Справа № 570/1890/20
номер провадження 1-в/570/270/2020
У Х В А Л А
іменем України
09 липня 2020 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи

виконання покарання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області подання адміністрації Державної установи "Городоцький виправний центру (№131)" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.10.2008 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 115 ч. 2, п. 10; 15 ч. 2, 152 ч. 4; 186 ч. 2; 70 КК України на 15 років позбавлення волі. 23.05.2016 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 08.04.2008 року по 26.02.2009 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 20.05.2019 року ухвалою Маневицького районного суду Волинської області замінено на обмеження волі невідбуту частину строку покарання, 03 роки 01 день,

в с т а н о в и в:
У зазначеному поданні вказано про нявність підстав, визначених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор подання не підтримав, вважає передчасним висновок про доведення засудженим свого виправлення. Просив відмовити у задоволенні вказаного подання.

Представник установи виконання покарань подання підтримав, просив звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково.
Заслухавши міркування учасників судового розгляду, пояснення засудженого, дослідивши подання та додані документи, матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та, як в данному випадку, після фактичного відбуття засудженим дві третіх строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин.

Із матеріалів доданих до клопотання встановлено, що початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , призначеного згідно зазначеного вироку 24.10.2008 року Апеляційним судом Донецької області - 08.04.2008 р., кінець строку - 03.04.2022 р., 3/4 строку - 21.08.2018 р. На даний час невідбута частина покарання становить 01 рік 08 місяців двадцять чотири дні обмеження волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Із матеріалів доданих до подання встановлено, що його поведінка протягом 2018-2019 років декілька разів була предметом розгляду на засіданнях комісій установ виконання покарань. Висновки комісій є неоднозначними щодо виправлення засудженого. Так, із протоколу № 8 від 24.05.2018 року засідання комісії державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» відмовлено у застосуванні заміни покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення. Із протоколу № 2 від 14.02.2018 року засідання комісії державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» визнаний таким що стає на шлях виправлення та заслуговує на зміну умов тримання згідно ст. 101 КВК України. Згідно протоколу № 17 від 11.11.2018 року засідання комісії державної установи «Маневицька виправна колонія (№ 42)» визнаний таким, що не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України. Із протоколу № 7 від 09.04.2019 року засідання комісії державної установи «Маневицька виправна колонія (№ 42)» визнаний таким, що став на шлях виправлення та заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України. Вказані висновки комісій державних установ засудженим не оспорені, в судовому порядку не скасовані, підтвердженні об`єктивними даними в матеріалах особової справи, отже, підлягають врахуванню судом, як об`єктивні дані при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення. Також наявність істотної суперечності у чотирьох протоколах засідання комісій виправних установ не дозволяє суду визнати, що засуджений став на шлях виправлення.
Наявність у засудженого ОСОБА_5 заохочення свідчить не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання. Його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Кількість та види стягнень, застосованих до засудженого за час відбування покарання, вказують про поведінку засудженого протягом інших періодів.

Наведене вказує про помилковість доводів вказаних у поданні про наявність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України про умовно-дострокове звільнення.

Статтею 81 КК України визначено право суду, а не покладається на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання. При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд також враховує призначений вироком суду вид та строк покарання, тривалість невідбутого строку покарання.

Із урахуванням встановлених обставин, подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

При прийнятті такого рішення суд враховує також і те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких насильницьких злочинів. Призначене покарання, як захід примусу застосовано від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та полягає в передбаченому законом порядку позбавленні чи обмеженні прав і свобод засудженого. Через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Керуючись ст. 74, 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання адміністрації Державної установи "Городоцький виправний центру (№131)" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1