Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження №0000159 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радивилів Рівненської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою середньою світою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки обмеження волі
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалено рахувати з дня прибуття і його постановки на облік у виправному центрі.
Цивільні позови прокурора Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Радивилівської районної ради Рівненської області та в інтересах Комунального некомерційного підприємства "Радивилівська районна лікарня" Радивилівської районної ради Рівненської області та в інтересах держави в особі Рівненської міської ради та в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні залишено без розгляду.
Також судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 16 травня 2019 року близько 19.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку за місцем власного проживання, тобто АДРЕСА_1 , застосовуючи фізичну силу, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вдарив свого батька ОСОБА_8 кулаком правої руки в ділянку голови останнього, а потім - коли останній впав на підлогу, наніс ще близько п`яти-семи ударів лівою ногою в область обличчя, грудної клітки, в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що, на його переконання, зазначений вирок є надто суворим. Так, обставинами, що пом`якшують його покарання є визнання своєї вини, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. При цьому зазначив, що обставиною, яка обтяжує його покарання, було визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, хоча освідування не проводилось, а він сам вказував, що був трохи випивши.
Також обвинувачений покликався на наявні в матеріалах цього провадження дані, які характеризують його - раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання задовільно та є працівником з благоустрою Радивилівської міської ради..
Окрім того зазначив, що він проживає зі своєю сестрою, їх мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і тому у разі направлення його для відбування покарання, його сестра залишиться одна.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не подавала.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною1 статті 122 КК України за вказаний злочин передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його помякшують і обтяжують.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Зокрема судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, наявність обтяжуючих покарання обставин, якими було визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Також місцевим судом була врахована досудова доповідь Радивилівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як високий, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Разом з цим місцевий суд врахував, що ОСОБА_5 ніде не працює та дійшов до обґрунтованого висновку щодо неможливості призначення більш м`якого покарання у виді виправних робіт.
Сукупність вказаних обставин слугувала підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання у межах мінімальної санкції інкримінованої йому частини статті.

Щодо доводів обвинуваченого про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, вирішуючи питання про порядок дослідження доказів та їх обсяг, суд першої інстанції врахував думку сторін та дійшов висновку про можливість розгляду вказаного кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК, яка передбачає право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому своєму батьку ОСОБА_8 , тобто в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, тому місцевий суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого даних.

При цьому, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений користувався послугами захисника, який також не заперечував проти встановленого обсягу дослідження доказів.
Враховуючи добровільну відмову сторони захисту в суді першої інстанції від права заперечувати свою вину та обставини, викладені в обвинувальному акті, шляхом надання згоди на застосування судом положень ч.3 ст.349 КПК, колегія суддів не знаходить підстав вважати обґрунтованими доводи апелянта щодо безпідставності визнання обставиною, що обтяжує його покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції, належним чином врахувавши усі обставини даного кримінального провадження, в тому числі і ті, на які покликався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, дійшов до обґрунтованого висновку, що саме покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Доказів на підтвердження інших обставин, які б беззаперечно вказували на можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, стороною захисту надано не було та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що згідно ч.1 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції було дотримано вимоги як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону та призначено ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для зміни даного вироку та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3