Провадження №1-кс/523/96/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , в присутності адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_4 , розглянувши клопотання, у кримінальному провадженні за №0003944 від 18.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що слідчим відділом Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003944 від 18.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в рамках якого ОСОБА_4 має статус потерпілого та цивільного позивача.
Так, виходячи із матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи ціль незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 шляхом шахрайства, будучи у дружніх стосунках з останнім, завірив ОСОБА_4 в необхідності створити спільний бізнес розпочавши його з купівлі нежитлового приміщення, в результаті чого, без оформлення будь-яких цивільно-правових угод ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США (що на момент передачі було еквівалентно 792000 грн.) під обіцянку ОСОБА_5 оформити на нього нерухоме майно, а саме орендоване на той час ОСОБА_5 нежитлове приміщення площею 121,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно усної домовленості ОСОБА_5 пообіцяв потерпілому ОСОБА_4 , що після викупу ним зазначеного орендованого приміщення, він здійснить переоформлення права власності цього приміщення на нього в якості гарантії погашення заборгованості, однак після придбання зазначеного приміщення, обіцянки не дотримався, права власності не переоформив та борг не віддав до теперішнього часу.
Зазначений факт встановлений та підтверджується рішеннями Суворовського районного суду від 19.05.2011 року, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.10.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.09.2012 року
Таким чином, вказаним кримінальним правопорушенням потерпілій стороні ОСОБА_4 - було завдано майнової шкоди в особливо великому розмірі.
З огляду на те, що боржник ОСОБА_6 відмовився сплачувати борг та перешкоджав виконавчим діям в рамках цивільного провадження справа №1527/1395/12 ухвалено рішення про дозвіл державним виконавцям проникнути до квартири АДРЕСА_3 , після чого на підставі акту опису і арешту майна від 02.03.2012 року зазначену квартиру передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .
Однак, достовірно знаючи про викладені обставини, ОСОБА_6 жодних дій, направлених на погашення боргових зобов`язань не вчинив, а навпаки почав за участю тітушек погрожувати ОСОБА_8 та його дружині й вчинив дві спроби силового захоплення зазначеної квартири, що було зафіксовано працівниками Суворовського ВП ГУНП в Одеській області.
Адвокат ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити та зауважив, що потерпілий ОСОБА_4 , як цивільний позивач у кримінальному проваджені, з метою забезпечення цивільного позову та з метою забезпечення належного зберігання майна, просить розглянути можливість щодо передачі йому на відповідальне зберігання квартири АДРЕСА_3 .
Слідчим ОСОБА_9 було подано заяву з проханням задовольнити клопотання та слухати клопотання у його її відсутність.

Таким чином, вищевказана квартира є предметом вказаного кримінального правопорушення, отже згідно критеріїв, визначених ч. 2 ст. 167, 170 КПК України підлягає арешту.

Наразі у вказаному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, винних у скоєні вказаного кримінального правопорушення.

Існує ряд ризиків, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості буде передано стороннім особам, які стануть законними набувачами і можуть постраждати внаслідок пред`явлення позову щодо визнання дій реєстратора, а особи, які незаконно набули право власності на об`єкт нерухомості розпорядяться ним на власний розсуд.

З цією метою ст. 131 КПК України законодавець передбачив перелік заходів забезпечення кримінального провадження спрямованих на досягнення дієвості під час здійснення кримінального провадження, яким серед іншого передбачив арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали №0003944 від 18.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, надані для вивчення суду, заслухавши учасників процесу, з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадження, а також для встановлення усіх обставин, на підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0003944 від 18.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 та залишити її на відповідальному зберіганні ОСОБА_4 або уповноваженій ним особі.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1