Справа № 127/3423/19
Провадження №11-кп/801/31/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2018 за №0000042 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2019, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого, востаннє: 11.06.2013 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, з призначенням покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання з процесуальними витратами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 03.12.2018 приблизно о 17 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де він спільно проживав із ОСОБА_8 , повідомив своїм знайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завідомо неправдиву інформацію щодо того, що він бажає здати свою пральну машину до ломбарду, за що отримати грошові кошти. У подальшому ОСОБА_12 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, повторно, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з допомогою введених в оману ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виніс з приміщення квартири пральну машину TM «ВЕКО» моделі «VOLUMAX 5» ринковою вартістю 1 543,93 грн згідно з висновком експерта № 110/19-21 від 10.01.2019. Завантаживши вищезазначену пральну машину до автомобіля однієї із служб таксі, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвезли її до ломбарду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця вул. Привокзальна. Перебуваючи у зазначеному ломбарді, ОСОБА_11 здав вказану пральну машину на свій закордонний паспорт, за що отримав 500 грн, які він передав ОСОБА_13 , та якими останній розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_12 завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 543,92 грн.
Крім того, ОСОБА_7 06.12.2018 приблизно о 20 год 00 хв знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . В цей час до зазначеної квартири прийшла співмешканка ОСОБА_14 - ОСОБА_8 , між якими на фоні побутових непорозумінь виникла суперечка. В цей час у ОСОБА_14 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_12 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно і раптово для потерпілої ОСОБА_8 , наніс їй один удар правою рукою в область обличчя, а саме в район лівого ока, чим спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді синця обличчя, яке згідно висновку експерта № 32 від 18.01.2019 належить до легких тілесних ушкоджень.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно призначив м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , зокрема прокурор вважає, що районний суд при призначенні виду покарання не надав належної оцінки особі обвинуваченого.
В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, доводи: обвинуваченого та потерпілої, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи учасників, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не оспорюється.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то, призначаючи його, суд першої інстанції, на противагу доводам прокурора, врахував і ступінь тяжкості вчинених злочинів, і дані про особу засудженого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, офіційно не працював, та думку потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала свою позицію в апеляційній інстанції, пояснивши, що вони з ОСОБА_7 перебувають у цивільному шлюбі, примирились, майно її повернуто, ніяких претензій до нього немає. Просила суд не задовольняти апеляційну скаргу прокурора.
Також, на думку колегії суддів, безпідставними є посилання прокурора на необхідність посилення обвинуваченому покарання та призначення покарання у виді арешту.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі, та правильно застосував ст. 75 КК звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком, при цьому належним чином мотивував своє рішення.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Отже, вимог статей 50, 65 КК України дотримано.
Розглянувши за апеляційною скаргою прокурора матеріали провадження й детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильність призначеного ОСОБА_7 покарання.
Вирок суду першої інстанції є достатньо мотивованим та повною мірою відповідає вимогам закону.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судового рішення першої інстанції, у провадженні не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурор залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2019 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді