Справа № 600/618/18
Справа № 1-кп/951/3/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2018 року за №0000084 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм СП «Оптіма Фарм, ЛТД», не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

01.08.2018 року до Козівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Суть сформульованого у вказаному обвинувальному акті обвинувачення, яке підтримане у судовому засіданні прокурором, полягає у наступному:
«07 червня 2018 року близько 12 години водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Козова Зборів» в межах населеного пункту с. Вимислівка Козівського району Тернопільської області зі сторони м. Зборів Зборівського району Тернопільської області у напрямку смт. Козова Козівського району Тернопільської області.
Під час руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України).

Так, на ділянці вказаної автодороги, що у с. Вимислівка Козівського району Тернопільської області, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п.п.10.1 та 11.3 ПДР України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво та, перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 «вузька суцільна лінія», яку перетинати заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення керованого автомобіля «Volkswagen LT 35» із передньою правою частиною технічно справного автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , який в цей час під керуванням жителя с. Золочівка Козівського району Тернопільської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дотримання вимог ПДР України, з трьома пасажирами, без вантажу, рухався в зустрічному напрямку у бік м. Зборів Зборівського району Тернопільської області в межах своєї смуги.

Внаслідок викладеного і в порушення вимог п.1.5 ч.1 ПДР України водій ОСОБА_4 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Золочівка Козівського району Тернопільської області, отримала тілесні ушкодження: закриту травму грудної клітки у вигляді закритих переломів 3,4,5-го правих ребер з розвитком двобічного посттравматичного незначного ексудативного плевриту (скупчення рідини в грудній порожнині), із зовнішніми ушкодженнями синець правої молочної залози та правої половини грудної клітки із ознаками забиття; закриту травму живота із ознаками забиття передньої черевної стінки справа, печінки із наявністю незначних за розмірами під капсулярних гематом; садно лівої верхньої повіки, садно і синець правого плеча, із ознаками забиття.

Діагностована у ОСОБА_5 закрита травма грудної клітки із зовнішніми ушкодженнями не була небезпечною для життя, проте у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Закрита травма живота за описаною виразністю клінічних проявів належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я п.2.3.3 цих «Правил». Інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких п.2.3.5 цих «Правил».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.10.1, 11.3 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.».
Під час судового розгляду, зокрема у вступній промові, прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 обвинувачення. Просила суд призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз (а.с.128-130).
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду, зокрема у вступній промові, вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в якому він обвинувачується, визнав повністю, додатково повідомивши, що суть обвинувачення йому зрозуміла, жодних заперечень щодо викладених в обвинувальному акті обставин у нього немає, а наслідки такого визнання, передбачені КПК України йому відомі та зрозумілі.
Крім того, допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 надав свідчення аналогічні змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, додатково вказавши, що вину свою визнає в повному обсязі та щиро кається у вчиненому. Крім того, повідомив, що кілька разів намагався узгодити з потерпілою суму відшкодування за заподіяну ним шкоду, однак така домовленість досягнута не була у зв`язку з тим, що сума відшкодування потерпілої є непосильною для нього.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 та її захисник під час судового розгляду, в тому числі висловлюючи думку щодо обсягу доказів, які слід дослідити та порядку їх дослідження, підтримали висунуте прокурором обвинувачення та повідомили, що будь-які заперечення щодо обставин, зазначених в обвинувальному акті у них відсутні, а наслідки визнання цих обставин їм відомі та зрозумілі. При цьому, захисник потерпілої особи зазначила, що не погоджується із покаранням, яке просить призначити прокурор та просила основне покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України призначити в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також до основного покарання у виді штрафу призначити і додаткове у виді позбавла тим, що обвинувачений не відшкодував заподіяних ним збитків потерпілій особі, а під час переговорів щодо узгодження суми відшкодування завданої ним шкоди повідомив, що нічого «платити» потерпілій «не буде».
При цьому, під час допиту потерпілої, остання надала покази, які цілком та повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
На підставі вказаного, заслухавши думку учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними визнаються, і в добровільності їх позиції немає сумнівів, дійшов до висновку про можливість здійснення судового розгляду цієї справи за скороченою процедурою та недоцільність дослідження доказів щодо обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, які ніким не оспорюються, зважаючи на те, що учасники судового провадження щодо такого обсягу та порядку дослідження доказів.

