Справа № 461/1247/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/205/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру,

з участю прокурора - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на повідомлення слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України у кримінальному провадженні № 0005645 від 26.12.2019 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року у справі № 461/1247/20 скасувати частково в частині фальсифікації та ухвалити нову ухвалу.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки, слідчий суддя в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначив, що ОСОБА_6 разом із захисником обґрунтовують свою незгоду з підозрою тим, що ОСОБА_6 з необережності, без будь-якого умислу, рухаючись власним автомобілем назад здійснив наїзд на поліцейського ОСОБА_10 , а таке не відповідає фактичним обставинам справи

Апелянт вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив йому в огляді відео, яке, на його переконання, підтверджує те, що він не здійснював наїзду на поліцейського.

Окрім того, просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року, оскільки про те, що його захисник не подав апеляційної скарги він довідався лише 21 лютого, та в цей же день отримав копію оскаржуваної ухвали безпосередньо в Галицькому районному суді. На підставі вищенаведеного, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст. 303 КПК України.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з вимогами ч.5 ст.115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005645 від 26.12.2019 року, у якому 28.01.2020 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України у опорі працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.
З огляду на наведене, з 29 січня 2020 року починається визначений п. 10 ч. 1 ст.303КПК України строк для оскарження стороною захисту повідомлення особі про підозру, та такий спливає 29 березня 2019 року.

Оскільки повідомлення про підозру у вчиненні злочину може бути оскаржено після спливу 2-х місяців з дня його складення, відтак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_6 та його захисник не набули права на його оскарження, а скарга є передчасною.
Таким чином, на час звернення скаржника до суду зі скаргою 11.02.2020 року відсутні передбачені кримінально-процесуальним законом підстави для розгляду скарги слідчим суддею.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_11 в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

А тому, доводи підозрюваного та його захисника стосовно невідповідності повідомлення про підозру критеріям «обґрунтованої підозри» є безпідставними, оскільки, на думку апеляційного суду, повідомлення про підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, відповідає вимогам ст.277 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Апелянт фактично просить надати оцінку пред`явленій підозрі та висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті. Тому наведені апелянтом доводи для визнання підозри необґрунтованою не є слушними.
Правильними є висновки слідчого судді про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_11 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України.
З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими й до уваги їх не бере.
Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі наведеного та керуючись 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

поновити ОСОБА_11 строк апеляційного оскарження.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: