Справа №635/410/20
Провадження №1-кс/635/146/2020
УХВАЛА

23 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_6 ,
психолога ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 21.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, учня 8 класу Борисівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів імені Д.І. Яворницького Харківської районної ради Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, однак відносно якого ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2018 року було застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

встановив:

23 січня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 21.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.
З клопотання слідчого вбачається, що у провадженні СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000135 від 21.01.2020 за ч.2 ст.187 КК України. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 20.01.2020 приблизно о 18:00 у м. Мерефа Харківського району Харківської області неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи разом із неповнолітнім ОСОБА_9 та малолітнім ОСОБА_10 поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 , побачив та показав неповнолітньому ОСОБА_9 та малолітньому ОСОБА_10 , що по вказаній вулиці йшла попереду від них потерпіла ОСОБА_11 , після чого у них виник спільний єдиний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , шляхом нападу на останню. Діючи за попередньою змовою групою осіб, з єдиним для всіх умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , з метою заволодіння належним їй майном, неповнолітній ОСОБА_4 підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , після чого наніс останній один удар по спині в область лопаток, внаслідок чого ОСОБА_11 впала на землю. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , неповнолітній ОСОБА_4 почав наносити удари по тілу потерпілої ОСОБА_11 , а неповнолітній ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_10 почали відбирати у цей час у потерпілої ОСОБА_11 її сумку. У цей час, потерпіла ОСОБА_11 почала кричати на допомогу, внаслідок чого неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_9 разом із малолітнім ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зникли, без майна потерпілої ОСОБА_11 , при цьому спричинивши відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства Харківсмької районної ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» потерпілій ОСОБА_11 внаслідок своїх умисних протиправних дій тілесні ушкодження у вигляді травми, а саме: гостра закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, закритий перелом шийки лівого стегнової кістки. 21 січня 2020 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України. 21 січня 2020 року о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що він є неповнолітнім, уродженцем м. Харкова, громадянином України, який з його слів зареєстрований у м. Харкові (більш точного адресу не встановлено), раніше фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , а станом на 20.01.2020 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_4 , учень 8 класу Борисівської загальноосвітньо школи І-ІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області, до якого відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03.03.2018 (справа №635/6331/17, провадження №1-кп/635/474/2018) за наслідками судового розгляду кримінального провадження №0001183 від 15.09.2017 раніше застосовувались примусові заходи виховного характеру у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, а також якому повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000246 від 26.05.2019 за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України.
Слідчим в клопотанні зазначено, що неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який відноситься до злочинів проти власності, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна. При цьому, вина підозрюваного ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні злочині, передбаченому ч.2 ст.187 КК України, підтверджується, зокрема, наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- протоколом огляду місця події від 20.01.2020 (території, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Шевченко), відповідно до якого встановлено місце вчинення кримінального правопорушення злочину;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 21.01.2020, яка під час допиту надала показання, що коли вона йшла по вул. Шевченко у м. Мерефа Харківського району Харківської області, до неї ззаду підбігло троє хлопців та здійснили на неї напад;
- протоколом пред`явлення для впізнання від 21.01.2020, що проводився за участю потерпілої ОСОБА_11 , під час якого остання впізнала неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 як особу, яка вчинила на неї напад, нанесла тілесні ушкодження та намагалася вирвати у неї сумку;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.01.2020, яка надала показання, що вона працює продавцем в магазині та бачила 20.01.2020 у вечірній час неповнолітніх хлопців ромської національності, які придбали три пластикові стакани;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2020, яка надала показання, що 20.01.2020 приблизно о 18:05 вона поїхала по справам разом зі своїм чоловіком на автомобілі по вул. Шевченко в м. Мерефа Харківського району Харківської області. Коли вони їхали по цій вулиці, то побачила, що на узбіччі лежить жінка, у зв`язку із чим вони зупинили автомобіль. Коли ОСОБА_13 та її чоловік підійшли до цієї жінки, то впізнали у ній свою знайому ОСОБА_11 . На питання, що з нею трапилось, остання повідомила, що на неї напали троє хлопців, які потім втекли. Також ОСОБА_11 повідомила їм, що один з цих хлопців знаходився у білих кросівках. Після цього чоловік ОСОБА_13 поїхав на автомобілі по вказаній вулиці та бачив поряд зі спортивною площадкою трьох хлопців циганської національності, один з яких був взутий у білі кросівки;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.01.2020, який надав показання, що 20.01.2020, коли він з дружиною проїжджав на автомобілі біля буд. АДРЕСА_3 , то на узбіччі побачили свою сусідку ОСОБА_11 . Коли вони зупинились, то остання їм повідомила, що на неї напали. Після цього дружина ОСОБА_13 залишилась допомогти сусідці, а він поїхав подивитися по вулицям, хто міг на неї напасти. У подальшому ОСОБА_13 біля спортивної площадки побачив трьох хлопців ромської національності, одного з яких він впізнав як свого знайомого ОСОБА_14 ;