Здійснюючи судовий розгляд за спрощеною процедурою, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов до висновку про можливість дослідження лише доказів, які характеризують обвинуваченого та мають значення для обрання покарання.
Відтак, судом досліджено та надано оцінку наступним доказам та встановлено, на підставі таких, наступні обставини:
1.Досудова доповідь начальника Козівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, згідно з якою встановлено, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а рівень ризику оцінений як низький (а.с.87-93);
2.Вимоги УІЗ ГУ Національної поліції в Тернопільські області та ДІЗ ГУ Національної поліції в Тернопільській області від 16.07.2018 року та ДІЗ Національної поліції України та УІАП Національної поліції України від 25.11.2019 року, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.117-120);
3.Довідка про медичний огляд для визначення стану сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_4 , проведений лікарем ОСОБА_10 , відповідно до якої в останнього не виявлено ознак алкогольного сп`яніння (а.с.121);
4.Довідка Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації від 24.07.2018 року про те, що ОСОБА_4 на обліку в КЗ ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» не перебуває, що свідчить про те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.с.122);
5.Довідка комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 25.07.2018 року про те, що ОСОБА_4 на обліку не числиться, що підтверджує, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра (а.с.123).

Крім того, судом досліджено довідки Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про вартість трьох інженерно-транспортних експертиз та однієї авто товарознавчої експертизи, проведених у кримінальному провадженні №0000084 від 07.06.2018 року, сукупна вартість яких становить 6578,00 грн. (1430,00 грн. за інженерно-транспортну експертизу + 1430,00 грн. за інженерно-транспортну експертизу + 2574,00 грн. за інженерно-транспортну експертизу + 1144,00 грн. за автотоварознавчу експертизу) (а.с.124-127).
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Враховуючи визнання учасниками судового розгляду всіх обставин, вказаних в обвинувальному акті, зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 07.06.2018 року близько 12 години, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT 35», р.н. НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Козова Зборів» в межах населеного пункту с. Вимислівка Козівського району Тернопільської області зі сторони м. Зборів Зборівського району Тернопільської області у напрямку смт. Козова Козівського району Тернопільської області і не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво та, перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 «вузька суцільна лінія», яку перетинати заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення керованого автомобіля «Volkswagen LT 35» із передньою правою частиною технічно справного автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , який в цей час під керуванням жителя с. Золочівка Козівського району Тернопільської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дотримання вимог ПДР України, з трьома пасажирами, без вантажу, рухався в зустрічному напрямку у бік м. Зборів Зборівського району Тернопільської області в межах своєї смуги. Внаслідок порушення вимог п.1.5 ч.1 ПДР України водій ОСОБА_4 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пасажир автомобіля «Volkswagen Golf» отримала тілесні ушкодження: закриту травму грудної клітки у вигляді закритих переломів 3,4,5-го правих ребер з розвитком двобічного посттравматичного незначного ексудативного плевриту (скупчення рідини в грудній порожнині), із зовнішніми ушкодженнями синець правої молочної залози та правої половини грудної клітки із ознаками забиття; закриту травму живота із ознаками забиття передньої черевної стінки справа, печінки із наявністю незначних за розмірами під капсулярних гематом; садно лівої верхньої повіки, садно і синець правого плеча, із ознаками забиття.

Діагностована у ОСОБА_5 закрита травма грудної клітки із зовнішніми ушкодженнями не була небезпечною для життя, проте у своєму клінічному перебігу супроводжувалася тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Закрита травма живота за описаною виразністю клінічних проявів належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких.

При цьому, на переконання суду, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.10.1, 11.3 та дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відтак, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та відповідне обвинувачення доведеними, а кримінально-правову кваліфікацію за ч.1 ст.286 КК України вірною.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, не судимий, працюючий, за місцем проживання характеризується добре, за місцем роботи показав себе як працелюбний, наполегливий, та відповідальний співробітник, який успішно справляється із своїми посадовими обов`язками, має на утриманні дитину 2016 року народження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, думку державного обвинувача, потерпілої та її захисника, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу.
Крім того, беручи до уваги характер порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, позицію захисника потерпілої, той факт, що автомобіль слугує обвинуваченому єдиним джерелом постійного прибутку, суд не вбачає підстав для застосовування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз, а саме: в розмірі 1 430 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 18.07.2018 року № 5-378/18, в розмірі 1 430 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 19.07.2018 року № 5-379/18, в розмірі 2 574 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 23.07.2018 №5-380/18 та в розмірі 1 144 грн. 00 коп. за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 18.07.2018 №4-120/18, що становить в сумі 6 578 грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1