Номер провадження: 11-сс/813/729/20
Номер справи місцевого суду: 947/8404/20 1-кс/947/4816/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.04.2020 р. про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК Українибуло задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 22.04.2020 р. в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , з активованою сім картою оператора «Лайф» НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «Motorola», імей: НОМЕР_4 , без сім карти;
- мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_5 , з активованою сім-картою оператору «Київстар» сім карта має маркування НОМЕР_6 ;
- металевий предмет, ззовні схожий на обріз, без маркування та будь-яких видимих пошкоджень, споряджений одним патроном з маркуванням 16 мм;
- жорсткий диск з маркуванням SAMSUNG HD50LJ; P/N179111FLBO 03734;
- ключ з маркуванням Mercedes;
- ключ з маркуванням Toyota з брелком сигналізації з маркуванням Pandora;
- ключ без маркування;
- ключ без маркування з брелоком з логотипом «Ауді»;
- ключ металевий з маркуванням 12;
- ключ з маркуванням Toyota;
- сигналізація з маркуванням SHERIFF;
- металевий предмет, ззовні схожий на патрон - 1 шт. без маркування;
- карта «Універсальна», «Приватбанк» НОМЕР_7 ;
- карта для виплат «Приватбанк» НОМЕР_8 ;
- карта транспортного засобу марки HONDA ACCORD;
- карта транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ F 140;
- карта транспортного засобу марки TOYOTA RAV-4;
- карта транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 2ЛОD;
- карта транспортного засобу марки BMW 320 SEDAN;
- карта транспортного засобу марки OPEL OMEGA;
- металевий предмет, схожий на ніж з маркуванням ZORT Бекас 440 ST.
Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно відповідно до переліку в резолютивній частині, слідчий суддя прийшов до переконання, що, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення в межах даного кримінального провадження кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України,вилучені металевий предмет, ззовні схожий на обріз, споряджений одним патроном, металевий предмет, ззовні схожий на патрон, металевий предмет, схожий на ніж, мобільні телефони, сім-картки та жорсткий дисквідповідають критеріям речових доказів, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а щодо решти вилученого майна, зокрема, банківських карток, карт транспортних засобів та ключів, на теперішній час, з огляду на специфіку інкримінованих на теперішній час за обставинами даного кримінального провадження кримінальних правопорушень, наявна необхідність в перевірці правомірності їх перебування у володінні особи, в якої їх було вилучено, зокрема в перевірці правомірності їх набуття.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначив, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступне:

- клопотання слідчого та ухвала не містять жодного обґрунтування щодо причетності вилученого майна, за винятком обрізу мисливської рушниці, до кримінального провадження та його відповідності вимогам ст. 98 КПК України, слідчим не було зазначено, яку інформацію може містити таке майно та доказом чого саме воно є;

- що стосується накладення арешту на банківські картки, карти транспортних засобів та ключі від автомобілів, чинний КПК не містить такої підстави для арешту майна як зазначена в оскаржуваній ухвалі «перевірка правомірності перебування речей у володінні особи», при цьому, вилучення зазначеного майна вкрай ускладнило матеріальне становище ОСОБА_8 , оскільки він займається розведенням тварин, ремонтом автомобілів та на теперішній час позбавлений можливості виконувати свої цивільно-правові зобов`язання та фактично позбавлений засобів до існування.

Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , з активованою сім картою оператора «Лайф» НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Motorola», імей: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_5 , з активованою сім-картою оператору «Київстар» з маркуванням НОМЕР_6 , жорсткий диск з маркуванням SAMSUNG HD50LJ; P/N179111FLBO 03734; ключі з маркуванням Mercedes, Toyota, Audi з брелоками сигналізації, кредитні карти «Приватбанку» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , карти транспортних засобів марки HONDA ACCORD, TOYOTA RAV-4, MERCEDES-BENZ 2ЛОD, BMW 320 SEDAN, OPEL OMEGA, металевий предмет, схожий на ніж з маркуванням ZORT Бекас 440 ST, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 зазначеної норми передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. (а.с. 1-5), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Водночас, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували, що арештоване майно належить на праві приватної власності саме ОСОБА_8 .

Водночас, слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено причетності такого майна до розслідуваного кримінального провадження №0000155 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та яким чином зазначене майно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.
Окрім того, слідчим не було зазначено, яке відношення ОСОБА_8 , за місцем проживання якого був проведений обшук та вилучено перераховане вище майно, має до розслідуваного кримінального провадження, натомість, останній в даному провадженні жодного процесуального статусу не має, тобто є ані підозрюваним, ані обвинуваченим, ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
До клопотання слідчого про арешт майна, крім витягу з ЄРДР, копії ухвали про надання дозволу на обшук за адресою: АДРЕСА_1 , копії протоколу обшуку від 22.04.2020 р. та постанови про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження, жодного доказу на обґрунтування необхідності та підстав для накладення арешту на майно додано не було.

Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 27-31), розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речових доказів.

За таких обставин, враховуючи всі викладені вище положення закону в своїй сукупності, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчого та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому, п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.04.2020 року про накладення арешту на майно, вилученого 22.04.2020 р. в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого міститься в резолютивній частині ухвали, в межах кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчогоСУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , повернути прокурору-процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4