- протоколом свідка ОСОБА_15 від 21.01.2020, який надав показання, що ввечері 20.01.2020 йому та його товаришу стало відомо від трьох хлопців ромської національності, що вони вчинили напад на жінку у м. Мерефі Харківського району Харківської області. Про це ОСОБА_15 одразу повідомив у поліцію.
Слідчим наголошено у клопотанні, що виходячи з матеріалів кримінального провадження та характеристик особистості підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні мають місце ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскілки після повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000246 від 26.05.2019 за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 змінив фактичне місце свого проживання та змінив його з с. Борисівка Харківського району Харківської області на м. Мерефа Харківського району Харківської області, про що ані слідчого, ані прокурора не повідомив, що у свою чергу вказує на його переховування. Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може покинути територію Харківської області з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення передбаченої законом кримінальної відповідальності та покарання за вчинений інкримінований йому тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна. Разом з тим, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 причетний до вчинення іншого кримінального правопорушення злочину, а також може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення злочину, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки встановлено, що, незважаючи на застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру за наслідками судового розгляду кримінального провадження №0001183 від 15.09.2017, а також притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000246 від 26.05.2019 за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив інкримінований йому тяжкий злочин. Зазначені обставини вказують на відсутність будь-якого впливу на поведінку ОСОБА_4 з боку його матері, обумовлюють існування ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень. Відтак, наведені обставини вказують на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із обмеженням свободи, для забезпечення виконання останнім покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством процесуальних обов`язків у якості особи, стосовно якої здійснюється кримінальне переслідування у якості підозрюваного. Зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі потерпілих), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Також, слідчим у клопотанні вказано, що відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177-178 КПК України, має право, зокрема, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримала та просив задовольнити, з посиланням на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , законний представник підозрюваного - ОСОБА_6 та захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частин першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких.
Відтак, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який відноситься до злочинів проти власності, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна, віднесеного до категорії тяжких злочинів.
Оцінюючи надані до суду матеріали встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є неповнолітнім учнем 8 класу Борисівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів імені Д.І.Яворницького Харківської районної ради Харківської області, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання зарекомендував себе з негативної сторони, за місцем навчання характеризується як безвідповідальний та схильний до девіантної поведінки учень, раніше не судимий, однак відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03.03.2018 (справа №635/6331/17, провадження №1-кп/635/474/2018) за наслідками судового розгляду кримінального провадження №0001183 від 15.09.2017 до ОСОБА_4 застосовувались примусові заходи виховного характеру у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, а також йому повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000246 від 26.05.2019 за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України.
З огляду на обставини інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, вбачається, що дії підозрюваного, як і він сам, представляють підвищену суспільну небезпеку, вбачається наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового слідства або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, а також перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки незважаючи на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000246 від 26.05.2019, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.
Як встановлено з копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, ОСОБА_4 21 січня 2020 року був затриманий в порядку визначеному ст.208 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, незважаючи про позитивні дані про особу підозрюваної.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування, а саме, забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії передбачені пунктом 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа, більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам вчини дії передбачені пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Відповідно до вимог статей 182, 183 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статті 177 КПК України, вважає можливим визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.
Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.
Виходячи із дати повідомлення ОСОБА_4 про підозру, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 21 березня 2020 року.
Відтак, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини надані сторонами кримінального провадження та обставини передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 березня 2020 року.
Керуючись статтею 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 21.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 21 березня 2020 року включно.

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Харківського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення., а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2020 року

Слідчий суддя ОСОБА_1