учасника кримінального провадження.

Разом з цим, прокурором при прийнятті оскаржуваної постанови зазначених вимог закону не дотримано.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови підставою відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у визнанні потерпілої є те, що ОСОБА_3 не долучено будь-яких доказів, речей, документів, розрахунків, тощо, які б підтверджували заподіяння останній моральної, матеріальної шкоди діями працівників правоохоронних органів, а відтак достатні, об`єктивні дані, які б на даний час свідчили про завдання ОСОБА_3 кримінальними правопорушеннями шкоди ( моральної, фізичної чи матеріальної) відсутні.
При цьому слідчим суддею відзначається, що 11.07.2018 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда було скасовано постанову слідчого від 18.06.2018 року, оскільки слідчим при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000214 не враховано обставини викладені в ухвалі слідчого судді від 03.04.2018 року, а саме необхідність слідчим у кримінальному провадженні врахувати та проаналізувати під час прийняття процесуальних рішень ті обставини, що тривалість проведення досудового розслідування, неодноразові скасування слідчими суддями постанов слідчих про закриття кримінальних проваджень, об`єктивно призводить до моральних страждань ОСОБА_3 . Крім того, 19.12.2019 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, скасовано постанову слідчого від 23.11.2018 року, оскільки слідчим при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000214 обставини зазначені в ухвалах слідчого судді від 03.04.2018 року та 11.07.2018 року та не зазначив, які саме слідчі дії ним було проведено з метою з`ясування та отримання відповідних належних та допустимих доказів, які вказували на наявність або відсутність даних, які б свідчили, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдана матеріальна, фізична та моральна шкода.
Разом з тим, прокурор при прийнятті 22.02.2019 року рішення про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 не врахував обставини зазначені в ухвалах слідчого судді від 03.04.2018 року, 11.07.2018 року та 19.12.2019 року не зазначив, які саме слідчі дії ним було проведено з метою з`ясування та отримання відповідних належних та допустимих доказів, які вказували на наявність або відсутність даних, які б свідчили, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдана матеріальна, фізична та моральна шкода.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову прокурора другого відділу управління прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 22.02.2019 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000214 від 07.12.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6