Справа № 165/3501/19 Провадження №11-кп/802/349/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора Троцюка

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № №0001267 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 08 травня 2020 року включно.
Своє рішення суддя мотивував тим, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого не зменшились з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому дійшов висновку про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просить направити його на обстеження до Волинської обласної психіатричної лікарні.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, для застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання останнього під вартою.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення не змінилися.
ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Дані про особу ОСОБА_6 , на які посилається останній у своїй апеляційній скарзі, не зменшують ризики у кримінальному провадженні та не впливають на правильність висновку місцевого суду щодо необхідності застосування до обвинуваченого саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про те, що він потребує обстеження та лікування в Волинській обласній психіатричній лікарні, не підтверджуються висновком судово-психіатричного експерта №220 від 05.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_6 може бути визнаний осудним та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: