Справа № 128/1514/20
УХВАЛА
Іменем України

30 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 18.01.2006 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 04.01.2010 по відбуттю строку відбування покарання.
2) 08.05.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2016, строк попереднього ув`язнення зараховано з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Звільнився 11.02.2016 по закінченню строку відбування покарання.
3) 30.08.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.09.2019, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк з 11.08.2017 по 15.11.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, оскільки він відбув 3/4 частини строку покарання, має заохочення, стягнень не має.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що працевлаштований в установі в майстерні, має заохочення, стягнень не має, про застосування до нього дисциплінарного стягнення, зазначеного в наданій суду довідці, йому раніше не було відомо, спілкується з матір`ю і братом. На даний час він втретє засуджений, однак злочин, за який відбуває покарання, він не вчиняв. Скоював злочин лише один раз, коли був вперше судимий. Бажає звільнитись з установи та працевлаштуватись.

Представник установи відбуття покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду. Суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, певний період часу він не працював в установі, почав працювати зимою 2019-2020 років. На даний час трудовий договір з ОСОБА_5 розірвано.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, враховуючи дані про його поведінку та ставлення до праці, тому вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_5 суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.08.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.09.2019 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 11.08.2017 по 15.11.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Початок строку засудженому ОСОБА_5 рахується з 11.08.2017, кінець строку 07.05.2021.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.08.2017, під час тримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. Під час утримання в ДУ «УВП (№1)» м. Вінниця до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. До ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 24.01.2019, де за час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та 2 рази заохочувався, та згідно позиції установи покарань, це не свідчить про сталість його виправлення. Протягом певного періоду працював на виробництві установи, але на даний час на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх законні вимоги, проте якісно їх виконує лише під контролем. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Водночас не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно, або перекладає їх на інших засуджених. Бере участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», власної ініціативи в реалізації не проявляє. Соціально-корисні зв`язки з рідними не підтримує, за час відбування покарання побачення не надавались, отримав 1 посилку.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що з урахуванням того, що за час відбування покарання ОСОБА_5 не проявив готовності до самокерованої та правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України, а також те, що він раніше 2 рази притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини (ст. 187 КК України), що може вказувати на високий рівень кримінального рецидиву, а також у зв`язку з тим, що за час відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 було скорочено значний відрізок терміну відбування покарання, адміністрація установи вважає, що застосування ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_5 на даний час не заслуговує.

11.04.2019 комісією установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, що не стає на шлях виправлення.

02.10.2019 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

02.10.2019 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

На профілактичному огляді не перебуває.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого від 30.06.2020, вбачається, що засуджений отримав 1 дисциплінарне стягнення 02.02.2018, а саме догану, та 2 заохочення 10.10.2019 та 10.04.2020, а саме дві подяки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Суд бере до уваги, що, ОСОБА_5 перебуваючи в місцях позбавлення волі з 11.08.2017 та безпосередньо у ДУ «Стрижавська ВК (№81)» з 24.01.2019, отримав лише два заохочення 10.10.2019 та 10.04.2020. Тому суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення. При цьому, ОСОБА_5 в установі на даний час не працевлаштований за власним бажанням, будь-яких перешкод для його працевлаштування в судовому засіданні не встановлено. Також суд враховує позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої відмовила в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення та в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

Враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, відсутність офіційного працевлаштування, несумлінне ставлення до робіт з благоустрою, відсутність ініціативи в реалізації програми диференційованого виховного впливу, а також те, що він вину у скоєному не визнав, наполягає на тому, що злочину не вчиняв взагалі, а отже в нього відсутнє критичне ставлення до вчиненого, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Таким чином, суд вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: