Провадження № 1-кп/127/1059/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 11 листопада 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001472 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жахнівки, Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 164, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,
вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1700 гривень.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , працюючи з весни 2019 року різноробочим на території домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , помітив у гаражному приміщенні, що розташоване на території вказаного домогосподарства, бойлер марки «Drazice», білого кольору, після чого в ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_8 10.11.2019 близько 22:20 год., приїхавши до вищевказаного домогосподарства ОСОБА_6 на автомобілі таксі марки «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, власником якого являється ОСОБА_9 , не повідомляючи водієві таксі про намір вчинення крадіжки, попросив останнього зачекати на дорозі з метою перевезення власного майна до свого помешкання, а саме - в село Жахнівка Тиврівського району Вінницької області.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , користуючись нагодою та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та ніхто його не зможе викрити, підбурюваний жагою до легкої наживи, діючи таємно, умисно, повторно, шляхом відчинення металевого засову воріт проник на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, ОСОБА_8 підійшов до гаражного приміщення та шляхом підняття металопластикової конструкції проник всередину вказаного гаража, звідки виніс бойлер марки «Drazice», серійний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 білого кольору, який належить ОСОБА_6 .
Згідно висновку експерта № 7664/19-21 від 25.11.2019, ринкова вартість бойлера торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP», станом на момент вчинення злочину, складала 12940,20 грн.
Після цього, ОСОБА_8 розуміючи, що самостійно не в змозі донести бойлер до автомобіля таксі, вийшов на вулицю, де зустрів двох раніше не знайомих йому осіб, яких попросив про допомогу. Помістивши з їх допомогою вказаний бойлер до автомобіля таксі та від`їхавши приблизно на відстань 10 метрів від вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_8 був затриманий власником викраденого майна ОСОБА_6 , який наздогнав автомобіль таксі на власному транспортному засобі.
Таким чином, ОСОБА_4 , хоча вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте, не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого попереджено заподіяння потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 12940,20 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду повідомив, що працював на об`єкті потерпілого майже протягом року до подій 10.11.2019 року. Знав, що в будинку потерпілого знаходився невстановлений бойлер. В той вечір, 10.11.2019 року, він взяв таксі, приїхав до домоволодіння потерпілого, відчинив в`їзні ворота на територію домогосподарства потерпілого та проник в котельню, звідки мав намір винести бойлер, що належав ОСОБА_6 . Оскільки бойлер був важкий, він попросив сторонніх осіб, що проходили вздовж вулиці поруч із будинком допомогти його винести та завантажити в таксі. Після того як бойлер завантажили, ОСОБА_4 сів в таксі та поїхав. Коли таксі проїжджло вздовж вулиці його дорогу перекрив ОСОБА_6 та приїхала поліція, які вилучили вказаний бойлер.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що восени 2019 року він перебував в центрі міста з дружиною та дитиною. На території житлового будинку, який він будував у той час, за адресою АДРЕСА_3 , встановлені камери відеонагляду, що дають можливість переглядати запис в режимі реального часу з мобільного телефону. Випадково відкривши мобільний додаток для перегляду запису, він помітив привідчинені в`їзні ворота та припаркований поряд автомобіль таксі з відкритим багажником. Побачене його занепокоїло. Він сів в автомобіль та він поїхав до свого домоволодіння, одночасно, викликавши за вказаною адресою поліцію. Прибувши на власному автомобілі на місце, він помітив, що автомобіль таксі виїжджає з його приватної території та продовжує рух по вулиці. Далі ОСОБА_6 перекрив власним автомобілем рух таксі, помітив, що в таксі перебуває водій та ОСОБА_4 , на задньому сидінні знаходився його бойлер білого кольору, що знаходився у підвальному приміщенні на території домоволодіння. Приїхала поліція та зафіксувала вказані події. ОСОБА_4 особисто не знає, лише посередньо через бригадира, відомо що обвинувачений виконував певні роботи на території будинку. На даний час бойлер переданий йому на зберігання.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 11.11.2019 року з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви, він просив прийняти міри до невідомої йому особи, яка 10.11.2019 близько 22:25 шляхом проникнення до гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , здійснила крадіжку бойлера торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP» білого кольору.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 11.11.2019 року, номер кримінального провадження 0001472, що підтверджується витягом з ЄРДР від 04.02.2020 року.
В ході досудового слідства протоколами огляду місця події від 10.11.2019 року та 11.11.2019 року зафіксовано, зокрема, автомобіль таксі марки «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору та бойлер білого кольору торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP», що знаходився у вказаному таксі та був вилучений. Вказаний бойлер було оглянуто відповідно до протоколу від 11.11.2019 року.
Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 11.11.2019 року, предмет злочину бойлер білого кольору торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP» визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання. Вказане також вбачається із розписки ОСОБА_6 про прийняття зазначеного бойлера на відповідальне зберігання.
На вказане майно в ході досудового слідства накладено арешт, що вбачається з ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019 року.
З протоколу затримання від 11.11.2019 року вбачається, що під час затримання ОСОБА_4 у останнього було вилучено чорні кросівки Fogaoi Supreme. Вказане взуття було оглянуто відповідно до протоколу від 11.11.2019 року.
Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 11.11.2019 року вилучені кросівки чорного кольору марки «Fogaoi Supreme» були визнані речовими доказами та поміщені в камері зберігання речових доказів Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області.
Згідно висновку експерта №750 від 22.11.2019 року, слід взуття, що був виявлений та сфотографований під час огляду місця події залишений групою взяття, до групи якої належить взуття, що було вилучено у ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку експерта №7664/19-21 від 25.11.2019 року ринкова вартість бойлера торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP» станом на момент вчинення злочину, а саме на 10.11.2019 року складала 12940,20 грн.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, потерпілого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднаної з проникненням у інше приміщення є доведеною.
Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно мав прямий умисел на заволодіння майном потерпілого та з цією метою проник спочатку на огороджену територію домоволодіння, а потім до приміщення, що належало потерпілому та де зберігався бойлер та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг здійснити заплановане через дії потерпілого, який перешкодив обвинуваченому покинути місце події та розпорядитись викраденим майном.
Так, обвинуваченим суду повідомлено всі обставини вчинення замаху на крадіжку чужого майна, а саме час, місце вчинення злочину, таємний спосіб здійснення вказаного та спосіб проникнення до приміщення. Такі показання узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, а саме показаннями потерпілого, його заявою, якими підтверджено спосіб викрадення чужого майна, час та місце вчинення злочину, майно, що стало предметом злочинного посягання та висновком експерта, яким підтверджено суму завданих збитків.
Вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Жахнівської сільради від 27.11.2019 року компроментуючі дані на ОСОБА_4 відсутні.
Згідно з довідки КНП «Тиврівська центральна районна лікарня» від 19.11.2019 року, ОСОБА_4 до лікаря-психіатра за допомогою не звертався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Згідно вимоги про судимість та копій вироків обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, а саме вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 164, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Також обвинувачений судимий вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1700 гривень. Штраф, призначений вироком суду від 28.05.2019 року не сплачений.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 в період іспитового строку, застосованого вироком Тиврівського районного суду від 31.01.2019 року та невиконаного покарання у виді штрафу за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2019 року, вчинив закінчений замах на умисний корисливий тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
При цьому суд не приймає до уваги посилання сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставини наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, хворої матері та вчинення злочину внаслідок тяжких соціально-побутових умов, оскільки жодного доказу, що підтверджують вказане суду не надано. ОСОБА_4 судимий за ухилення від сплати аліментів, документи, що підтверджують його батьківство та утримання малолітніх дітей у справі відсутні, жодного доказу, що ОСОБА_4 утримує хвору матір суду не надано, а згідно із доказами у справі обвинувачений не працює та не має легального доходу, що переконує суд у тому, що зазначені доводи є безпідставними.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 вчинено умисний злочин в період непогашеної судимості за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що підтверджено копією вироку суду, що з урахуванням вимог ст. 34 КК України, згідно з якими рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, переконує суд у наявності вказаної обтяжуючої покарання обставини.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який розкаявся, проте вчинив злочин в період невідбутого покарання за двома вироками, не працює, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
При визначені строку вказаного покарання суд враховує вимоги ст. 68 КК України щодо призначення покарання за вчинення незакінченого злочину, факт того, що обвинувачений розкаявся, а потерпілий висловив свою думку щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, що підтверджується письмовою заявою потерпілого. При цьому суд зважає і на факт того, що майно, яке стало предметом злочинного посягання повернуто потерпілому не внаслідок дій обвинуваченого, а внаслідок дій потерпілого, що перешкодив ОСОБА_4 довести злочинний умисел до кінця.
Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинено злочин в період іспитового строку, а також те, що покарання за попереднім вироком у виді штрафу ОСОБА_4 не відбуте, вказане є підставою для застосування ст. 71 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.
При цьому суд приймає до уваги вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, згідно з якими основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно та виходить з приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких при призначенні покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд незважаючи на це, має застосовувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно з актами про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 1256, 08 гривень та 471, 00 гривня, в сумі 1727,08 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 15, 65-67, 68,71,185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді трьох років шести місяців позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2019 року, який виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України рахувати, починаючи з часу його затримання, тобто з 11 листопада 2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1727,08 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019 року на бойлер торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP», кросівки «Fogaoi Supreme», фото слідів взуття скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме бойлер торгової марки «Drazice» моделі «ОКС 200 NTRR/BP», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити власнику ОСОБА_6 .
Речовий доказ, а саме вилучені кросівки чорного кольору марки «Fogaoi Supreme» (квитанція №2335), повернути власнику ОСОБА_4 .
Речовий доказ, а саме оптичний диск DVD+R із записами з камер відеонагляду, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ, а саме зображення слідів взуття (квитанція №2334) знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: