Справа № 573/890/20
Провадження №1-кп/573/134/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 травня 2020 року за № 0000262 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, не інваліда, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з судомами», раніше судимого:

- 16 липня 2004 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк до 2 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

-12 січня 2005 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років обмеження волі;

- 05 грудня 2008 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ч. ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років обмеження волі;

- 31 березня 2016 року Лебединським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі;

- 23 травня 2016 року Білопільським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання, судимість не знята та не погашена

за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року у період часу з 17.00 до 18.00 год. ОСОБА_4 , прийшов до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_4 впевнився, що ОСОБА_6 немає вдома, у нього виник злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 , в період часу з 17.00 до 18.00 год. 23 квітня 2020 року діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов через хвіртку зі сторони городу до господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тобто проник на територію вищевказаного домогосподарства. Перебуваючи на подвір`ї, ОСОБА_4 зайшов до літньої кухні, двері якої не були зачинені та викрав пластиковий оприскувач «Леміра ОП -202», ємкістю 8 л, який належить ОСОБА_7 (дочка ОСОБА_6 ), вартість якого згідно висновку експерта від 07 травня 2020 року № 19/119/11/1-1195е становить 205 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 вийшов з літньої кухні, заліз по металевій драбині на горище будинку, звідки викрав емальовану металеву каструлю зеленого кольору з кришкою ємкістю на 40 л, яка також належить ОСОБА_7 , вартість якої згідно висновку експерта від 07.05.2020 року № 19/119/11/1-1195е становить 350 грн., яку він зніс з горища та взявши з собою оприскувач, вийшов із зазначеного домогосподарства, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 555,00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 26 квітня 2020 року в обідній час, ОСОБА_4 знову прийшов до домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_4 впевнився, що ОСОБА_6 немає вдома, у нього виник злочинний намір направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 , в обідній час 26 квітня 2020 року діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов через хвіртку зі сторони городу до домогосподарства, що розташоване за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , тобто проник на територію даного домогосподарства. Перебуваючи на подвір`ї, ОСОБА_4 побачив біля металевих сходів, які ведуть на горище житлового будинку гумовий шланг чорного кольору, довжиною близько 50 м, який належить ОСОБА_7 , вартість якого згідно висновку експерта від 07 травня 2020 року № 19/119/11/1-1195е становить 872,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 поклав шланг у ряднину та вийшов із зазначеного домогосподарства, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 872,00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, та розпорядився ним на власний розсуд.

Всього потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду у загальній сумі 1 427 грн. 00 коп. Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, які виразились у посяганні на чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди потерпілій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Під час досудового розслідування 20 травня 2020 року між прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

22 травня 2020 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років обмеження волі.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник останнього ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилася у зв`язку із сімейними обставинами, просить провести підготовче засідання та затвердити угоду про визнання винуватості, проти укладення якої вона не заперечувала. Також надала письмову заяву, де зазначила, що претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

У відповідності з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом також роз`яснено ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, добровільне відшкодування завданого збитку. За місцем проживання обвинувачений характеризується як особа, щодо якої скарг від мешканців населеного пункту не надходило, не працюючий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2015 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з судомами».

ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза № № 19/119/11/1-1195е, витрати за проведення якої становлять 490 грн. 35 коп. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 54).

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Білопільського районного суду від 19 травня 2020 року строком на 2 місяці, з дня винесення ухвали. За результатами підготовчого судового засідання підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази, а саме: пластиковий оприскувач зеленого кольору марки «Леміра ОП -202», ємкістю 8 л, емальована металева каструля з кришкою зеленого кольору ємкістю 40 л, гумовий шланг чорного кольору довжиною, 52 м, загальним діаметром 2,5 см та товщиною стінки 0,5 см, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити останній як власнику (а. с. 61).

Крім того, ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 06 травня 2020 року накладений арешт на речові докази, який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому (а. с. 56-57).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХ ВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 травня 2020 року, укладену між прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок за проведення товарознавчої експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 06 травня 2020 року на: пластиковий оприскувач зеленого кольору марки «Леміра ОП -202», ємкістю 8 л, емальовану металеву каструлю з кришкою зеленого кольору ємкістю 40 л, гумовий шланг чорного кольору довжиною 52 м, загальним діаметром 2,5 см та товщиною стінки 0,5 см.

Речові докази, а саме: пластиковий оприскувач зеленого кольору марки «Леміра ОП -202», ємкістю 8 л, емальована металева каструля з кришкою зеленого кольору ємкістю 40 л, гумовий шланг чорного кольору довжиною 52 м, загальним діаметром 2,5 см та товщиною стінки 0,5 см, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити останній як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя