Справа № 643/5930/20
Провадження № 1-кс/643/1973/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , в присутності секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 23.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000574 від 09.07.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 23.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000574 від 09.07.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України та зобов`язання вчинити певні дії в обґрунтування якої зазначила, що дане кримінальне провадження відкрито за фактом ДТП, яка мала місце 08.07.2019 приблизно о 23:00 на перехресті пр. Московського та Петра Григоренка у м. Харкові за участю автомобілів «Мазда», р.н. НОМЕР_1 та «Киа Рио», р.н. НОМЕР_2 під керуванням, відповідно, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За наслідками ДТП водій ОСОБА_6 , дружиною якого є ОСОБА_3 , загинув.

ОСОБА_3 звернулась до слідчого з клопотанням про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, проте слідчий постановою від 23.03.2020 відмовив у цьому, мотивувавши своє рішення відсутністю даних, які б вказували, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок дій водія ОСОБА_5 . Крім того, слідчий зазначив, що наразі проводяться необхідні слідчі дії та експертні дослідження з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

Постанову слідчого скаржниця вважає протиправною та просить скасувати, так як кримінальним правопорушенням їй завдано як моральної шкоди, пов`язаної з великими душевними стражданнями через втрату чоловіка, так і матеріальної, викликаної лікуванням та, в наступному, похованням чоловіка. Крім того, постанова слідчого не вмотивована та не обґрунтована, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України, отже не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

До суду ОСОБА_3 подала заяву в якій просила розглянути скаргу та задовольнити її у свою відсутність.

Слідчий до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд скарги у свою відсутність, в якій заперечувала проти її задоволенні, зазначивши, що ОСОБА_3 неодноразово зверталась до слідчого з заявами про визнання її потерпілою, проте жодна її заява задоволена не була. Висновок слідчого щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою визнаний правомірним слідчим суддею під час розгляду попередньої аналогічної скарги ОСОБА_3 . Крім того, слідчий вказала, що згідно висновку автотехнічної експертизи в діях саме водія ОСОБА_6 , дружиною якого є скаржниця, вбачаються порушення ПДР, які стали причиною ДТП.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення ч.ч. 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приводом для її винесення стала оцінка слідчим поняття «очевидності та достатності» та висновки про відсутність очевидних та достатніх підстав вважати, що смерть водія ОСОБА_6 настала в наслідок дій водія ОСОБА_5 . Крім того, слідчий послався на проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень по встановленню механізму пригоди та оцінки дій всіх учасників ДТП в частині дотримання ПДР України.
Проте з таким висновком слідчого погодитись не можна з погляду на наступне: аналіз перелічених норм кримінально-процесуального закону дає підстави стверджувати, що критерій «очевидності та достатності підстав» застосовується до особи, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого і не залежить від дій особи, яка потенційно може набути статус підозрюваної.
В даному випадку, враховуючи обставини кримінального правопорушення, загибель в результаті його вчинення чоловіка скаржниці та стадію розслідування, на якій жодній особі не повідомлено про підозру, казати про наявність достатніх та очевидних підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, не має. Той факт, що в ході розслідування не встановлено очевидних та достатніх підстав вважати, що смерть водія ОСОБА_6 настала в наслідок дій водія ОСОБА_5 не спростовує очевидності завдання ОСОБА_3 шкоди в результаті даної ДТП.
Відсутність на даний час підстав для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не має перешкоджати особі, яка зазнала шкоди, реалізації своїх процесуальних прав.
В запереченнях на скаргу слідчий посилається на висновки судової автотехнічної експертизи, проте жодного посилання на даний висновок оскаржувана постанова не містить. Це дає підстави стверджувати, що прийняту постанову слідчий не обґрунтовував даним експертним висновком.
З погляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, належним чином не вмотивованою, відмову слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні такою, що не дозволяє останній реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості.

Отже, підстави для скасування постанови слідчого від 23.03.2020 існують.

Підстав для зобов`язання слідчого вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої слідчий суддя не вбачає, так як слідчий, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а підстав вважати, що слідчий допустить протиправні дії чи бездіяльність в майбутньому не має.

Керуючись ст.ст. 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 23.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000574 від 09.07.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1