Справа № 621/248/20
Пр. № 1-кп/621/122/20
ВИРОК
Іменем України
24 лютого 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №00 00020 від 08.01.2020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, освіта середня спеціальна, не працює, не заміжня, раніше не судима,

обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебувала поблизу магазину «Продукти» ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між якими виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на завдання ОСОБА_6 тілесного ушкодження. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 в той же день та час нанесла ОСОБА_6 не менше 2-х ударів в область голови, а саме обличчя, кулаком правої руки, спричинивши тим самим останньому тілесні ушкодження, а саме синці на обличчі, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вчинення умисного легкого тілесного ушкодження є кримінальним правопорушенням, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність ч.1 ст.125 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому злочині за ч.1 ст.125 КК України визнала повністю, обставини скоєння кримінального правопорушення показала аналогічні викладеним в установочній частині вироку та в обвинувальному акті, зазначила, що нанесла два удари потерпілому в обличчя, оскільки захищала свого брата, до якого він чіплявся, в скоєному розкаюється, більше такого вчиняти не буде, просила призначити штраф, який зможе сплатити, оскільки отримує дохід від надання послуг манікюру.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули, надали заяву про відсутність часу для з`явлення до суду з проханням не викликати їх в судові засідання, що, враховуючи приписи ст.325 КПК України, думку прокурора та обвинуваченої, не перешкоджає проведенню судового засідання; цивільний позов потерпілим не поданий, позиція щодо виду та розміру покарання не висловлена.

Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи та обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорює.

Суд зазначає, що показання обвинуваченої, надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду сумніву в правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, переконавшись, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин провадження, сумніви в добровільності їх позицій відсутні, роз`яснивши учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують її особу, проти чого учасники судового провадження прокурор та обвинувачена не заперечували.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження; такі дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_4 судом встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжня, дітей не має, офіційно не працевлаштована, проживає з матір`ю, зареєстрована та проживає в с.Таранівка Зміївського району Харківської області, за місцем проживання скарг на неї не надходило.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , є щире каяття.

У суду відсутні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ані в обвинувальному акті, ані в судовому засіданні учасниками справи не наведено, які саме дії обвинуваченої свідчать про активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, не встановлено.

Суд не вбачає підстав для врахування обставиною, що обтяжує покарання, перебування обвинуваченою в стані алкогольного сп`яніння з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке суд визнав доведеним, не інкримінував ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Цієї обставини не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, натомість в обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання, не має.

Враховуючи викладене, визнання обставини відповідно до п. 13 ч.1 ст. 67 КК України такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винної, її відношення до скоєного злочину, та доходить висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу в межах санкції за ч.1 ст.125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати за даними обвинувального акту відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався та підстав для його обрання не має.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1