У Х В А Л А Справа № 932/1899/20

Провадження № 1-кс/932/1033/20

23 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0002134 від 12 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій прохає скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0002134 від 12 травня 2018 року, що винесена ним 13 грудня 2019 року.

Підставами для задоволення скарги вказав наступне. Так, у провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження № 0002134, що відкрито 12 травня 2018 року.

Відкриттю кримінального провадження передували наступні обставини. Так, 02.10.2017 року він прийняв участь у відкритому аукціоні ДП «Сетам» з продажу арештованого майна та придбав на ньому автомобіль марки Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_1 , попереднім власником якого був боржник ТОВ «Кредекс Фінанс» - ОСОБА_4 18.10.2017 року він сплатив кошти за автомобіль та отримав акт про проведенні електронні торги, а 31.10.2017 року переоформив автомобіль на своє ім`я. 14.02.2018 року він дізнався, що за заявою АТ КБ «ПриватБанк» на належний йому транспортний засіб накладено обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у зв`язку із боргами попереднього власника перед банком. 05.07.2018 року міжрайонним відділом ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області, відкрито виконавче провадження № 56705016 з примусового виконання виконавчого листа, що виданий 04.02.2016 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 299 052,69 гривень. В подальшому це виконавче провадження було завершено. АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, метою якого було відібрання у нього автомобіля. Про протиправні дії АТ КБ «ПриватБанк» з подання позову до адміністративного суду він повідомив слідчого, як і про те виконавче провадження, що наразі завершене.

Раніше кримінальне провадження неодноразово закривалось слідчими, зокрема, постановою слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 27.02.2019 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з підстави невиконання слідчим вказівок прокурора; постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 04 липня 2019 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року, оскільки слідчим не було виконано вказівок прокурора та слідчих суддів. 10 лютого 2020 року він отримав листа прокурора, з якого дізнався, що слідчий ОСОБА_3 знову закрив справу 13 грудня 2020 року. Однак, до цього часу слідчий не спромігся надіслати йому копію постанови про закриття кримінального провадження. Переконаний, що постанова слідчого від 13 грудня 2019 року є точною копією попередньо прийнятої ним і скасованої слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження, оскільки ним ніякі слідчі дії не проводились, чому є підтвердженням надані слідчим пояснення колегії суддів Дніпровського апеляційного суду.

В судове засідання скаржник не з`явився, до суду засобами електронного зв`язку надав заяву про розгляд скарги або у його відсутність. З тих підстав, що скарга є достатньо мотивованою, а слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, скаргу розглянуто по суті у відсутність скаржника.

Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явились, письмових заяв та клопотань суду не надали. З цих підстав скаргу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за відсутності слідчого та прокурора, та винесено ухвалу.

Дослідивши матеріали скарги, прихожу до висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002134 від 12 травня 2018 року, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Раніше, 04 липня 2019 року, слідчим було прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0002134 від 12 травня 2018 року, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Слідчим, в мотивування постанови, було зазначено, що 18 жовтня 2017 року відбулись електронні торги з продажу автомобіля марки Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_1 , який придбав ОСОБА_2 . В цей же час, цей автомобіль знаходиться в заставі АТ КБ «ПриватБанк», заставодавцем є ОСОБА_4 27.11.2017 року на цей автомобіль реєстратором Дніпропетровської філії ДП «НАІС» зареєстровано обтяження у вигляді застави на користь АТ КБ «ПриватБанк», на підставі договору застави від 09.04.2008 року. Слідчим здійснено посилання на ст.ст. 626, 627 ЦК України та ст. ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 був зобов`язаний звернутись до організації про захист прав споживачів по місцю мешкання, а потім до суду за захистом своїх порушених прав споживача та не виконання договору купівлі-продажу з боку продавця. Оскільки ОСОБА_2 вказаних дій не вчинив, а звернувся до відділу поліції, до юрисдикції якого не входить вирішення спорів між суб`єктами цивільних відносин, ці правовідносини не містять ознак шахрайських дій відносно заявника, виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , та мають бути вирішенні в порядку цивільного судочинства. Через це, слідчий прийшов до висновку про відсутність ознак складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України та закрив кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року цю постанову слідчого було скасовано, оскільки вона не містила жодних відомостей про проведені слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на розкриття злочину, повних обставин набуття у власність ОСОБА_2 рухомого майна, перереєстрації автомобіля на нового власника, оцінки часу вчинення реєстраційних дій щодо обтяження рухомого майна заставою. Підставою скасування постанови слідчого стало і те, ним не витребувано та не перевірено змісту кредитного та заставного договорів на предмет їх строку дії, а також документів щодо виконання цих договорів сторонами, своєчасності реалізації заставодержателем своїх прав за договором, наявності чи відсутності спору про цивільне право ОСОБА_2 на придбане з електронних торгів майно. Слідчим також не надано оцінку і тому факту, що в момент реєстрації обтяження на автомобіль, його реєстраційний номер не відповідав тому, що зазначений у заставному договорі. Ним не встановлено новий державний реєстраційний номер автомобіля марки «Daewoo Sens», 2002 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що отриманий ОСОБА_2 . Іще однією підставою для скасування постанови слідчого стало невиконання вказівок процесуального керівника від 24.09.2018 року, відповідно яких слідчий мав допитати потерпілого, звернутись до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, що знаходяться у володінні АТ КБ «Приватбанк», допитати попереднього власника майна, долучити до матеріалів кримінального провадження відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виконати інші, необхідні для повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчі дії.

Як вбачається із листа першого заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 від 30 січня 2020 року, лише 11 листопада 2019 року досудове розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року, було поновлено, а 13 грудня 2019 року слідчим ОСОБА_3 знову було прийнято постанову про закриття справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Тільки 05 лютого 2020 року цю відповідь надіслано ОСОБА_2 , про що свідчить фотокопія конверта із відтиском штампу Дніпровського ЦВПЗ.

Скаржником слідчому судді копії оскарженої постанови від 13 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0002134 не надано, і, як зазначено ним у скарзі, таку копію він не отримував.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового слідства і підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, і випливає із системного тлумачення положень ст. 284 КПК України в їх нерозривному зв`язку зі ст.ст. 2, 3, 7, 9, 91-94, 110 КПК України.

Згідно із положеннями ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»). Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи, у порядку ст. 94 КПК України, слідчим було надано необхідну правову оцінку в сукупності, а зроблені слідчим висновки не могли залишати місце сумнівам.

Оскільки мені, як слідчому судді, ні скаржником, ні слідчим та прокурором, копії оскарженої постанови не надано, здійснити її оцінку на предмет повноти досудового розслідування, відповідності висновків слідчого фактичним обставинам справи, обґрунтованості постанови, можливості не маю.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 28 КПК України, відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Норма ст. 315 КПК України, яка передбачає право суду, з метою підготовки до судового розгляду кримінального провадження, витребувати певні документи, до переліку тих статей, за нормами яких слідчим суддею здійснюється розгляд скарг, не входить, тому витребувати копію постанови про закриття кримінального провадження самостійно слідчий суддя можливості не має. Так, вирішення судом питання про витребування доказів зумовлено підготовчим провадженням, як стадією судового провадження, що починається після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Тому інститут витребування доказів існує саме на стадії судового провадження, при підготовці справи судом до розгляду, а на стадії досудового розслідування, при розгляді скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, відсутній. Цей висновок повністю узгоджується із положеннями ст. 306 КПК України щодо розгляду скарги слідчим суддею у надзвичайно стислі строки, а також із встановленим законодавцем строком на подання скарги заявником упродовж десяти днів з моменту отримання особою копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Тому, якщо особа такого рішення не отримала, вона не обмежена у часі для вчинення усіх необхідних дій з ознайомлення та отримання копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки процесуальний строк на подання скарги розпочне свій відлік лише після такого отримання.

Внаслідок того, що слідчий суддя не уповноважений на витребування доказів при розгляді скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, а розгляд ним скарг здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності кримінального процесу, самостійного обстоювання сторонами своїх доводів, беручи до уваги те, що правова оцінка рішенню слідчого, що не досліджувалось у судовому засіданні слідчим суддею, надана бути не може, оскільки таке судове рішення не буде відповідати ні національним, ні міжнародним стандартам доказування, а також тому, що усі доводи скаржника, що із постановою не ознайомлений, є виключно припущеннями останнього, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Вважаю доцільним роз`яснити скаржнику його право на повторне звернення до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого від 13 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження після отримання ним копії вказаної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 305, 307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0002134 від 12 травня 2018 року - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1