Справа № 301/2157/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/590/20 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 345 КК України повернуто прокурору Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

В ухвалі суду першої інстанції вказується на те, що затверджений прокурором обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не скріплений печаткою прокурора (сторінка № 1 обвинувального акту), що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа. Саме підписання та затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підписом та печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням, зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду у справі № 5-50 кс 15 від 09.07.2015. Окрім цього, в ухвалі вказується на те, що обвинувальний акт фактично переписаний із повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України кримінального правопорушення. В обвинувальному акті є посилання на докази зібрані в справі (висновок судової медичної експертизи, протокол допиту свідка ОСОБА_7 , протокол допиту потерпілого Олашин, протокол допиту підозрюваного) і т.д. з метою доведеності певних обставин. Це суперечить принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження доказів, що закріплено в ст. ст. 7, 8, 22, 23 КПК України, ставить сторону захисту в нерівне положення зі стороною обвинувачення. Прокурором грубо порушено вимоги ст. 293 КПК України відносно ОСОБА_6 , так як із його слів йому не вручено копію обвинувального акту та не надано реєстру матеріалів досудового розслідування. Із слів ОСОБА_6 він не знає в чому обвинувачується, які підписував документи на протязі досудового слідства, в чому його звинувачують, отже таким чином порушено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де чітко зазначено, що підозрюваний у злочині ОСОБА_6 мав бути проінформований зрозумілою для нього мовою про характер та причини висунутого йому обвинувачення. З урахуванням наведених обставин, суд повернув обвинувальний акт прокурору Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню, а наведені судом підстави повернення обвинувального акту не ґрунтуються на положеннях КПК України. Стверджує, що підготовче судове засідання проведено за відсутності потерпілого, що суд, не з`ясувавши причини неявки потерпілого у судове засідання, не вживши всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні, не вирішив питання про відкладення розгляду справи на інший термін, при цьому, не врахував, що участь потерпілого у підготовчому судовому засіданні є обов`язковою, що за відсутності потерпілого не можливо з`ясувати всі обставини справи і захистити його права та законні інтереси. Посилання захисника та суду на те, що саме підписання та затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підписом та печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням і зазначена позиція збігається з правовою позицією Верховного суду у справі № 5-50 кс 15 від 09.07.2015 вважає безпідставними, оскільки в цьому рішенні взагалі не йде мова щодо обвинувального акту. Зазначає, що в обвинувальному акті слідчим, прокурором конкретизовано злочин, зокрема: подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, викладено фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, що формулювання обвинувачення відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Також стверджує, що безпідставними, надуманими, такими, що не відповідають дійсності є доводи захисника та посилання суду про невручення обвинуваченому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що такі спростовуються письмовою розпискою наданою обвинуваченим прокурору. Окрім того посилається на те, що в резолютивній частині ухвали зазначено про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 435 КК України кримінального правопорушення, однак таке обвинувачення ОСОБА_6 не пред`являлось і у вину не ставилось. Просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
У поданих запереченнях адвокатка ОСОБА_8 вказує на те, що обвинувальний акт не скріплений печаткою прокурора це є порушення вимог реквізитів офіційного документа; обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 переписаний із повідомлення про пред`явлення йому підозри та те, що обвинуваченому не вручено обвинувальний акт. Стверджує, що якби обвинуваченому було вручено обвинувальний акт, то його було б передано адвокату, а на прохання адвоката ОСОБА_6 приніс повідомлення про підозру. Вказує на те, що сумнівів у тому, що обвинувачений підписався у всіх протоколах, які йому дав слідчий і в тому числі на протоколі про вручення йому обвинувального акту немає, однак ОСОБА_6 не може сказати із якими процесуальними документами був ознайомлений при закінченні слідства, тому що він з ними не ознайомлювався. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 знав про дату попереднього судового засідання, однак проходив тренувальні збори і зобов`язаний був суд повідомити про те, що не зможе бути присутній у судовому засіданні. Просить ухвалу Іршавського районного суду від 15.01.2020 залишити в силі.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі така оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений, захисник та потерпілий повідомлені відповідно до вимог закону й даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладання апеляційного розгляду від них не надходило.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, твердження про відсутність у кримінальному провадженні обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, матеріальної шкоди, витрат на залучення експерта, цивільного позову та незастосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (а. к. п. 1 7).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 8 - 11).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акту слідчим, прокурором конкретизовано злочин, зокрема: подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, викладено фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, - визнаються такими, що спростовуються наведеним вище.
Проаналізувавши зміст наявного в матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, а також твердження та висновки суду першої інстанції, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що безпідставними, надуманими, такими, що не відповідають дійсності є доводи захисника та посилання суду про невручення обвинуваченому обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, і такі спростовуються письмовою розпискою наданою обвинуваченим прокурору.
Висновок суду про те, що затверджений прокурором обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не скріплений печаткою прокурора (сторінка №1 обвинувального акту), що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа, оскільки саме підписання та затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підписом та печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням і зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду у справі № 5-50 кс 15 від 09.07.2015, - апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтується на вимогах КПК України та, відповідно й не свідчить про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 цього Кодексу. Не погоджуючись із указаним висновком апеляційний суд враховує те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено необхідності скріплення обвинувального акту печаткою прокурора і, при цьому, обґрунтованими й такими, що знайшли своє підтвердження є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що посилання захисника на те, що саме підписання та затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підписом та печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням і зазначена позиція збігається з правовою позицією Верховного суду у справі № 5-50 кс 15 від 09.07.2015 є безпідставним, оскільки в цьому рішенні взагалі не йде мова щодо обвинувального акту.
Як такі, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та не дають підстав для його повернення прокурору, а також не перешкоджають призначенню судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , апеляційний суд із урахуванням наведеного вище вважає і висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт фактично переписаний із повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України, і в обвинувальному акті є посилання на докази зібрані в справі (висновок судової медичної експертизи, протокол допиту свідка ОСОБА_7 , протокол допиту потерпілого Олашин, протокол допиту підозрюваного) і т.д. з метою доведеності певних обставин, що в свою чергу суперечить принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження доказів, що закріплено в ст. ст. 7, 8, 22, 23 КПК України, ставить сторону захисту в нерівне положення із стороною обвинувачення. Не погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.
Разом із тим, такими, що знайшли своє підтвердження і заслуговують на увагу є і доводи апеляційної скарги про те, що: підготовче судове засідання проведено за відсутності потерпілого, а суд повинен був вживати всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні, а у разі, коли потерпілий не з`явився за викликом, суд повинен вирішити питання про відкладення розгляду справи, оскільки його участь при підготовчому судовому засіданні є обов`язковою та не можливо за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини справи і захистити його права та законні інтереси; в резолютивній частині суд повернув прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 435 КК України, однак таке обвинувачення ОСОБА_6 не пред`являлось і у вину не ставилось.
Тому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що зазначені судом першої інстанції недоліки при складанні обвинувального акту є такими, що не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, та не можуть слугувати безумовною підставою для повернення прокурору обвинувального акту.
За таких обставин, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення прокурору обвинувального акту в ухвалі не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
Тому, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище та прийняти законне рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в Іршавському районному суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: