Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/291/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 127 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 17 квітня 2020 року.
ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189 КК України /ЄУН 3 83/546/15-к/.
У межах даного кримінального провадження, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.
Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.
Враховано судом тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які є тяжкими, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, судимість обвинуваченого.
Тож, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на потерпілого, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту, і адвокат обвинуваченого оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, ухвалити нову ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує, що не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а висновки суду не доведені доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Клопотання прокурора є немотивованим.
Обвинувачений не має підстав ухилятися від суду; щодо обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, умови якого він не порушував; не наведено доказів, що обвинувачений чинив спроби здійснювати незаконний вплив на потерпілого або свідків.
ОСОБА_8 має постійне місце проживання, сім`ю, позитивно характеризується по місцю проживання.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку в інтересах обвинуваченого адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189 КК України /ЄУН 383/546/15-к/.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. З ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. З ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, -має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,
Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У даному кримінальному провадженні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований щодо ОСОБА_8 ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області строком дії до 20 лютого 2020 року.
Обвинуваченому ОСОБА_8 пред`явлено вчинення тяжких умисних злочинів, в тому числі корисливого злочину, із застосуванням насильства, групою осіб.
Обвинувачений безробітний, немає сталого джерела доходу, немає сталих соціальних зв`язків не має.
ОСОБА_8 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких умисних злочинів проти власності; не став на шлях виправлення, не виявив бажання соціалізуватись у суспільстві, вчинив нове кримінальне правопорушення.
Обвинуваченому добре знайомий потерпілий у кримінальному провадженні ( ОСОБА_10 ), вони є мешканцями одного населеного пункту.
Відтак, беручи до уваги зазначене, є об`єктивні підстави вважати про можливість ухилитися обвинуваченого від суду, залишити місце свого проживання, вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати незаконним чином на потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав до скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 -залишити без задоволення.
Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 17 квітня 2020 року, - залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4