Справа №-613/952/19 Провадження №-1-кп/613/47/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2020 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000380 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Краснокутськ Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08.10.2007 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2. ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном 3 роки, 12.03.2008 року направлений до місць позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 19.09.2011 звільнився на підставі п.«а» ст.3 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011;

17.02.2016 Богодухівським районним судом Харківської області за ст.395 КК України до арешту на строк 4 місяці, звільнився 28.07.2016 по відбуттю строку покарання,

за ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим 08.10.2007 Богодухівським районним судом Харківської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим терміном 3 роки з конфіскацією майна, 12.03.2008 постановою Богодухівського районного суду направлений до місць позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 19.09.2011 звільнився на підставі ст.3 п.а Закону України «Про амністію» від 08.07.2011, 17.02.2016 Богодухівським районним судом Харківської області, за ст.395 КК України до арешту на строк 4 місяці, звільнився 28.07.2016 по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 01 липня 2019 року о 10-00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в спальній кімнаті будинку домоволодіння ОСОБА_5 , 1942 р.н., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 за запрошенням останньої, скориставшись тим, що його злочинні дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, таємно скоїв крадіжку жіночого гаманця, б/в, вартістю 15 грн., з грошовими коштами в сумі 500 грн., які знаходилися під подушкою на ліжку у вказаній спальній кімнаті, що належать ОСОБА_5 , після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 515 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 1 липня минулого року він знаходячись в будинку своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_3 скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 500 грн. та гаманця. Уточнив, що в будинку він знаходився з дозволу бабусі, викрадені кошти витратив на власні потреби.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Уточнила, що, наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вона не має. Стосовно міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно і кваліфікує його дії за ст.185 ч.2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше неодноразово судимий, тривалий час ухилявся від явки до суду, перебував в розшуку, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває під диспансерним наглядом у лікаря нарколога, шкода відшкодована частково.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання для підсудного, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.
На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання - моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Речовий доказ по справі: жіночий гаманець коричневого кольору, який знаходиться на зберіганні ОСОБА_5 залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя