Справа № 202/802/18
Провадження № 1-кс/0202/3886/2020
У Х В А Л А
Іменем України
26 травня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001664 від 01.10.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001664 від 01.10.2015 року.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2015 року на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В 2017 році йому стало відомо в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001664 від 01.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
З приводу відомих йому даних та відомостей щодо придбання вказаної квартири ним було надано пояснення слідчому Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Також ним було надано правовстановлюючі документи на належну квартиру та повідомлено всю відому йому інформацію. Він безперервно з моменту придбання квартири в 2015 році проживав в ній.
Коли 16.07.2018 року в нього народився син, він зобов`язаний був зареєструвати його місце проживання протягом трьох місяців з дня державної реєстрації народження.
Він звернувся до виконавчого органу міської ради з заявою про реєстрацію його новонародженої дитини і там йому повідомили, що на його квартиру накладено арешт, у зв`язку з чим він позбавлений можливості зареєструвати місце проживання своєї малолітньої дитини в належній йому квартирі.
Йому стало відомо, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2018 року було накладено арешт на належну йому квартиру.
Його не було повідомлено про те, що розглядалося питання про накладення арешту на належне йому майно, він не був присутній при розгляді питання про арешт майна. Він був позбавлений можливості довести, що він є добросовісним набувачем, це його єдина квартира та він не має жодного відношення до реалізації майна з метою прибутку.
Заявник вважає, що арешт на належну йому квартиру накладено необґрунтовано та у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки слідчим не було вжито всіх належних заходів для встановлення самої події кримінального правопорушення, а на обґрунтування заявленого клопотання про накладення арешту на належну йому квартиру слідчим було вказано тільки те, що в кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що первинна реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 з подальшим переоформленням права власності на ОСОБА_6 та далі по ланцюгу дій за ОСОБА_7 було заздалегідь спланованими діями невстановлених осіб, спрямованими на незаконне отримання чужого майна з метою створення умов для його подальшої реалізації з метою прибутку, але не доведено наявність шкоди та умисних дій з боку ОСОБА_7 .
На даний час досудове розслідування триває, що підтверджується копією постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 10.10.2019 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження станом на 22.05.2020 року.
Клопотання про арешт належного йому майна, як добросовісного набувача, слідчим заявлено передчасно, без встановлення належних даних та наявності беззаперечних відомостей про обставини справи, що позбавило слідчого суддю при розгляді клопотання можливості об`єктивно встановити співмірність обмеження права власності, через відсутність належного обґрунтування, яким чином майно, яке підлягало арешту, має відношення до кримінального провадження, кому завдано шкоди, чи є умисні дії з боку ОСОБА_7 , слідчий суддя був позбавлений можливості достовірно оцінити необхідність застосування арешту майна у даному кримінальному провадженні через відсутність належних доказів.
Окрім того, він ще в 2017 році надав до органу досудового розслідування всі необхідні свідчення щодо обставин набуття у власність належної йому квартири.
Подальше застосування арешту належної йому квартири суттєво обмежує його у здійсненні права власності та не дозволяє зареєструвати місце проживання його малолітньої дитини. Через відсутність реєстрації його малолітньої дитини він не може оформити його в дитячій садок та має ряд обмежень через відсутність реєстрації у дитини.
Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Арешт на майно накладено у кримінальній справі, у якій він, заявник, взагалі не є стороною кримінального провадження, на даний час відсутній справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, грубо та необґрунтовано порушуються його права та свободи.
Тому заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2018 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності.
Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження № 0001664 від 01.10.2015 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001664 від 01.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2018 року накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на котру зареєстровано за ОСОБА_7

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2015 року належить ОСОБА_4 .
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за котрих жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що клопотання ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки заявником було доведено, що арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності, накладено необґрунтовано, оскільки жодній особі у встановленому кримінально-процесуальним законодавством не було вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, зазначений захід забезпечення кримінального провадження суттєво порушує права заявника як добросовісного набувача та на теперішній час відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, а тому арешт підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001664 від 01.10.2015 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2018 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1