Справа № 199/2705/20
УХВАЛА
іменем України
28 квітня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Росії, громадянина Росії, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, раніше судимого:

- 05.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн., -

якому 26.04.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 27.04.2020, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що 25.04.2020, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_7 та не встановленою досудовим слідством особою, проходячи біля будинку № 72 по вул. Калиновій у м. Дніпро, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_8 , який тримав при собі в правій руці мобільний телефон марки «honor 7-А». Визначивши вказаний мобільний телефон марки «honor 7-А», чорного кольору, об`єктом свого злочинного посягання, в цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та не встановленої досудовим слідством особи, виник раптовий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, близько 14:00 годин 05 хвилин, перебуваючи біля будинку № 72 по вул. Калиновій у м. Дніпро, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим слідством особою, розподіливши між собою відведені ролі, підійшли з переду до потерпілого ОСОБА_8 , який стояв на зупинці громадського транспорту. Відповідно до відведених ролей ОСОБА_7 , разом із невстановленою під час досудового розслідування особою, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи, що їхні дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, подавляючи його волю, підійшли до ОСОБА_8 та заштовхали його своїми тулубами у лівий кут зупинки громадського транспорту. Після чого, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого та ривком вирвав із його рук мобільний телефон марки «honor 7-А».

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлена в ході досудового розслідування особа залишили місце скоєння кримінального правопорушення із викраденим майном, тим самим отримали змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2399,00 гривень.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені пунктами 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчому судді підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що провину визнає, жодним чином досудовому розслідуванню кримінального провадження не перешкоджатиме. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник проти клопотання заперечував, пояснивши, що підозра не обґрунтована, а також не доведено ризики передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, прокурором, не доведено, що не є можливим обрати більш м`який запобіжний захід. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що СВ Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000643 від 25.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повідомлено 26.04.2020.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що на вказаному етапі досудового розслідування суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Як роз`яснив, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»); ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Факти та інформація з приводу наявності обґрунтованої підозри, встановлені на підставі наступних доказів: витяг з ЄРДР; протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; рапорт працівника поліції СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Д/о; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; документами на викрадене майно, а саме мобільного телефону «honor 7-А»; протоколи огляду місця події; постанова про зберігання речових доказів та вирішення питання про них; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол затримання особи, підозрюваного у вчинені злочину ОСОБА_4 ; протоколи впізнання за фото знімками; повідомлення про підозру ОСОБА_4 , поясненнями, наданими слідчому судді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що відомості внесено до ЄРДР за ч.2 ст.186 КК України, з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб», буде співмірним, відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110,131,132,176,177,178,181,183,184,186,193,ч.4 ст.194, ст.ст.195, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000643 від 25.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 15:30 год. 24 червня 2020 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати за кожною вимогою до слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, прокурора або суду.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 15.30 год. 24 червня 2020 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

28.04.2020