Справа № 702/20/20
Провадження №1-кс/702/5/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про відмову в задоволенні клопотання
про накладення арешту на майно

16 січня 2020 року м.Монастирище
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження: прокурора: ОСОБА_4 , слідчого СВ Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , власник майна представник Монастирищенської міської ради, представник Регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях не з`явилися,
Орган досудового розслідування Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області звернувся в суд з клопотанням, погодженим прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.
Підставою звернення з клопотанням вважають, те що до СВ Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали перевірки за зверненням міського голови міста Монастирище Черкаської області щодо притягнення до відповідальності осіб, які мають провести несанкціонований продаж нежитлового приміщення площею 133,7 кв.м. по АДРЕСА_1 , яке згідно свідоцтва про право власності від 08.12.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2018 належить на праві приватної власності Монастирищенській міській раді.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано, нежитлове приміщення, вбудоване в багатоповерховому будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 133,0 кв.м. на праві власності належить Регіональному відділенню Фонду Державного майна по Черкаській області.
Згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 08.12.2017, виданого виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради власником нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Суворова, 3/5 в м. Монастирище Черкаської області загальною площею 133,7 кв.м. є Монастирищенська міська рада.
Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого 17.01.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Монастирищенської міської ради проведено державну реєстрацію приміщення, загальною площею 133,7 кв.м. будинку № 3/5 по вул. Суворова в м. Монастирище Черкаської області.
Підставою для оформлення свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення по вул. Суворова, 3/5 в м. Монастирище за Монастирищенською міською радою стало рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 29.11.2017.
Відповідно до рішення № 23/4 23 сесії Монастирищенської міської ради від 15.03.2018 затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що перебуває в міській комунальній власності, відповідно до якого нежитлове приміщення по вул. Суворова, 3/5 входить до вказаного переліку.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 60 від 27.02.2014 та додатку № 8 до нього приміщенню Державної насіннєвої інспекції, що розташована по АДРЕСА_1 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 показала, що в 2017 році вона за дорученням Монастирищенської міської ради займалася виготовленням технічної документації на нежитлове приміщення загальною площею 133,7 кв.м. по АДРЕСА_1 з метою подальшого оформлення права власності за міською радою. В 2017 році Монастирищенською міською радою виготовлене свідоцтво про право власності на вказане нежитлове приміщення та 17.01.2018 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що 17.01.2018 ним, як державним реєстратором було проведено державну реєстрацію на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 08.12.2017.
Постановою слідчого від 14.01.2020 у даному кримінальному провадженні приміщення по АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.
Приймаючи до уваги, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 17.01.2020 має відбутися аукціон з продажу об`єктів малої приватизації, а саме: нежитлового приміщення (вбудоване приміщення в багатоповерховий будинок (насіннєва інспекція), що розташоване по АДРЕСА_2 , який фактично є предметом вчиненого злочину, тому необхідно звернутися з клопотанням про накладення арешту.
Враховуючи вищевикладене, з метою попередження настання негативних наслідків від вчинення кримінального правопорушення, збереження речового доказу у кримінальному провадженні, виникла необхідність у зверненні до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення (вбудоване приміщення в багатоповерховий будинок) загальною площею 133,7 м?, що розташоване по АДРЕСА_1 .
Просять задовольнити клопотання та накласти арешт на нежитлове приміщення (вбудоване приміщення в багатоповерховий будинок), загальною площею 133,7 м?, що розташоване по АДРЕСА_1 та заборонити Монастирищенській міській раді, регіональному відділенню фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях та будь-яким іншим особам розпоряджатися вказаним майном.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю, просять його задоволити.
В судове засідання представники Монастирищенської міської ради не з`явилися. На адресу суду надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність.
В судове засідання представник Регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях не з`явився, у зв`язку із відсутністю бюджетного фінансування по статті видатків кошторису на відрядження. Просять справу розглядати у відсутність представника фонду та просять у задоволенні клопотання відмовити повністю.
Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 08.12.2017 Монастирищенська міська рада є власником нежитлових приміщень, А НОМЕР_2 , загальною площею 133,7 кв м, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195614654 від 06.01.2020, 17.01.2018 на підставі свідоцтва про право власності було проведено державну реєстрацію права власності за Монастирищенською міською радою нежитлового приміщення, А-1, загальною площею 133,7 кв м, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195614635 від 06.01.2020, 05.09.2019 на підставі технічного паспорта від 10.03.2017 було проведено державну реєстрацію права власності за Регіональним відділенням фонду Державного майна України по Черкаській області нежитлового приміщення (вбудованого приміщення в багатоповерховому будинку), АДРЕСА_3 .
Згідно Інформаційного повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про проведення в електронній торговій системі продажу на аукціоні з умовами об`єкта державної власності, окремого майна на 17 січня 2020 року призначено проведення аукціону в електронній формі об`єкта державної власності, окремого майна нежитлового приміщення (вбудоване приміщення в багатоповерховий будинок (насіннєва інспекція), загальною площею 133,0 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_2 .
Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться недоторканність права власності.
Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також не доведе наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170- 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчим суддею з`ясовано всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, враховує, зокрема правову підставу для арешту майна, мету накладення арешту на майно - збереження речових доказів, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наявність заявленого цивільного позову або можливість заявлення такого позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом клопотання підставою накладення арешту на майно є визначена п. 1 ч. 2 ст. 170 мета - збереження речових доказів.
Так, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя виходячи з принципу розумності та керуючись завданням кримінального провадження, вважає, що доказів, які могли би обґрунтувати наявність реальних підстав для арешту зазначеного в клопотанні майна, чи доказів наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, надано не було, а тому у задоволенні клопотанні необхідно відмовити.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 16, 89, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1