Провадження № 1-кс/947/1426/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004375 від 17.08.2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2016 року народження, офіційно працюючого на посаді директора ТОВ «Майнічі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004375 від 17.08.2019 року.
Прокурором у клопотанні зазначені ризики, які на його думку не зменшилися, та навпаки продовжують існувати, а саме: підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні; враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, невідворотність та суворість покарання, може почати переховуватись від органів д/с розслідування або суду з метою уникнення покарання; може підтримувати зв`язок з іншими особами, які причетні до кримінального правопорушення, місцезнаходження яких на теперішній час не встановлено, надавати їм інформацію про хід досудового розслідування, чим буде чинити перешкоди слідству; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Підозрюваний заперечував проти клопотання прокурора, надавши суду письмові заперечення та пояснення, аналогічні тим, що викладені в запереченнях. Так, підозрюваний зауважив на відсутності розумної підозри, зло навмисності обвинувачення,відсутності обгрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, та недоведеності існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Захисник підозрюваного підтримав думку ОСОБА_4 та просив слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення, так як продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним та порушує право підозрюваного на працю.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004375 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.
Так, 18.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей, та загибель людей, майнову шкоду в особливо великому розмірі, інші тяжкі наслідки.
09.10.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 270 КК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 15.10.2019 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.12.2019 року з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 53 087 760 гривень.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2019 року вищевказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 скасовано, підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.12.2019 року, із забороною цілодобово залишати житло, в якому він мешкає.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, в якому він мешкає, строком до 10.02.2020 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.01.2020 року вищевказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року скасовано, підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, в якому він мешкає, в період з 21:00 годин до 06:00 годин наступного дня, строком до 17.02.2020 року.
Крім того, зазначеною ухвалою Одеського апеляційного суду на підозрюваного ОСОБА_4 покладені обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, а також зміну засобів зв`язку; утримуватися без дозволу слідчого або прокурора від спілкування особисто або через інших осіб, а також через соціальні мережі, засоби мобільного зв`язку та мобільні додатки з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні та експертами; носити електронний засіб контролю.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком до 8 років.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.02.2020 року строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0004375 продовжено до 17.04.2020 року.
Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч.4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді клопотання, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри за ч.2 ст.270 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні безпосередньо слідчим суддею.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді, матеріали, долучені до клопотання доводять наявність обгрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_4 за ч.2 ст.270 КК України.

Відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Крім того, обгрунтованість підозри була перевірена як слідчим суддею під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, продовження дії застосованого запобіжного заходу, так і судом апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, слідчий суддя враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.199 КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатні докази на підтвердження існування такого ризику, як можливе переховування від органів досудового розслідування та суду, який, хоча і зменшився, але не зник.

Разом з тим, враховуючи тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, ризик можливого впливу на свідків та потерпілих, які ще не допитані, зі спливом часу зник, та інші ризики, заявлені в клопотанні прокурора, належним чином не доведені стороною обвинувачення.

Так, враховуючі встановлені в судовому засіданні обставини, обгрунтованість підозри та наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає встановленим, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створює умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

Крім того, доводи підозрюваного та його захисника щодо необхідності працювати в нічний час не знайшли свого підтвердження, так як стороною захисту не надано жодного належного доказу таких доводів.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання сторони обвинувачення необхідно задовольнити частково, та продовжити застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період з 21:00 години до 06:00 години наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.9 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною залишати житло, де він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 21:00 години до 06:00 години наступного дня, строком на 60 днів, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він повинен відбувати домашній арешт, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, а також зміну засобів зв`язку; носити електронний засіб контролю;
Ухвала слідчого судді щодо продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків покласти на відповідний орган Національної поліції України.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 14.04.2020 року включно.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали буде оголошено слідчим суддею 19.02.2020 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1