Дата документу 26.12.2019 Справа № 329/874/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1995/1 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 329/874/17
Категорія ст. 185 ч.2, ст.. 15 ч.2, 289 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000158, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немаючого, який навчався в ДНЗ «Приморський професійний ліцей», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 20.06.2011 р. Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
2) 21.03.2012 р. Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців. Звільнений 07.08.2013р. умовно достроково, не відбутий строк 2 місяці 14 днів;
3) 06.05.2015 р. Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; знятий з обліку КВІ Приморського району Запорізької області 24.05.2016р. згідно ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 16.05.2016 р. у зв`язку із закінченням випробувального терміну;
4) 23.03.2018р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України на строк 2 роки позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що з вироком суду він повністю не згоден, зауважує, що злочин, який йому інкримінували скоєно влітку 2017 року не території земельної ділянки, яка належить йому і він його не вчиняв. Також зауважує, що на засіданні суду першої інстанції він був без захисника, був позбавлений юридичної допомоги, а він є юридично неграмотним. Просить переглянути вирок щодо нього.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, прокурора, який просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, і призначено йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України зараховано частину невідбутого покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.03.2018 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 06.01.2018 року. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 07.08.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою поздоровити останнього з днем народження. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_6 побачив, що власники будинку сплять і в цей же час у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до однієї з кімнат, де з гаманця, який знаходився на серванті, таємно, з корисливих мотивів викрав гроші в сумі 3138 грн., які належать ОСОБА_9 , після чого перейшов в іншу кімнату та з шафи таємно викрав гроші в сумі 200 грн., які належать останній. Після здійснення крадіжки, ОСОБА_6 покинув приміщення будинку, а викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3338 гривень.
Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 , 08.08.2017 року близько 00.10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , побачив там автомобіль Москвич М-2140 державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору, який належить ОСОБА_9 . В цей же час у нього виник умисел на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , відчинив незачинені водійські двері салону автомобіля та сів на водійське місце, після чого не знайшовши ключі від замку запалення ОСОБА_6 , витягнув та розімкнув дроти які підключені до замку запалення та при чисельних спробах завести двигун автомобіля йому не вдалося, після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вказаних вимог закону при розгляді провадження щодо ОСОБА_9 судом не дотримано.

Згідно до вироку, суд першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З матеріалів провадження та звукозапису судового засідання убачається, що ОСОБА_9 повідомив, що свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнає, не заперечує проти обставин, викладених в обвинувальному акті, бажає давати показання.

Однак судом не було роз`яснено ОСОБА_9 вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема не було з`ясовано, по-перше, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, по друге, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, в - третє, чи правильно розуміє обвинувачений, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Більш того, суд першої інстанції, вислухавши думку учасників судового провадження, судового рішення про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України не ухвалив, а ухвалив: допитати обвинуваченого, потерпілого та дослідити інші матеріали справи, що суд першої інстанції і зробив (а.с. 102-103).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що порушення порядку дослідження доказів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто таким порушенням вимог цього Кодексу, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких умов вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

У зв`язку з чим, колегія суддів не вдається до перевірки винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 , правильності кваліфікації його дій та оцінки інших фактичних обставин кримінального провадження, що впливають на правильність та об`єктивність призначення покарання, а тому в перевірку доводів апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів не входить, однак вважає необхідним звернути увагу суду на можливість розгляду питання про застосування ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції закону № 838 VІІІ від 26.11.2015 року) після призначення остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки відповідно до змісту вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.03.2018 р., злочини, за які він був засуджений, останній вчинив до 21.06.2017 року (а.с. 118-119).
Колегія суддів задовольняє клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про його особу, на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суддів.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 26.12.2019 року по 23.02.2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: