26.12.2019
Справа № 359/202/19
Провадження № 1-кп/359/213/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0001057, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Златоуст Челябінської області Російської Федерації, громадянина України, офіційно працевлаштованого командиром роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітан, маючого на утримані неповнолітню доньку, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
22.04.2016 ОСОБА_6 призначено на посаду командира роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3 Наказу Президента Україна від 10.12.2008 № 1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», ОСОБА_6 зобов`язаний дотримуватися вимог Статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст.ст. 9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Силах України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Силах України» (далі - Статут внутрішньої служби ЗС України), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Силах України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військовослужбовець під час проходження військової служби зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції, Законів України та Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимоги та правил, встановлених військовими статутами та іншими законодавчими актами щодо проходження військової служби, не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних, відстоювати національні інтереси, утверджуючи базові суспільні цінності, свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та інтересам і державним пріоритетам.
Крім того, ОСОБА_6 будучи громадянином України, у відповідності до ст. 68 Конституції України, зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Однак, ОСОБА_6 незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, статутних та службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та спосіб, придбав патрони калібру 7,62 мм. у кількості 20 коробок (120 патронів у кожній), та 329 патронів, калібру 7,62 мм, у загальній кількості 2729 (дві тисячі сімсот двадцять дев`ять) патронів, які у подальшому, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, перемістив до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжуючи свої злочинні дії, незаконно їх зберігав.
13.07.2018 проведено обшук домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживає ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено боєприпаси, а саме: патрони калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробок (120 патронів у кожній) та 329 патронів, калібру 7,62 мм. у поліетиленових пакетах.
Відповідно до висновку експерта №415 від 10.08.2018 встановлено, що надані на дослідження 2729 (дві тисячі сімсот двадцять дев`ять) патронів, вилучених у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 7,62 мм (7,62x39), зразка 1943 року, до нарізної бойової зброї відповідного калібру і типорозміру патронника (карабіни «СКС», автомати, кулемети Калашникова). Надані патрони виготовлені заводським способом. 30 (тридцять) наданих патронів придатні до стрільби та 2699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) патронів, що залишилися, ймовірно також придатні.
Так, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог Розділу ІІІ «Придбання, зберігання, перевезення, облік і використання вибухових матеріалів» Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та спосіб придбав боєприпаси, а саме патрони, калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробок (120 патронів в кожній), та 329 патронів, калібру 7,62 мм, у загальній кількості 2729 (дві тисячі сімсот двадцять дев`ять) патронів, які, у подальшому, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, перемістив до місця свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де, продовжуючи свої злочинні дії, незаконно їх зберігав до моменту їх вилучення в ході обшуку від 13.07.2018.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у придбанні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення своєї вини не визнав повністю та показав, що є офіцером Збройних сил України з 2004 року, капітан роти вогневої підтримки. Ніс службу в зонах виконання антитерористичної операції. У той момент, коли відбулися ті події, його там не було. У 2008 році він проходив службу на території конфлікту Донецької області. З січня 2018 по липень 2018 в місці дислокації його не було. З кінця червня 2018 року як офіцер він може нести службу на полігоні Ровенської області. У нього немає і не може бути такої тяжкої зброї. Завжди всі, що на службі, що в дома, його називають ОСОБА_8 і ніколи ОСОБА_9 . 13.07.2018 був обшук на території його домоволодіння. На даній земельній ділянці знаходиться два будинки, про що ним неодноразово було повідомлено працівникам поліції, СБУ із ОСОБА_10 , які керували всіма діями. Він упевнений, що йому всі ті предмети, схожі на бойові припаси були підкинуті працівниками СБУ. Так, той автомобіль, на якому приїхали СБУ, був напередодні обшуку помічений його сусідами. Досудове розслідування працівниками військової прокуратури м. Харкова проводилося не об`єктивно. Ані допиту, ані відібрання відбитки пальців. Навіть надані на експертизу бойові припаси є не ті, що були у нього вилучені під час обшуку. Він був діючим офіцером роти вогневої підтримки, він не має доступу до таких бойових припасів, гранат, патронів. Крупка винен йому суму грошей 24000 грн. і, на теперішній час, її не віддав, а тому він його підставив. Чому ОСОБА_11 дзвонив саме йому із такою пропозицією, він не може дати відповідь. На ОСОБА_11 давили правоохоронні органи, бо потрібно було здавати діючих офіцерів. Докази того, що ОСОБА_11 його оговорив, це є його слова. Усі телефонні розмови із ОСОБА_11 пов`язані на дві теми: документи, які він допомагав йому оформити і гроші, які ОСОБА_11 у нього зайняв і не віддає. Він не може пояснити, що ОСОБА_11 мав на увазі під час телефонних розмов. На питання щодо розуміння «маслята», «яблука» відмовився відповідати. Так, він зустрічався з Крупкою і Шульгою у м. Києві: перший раз щодо документів Крупки, інший раз зустрілися на Харківській площі біля АЗС. Їх розмова тривала 10 хвилин, після чого вони роз`їхалися. Фразу ОСОБА_11 у телефонній розмові «заїдемо в ліс, там відвантажимо і заберемо гроші», він не пам`ятає. Власником будинку, у якому незаконно провели обшук, є його дружина ОСОБА_12 . Знайдені предмети, які знайшли під час обшуку, були перераховані частково, оскільки скривали одну пачку, а інші сказали - не потрібно. Його не законно було затримано. Окрім того, під час руху, коли його везли від ОСОБА_10 до СБУ, сильно погрожували. На момент проведеного обшуку він проживав в АДРЕСА_3 , з дружиною та донькою. Недобудований будинок, що знаходиться на одній земельній ділянці АДРЕСА_3 , є власністю його дружини ОСОБА_12 . Їхня земельна ділянка огороджена по периметру 5 м. та у висоту 2 м. із воротами, які не зачиняються на замок. Так ворота до гаражу не стоять. Оскільки недобудований будинок, що по АДРЕСА_3 , будує він разом із родиною. 99.9 % того, що йому підкинули ті бойові припаси, бо вони ціленаправлено йшли саме туди до гаражу. А підкинути не так то і важко було їм, бо з 07.00 до 18.00 год. дома нікого немає.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 не визнає себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_13 , який показав, що розуміє, з приводу яких обставин викликаний у судове засідання. Так, він приймав участь у одній із слідчих дій, а саме обшуку домоволодінні, що в селі Вишеньки. Дату точно він не пам`ятає, то було в минулому році, він разом із своїм товаришем були у місті Бориспіль біля «Макдональтса», як до них підійшло двоє чоловіків із правоохоронних органів і запросили взяти участь у слідчих діях. Вони погодилися. До місця, де проходив обшук, вони поїхали на автомобілі правоохоронці. В автомобілі був він, його товариш та тих двоє правоохоронців. Що вони мали намір знайти, їм не було відомо, сказали, що їдемо «щось шукати». Прибувши на місце, де мав бути обшук, у с. Вишеньки, точної адреси він не пам`ятає, вони вийшли із автомобіля їм роз`яснили права та обов`язки, вони щось підписували. Увесь обшук був зафіксований на відеокамеру. Якийсь чоловік із камерою постійно ходив за ними і знімав процес обшуку. Відео-зйомка велася постійно під час обшуку. Обшук був проведений у обвинуваченого, він його добре пам`ятає, бо він ходив разом із ними та правоохоронцями. Адресу, за якою буде проводитись обшук, правоохоронці не повідомляли. Уже потім, на місці, їм сказали її, але на даний час він її не пам`ятає. На вулиці було світло, коли розпочався обшук. Того дня було чимало людей. Окрім нього та його товариша, були працівники прокуратури, слідчий, СБУ та родичі обвинуваченого. Він не пам`ятає, чи було обвинуваченому пред`явлено ухвалу про проведення обшуку. Але він постійно був із працівниками правоохоронних органів, скрізь під час обшуку. Обшук проводило кілька осіб в одному місці. Інші правоохоронці чекали на території земельної ділянки. У першу чергу, вони пішли до гаражу, який був без воріт. Там слідчий все оглядав, стояло два автомобіля, після чого один із них був вигнаний на вулицю, та в ямі знайшли бойові припаси, схожі на патрони. Хто конкретно по званню проводив обшук і обшукував усе, не може відповісти, бо не розбирається. Коли відігнали автомобіль із гаражу, то запропонували обвинуваченому відкрити яму. У пакеті були патрони, які правоохоронці попросили обвинуваченого дістати із ями. Після того, як знайшли ці патрони, обвинуваченому працівники правоохоронних органів дозволили зателефонувати адвокату, який потім приїхав. У гаражній ямі були знайдені патрони і на одній із коробочок, було написано назва патронів, які звіряв слідчий, проговорюючи в голос. Пластикова коробка, у якій були коробки, що відкривалися при ньому і він бачив, що в середині патрони. Відкрили декілька штук. Поруч із гаражем був недобудований двоповерховий будинок, у який вони всі пішли, і там, також був проведений обшук. У цьому будинку на горищі було знайдено військові коробки. Він не знайомий із обвинуваченим. Обвинувачений пояснив, що то не його. Сказав, що у гараж йому підкинули, бо до того приміщення немає дверей. Він був двічі викликаний на допит до слідчого, одного разу в м. Києві, другого разу у м. Борисполі. Він пам`ятає, що обвинувачений повідомляв, що приміщення мають різні адреси. Йому також слідчий при допиті повідомив, що два будинки із різними номерами будинків, але він не пам`ятає їх. У присутності нього і з його слів складався слідчим протокол допиту, який він прочитав та у подальшому підписав. Після слідчої дії його і товариша завезли до дому. Під час обшуку він не пам`ятає, чи правоохоронці розмовляли із родичами обвинуваченого. Дружина обвинуваченого повідомляла, що є власником будинку.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_14 , який повідомив, що розуміє з приводу яких обставин викликаний у судове засідання. Так, він брав участь у одній із слідчих дій, а саме обшуку у домоволодінні, що в селі Вишеньки Бориспільського району. Точно дату він не пам`ятає, то було в минулому році, він разом із своїм товаришем були у місті Бориспіль, біля «Макдональдса». До них підійшло двоє чоловіків із правоохоронних органів і запросили взяти участь у слідчих діях. Вони погодилися. До місця, де проходив обшук, вони поїхали на автомобілі правоохоронців. В автомобілі був він, його товариш та тих двоє правоохоронців, які запросили їх до слідчої дії у виді обшуку. Один працівник СБУ, інший - той, що проводив слідчі оперативні дії. По місцю прибуття там вже були оперативники, слідчі, тоді їм було роз`яснено права та обов`язки. Обвинуваченого він не знає, із ним він раніше не був знайомий. На місці він не бачив вивіски із надписом адреси. Хтось сказав, що домоволодіння по АДРЕСА_4 . Увімкнули відеокамеру і невідомий чоловік постійно ходив за ними та знімав всі дії під час обшуку. Крім них на даному подвір`ї під час обшуку була дружина обвинуваченого та донька. Під супроводженням відео зйомки вони спочатку пішли до гаражу, бо він був першим і без воріт, ще хтось сказав «давайте з гаражу почнемо, а потім отак по колу підемо». Зайшли до гаражу, там було два автомобіля, які саме, він не пам`ятає, один точно джип. Слідчий почав обшукувати стіни, все, що біля тих стін, полиці, ящики, потім відкривали автомобілі, які стояли там. Коли вигнали одну із машин, там була яма, у яку першим спустився обвинувачений, за ним слідчий, де і знайшли набої. Набої знаходилися в розсип, а патрони до «Калашникова» в жовтому пакеті. Велика біла упаковка, а в ній - ще по 5 кубиків з набоями. Відерце, яке знайшли, а в ньому було складено маленькі пачки, у яких були предмети, схожі на набої. Далі слідчим були перераховані набої. Чи рахував слідчий набої у рукавичках, не пам`ятає. Відкрили велику пачку і з тієї пачки дістали маленькі пачки, у яких були предмети, схожі на набої. Кількість він не пам`ятає, але візуально він слідкував за підрахунком, який слідчим вівся в голос. Коли стемніло, то хтось із оперативників підсвічував ліхтарем. Один оперативник самостійно все проводив, і перерахунок теж, його ніхто не змінював. Все перераховане було записано до протоколу. Клопотання адвоката про відкриття всіх коробок, що не відкривалися слідчим під час підрахунку, він не пам`ятає. Для нього було зрозуміло, що ті пачки були із заводу, бо так упаковано, ще і надписи на коробках. Ті коробки він не піднімав, але думає, що вони були тяжкі, так як їх по двоє людей виносили. Він не являється експертом, але розбирається, так як він був декілька разів на полігоні і тому бачив патрони, а тому може сказати про калібр патронів. Знає, що кулі можуть бути пофарбовані різного кольору. Які то кулі були, що знайшли, він не пам`ятає. Потім, коли правоохоронці пішли до двоповерхового недобудованого будинку, біля гаражу, і вони також за ними пішли. Оглянули перший поверх, другий поверх та під дахом будинку, знайшли металеву коробку з-під запалів, бо хтось із присутніх так назвав ту коробку. Він ще тоді, на прохання слідчого, тримав його папку із документами, бо, коли піднімалися на другий поверх, було не зручно, східців не було, була драбина. Вони постійно були біля слідчого. Візуально вони контролювали процес обшуку. Ніхто нічого не торкався без їх участі. Він не пам`ятає, скільки разів він був допитаний у слідчого по даному кримінальному провадженні. Так, він був у слідчого у м. Києві, коли сказав, що адреса домоволодіння знаходиться АДРЕСА_3 сказав, що домоволодіння знаходиться по АДРЕСА_3 . Чому він так сказав, бо вже не пам`ятає, пройшов значний проміжок часу. На допиті у м. Борисполі він був із своїм товаришем ОСОБА_13 . Слідчому вони давали покази по черзі і протокол набирався слідчим у його присутності і з його слів, що ним і підписано. Коли знайшли в ямі предмети, схожі на патрони, він не пам`ятає, чи дзвонив обвинувачений своєму адвокатові, але адвокат приїхав після. Він пам`ятає адвоката, бо потім, вже по закінченню обшуку у будинку, у його присутності писався протокол, який він прочитав і підписав. Зауважень до протоколу обшуку він не мав. Він не пам`ятає, що обвинувачений повідомляв правоохоронцям про те, що будівлі знаходяться на різних адресах і те, що він не є власником домоволодіння. Він не може знати, до якої адреси відноситься гараж, у якому знайшли предмети, схожі на патрони.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_15 , який повідомив, що розуміє, з приводу яких обставин викликаний у судове засідання. З наявних у судовому засіданні учасників процесу знає обвинуваченого ОСОБА_16 , який є командиром. Так, проти нього особисто було порушено кримінальне провадження, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі із іспитовим строком 2 роки. Вину він визнав, бо зберігав боєприпаси. Ось, тоді коли відносно нього була заведена кримінальна справа, він оговорив ОСОБА_16 , свого командира про певні обставини, бо йому сказали працівники прокуратури, якщо він зробить такий наклеп на командира, йому дадуть умовний термін. З 2014 року він знайомий із ОСОБА_17 , він є для нього командиром. Свідок оговорив командира, повідомивши, що придбав у нього бойові припаси. Так, з ОСОБА_18 зідзвонювалися декілька разів із приводу його особистих питань, точніше, документів щодо воєнкомату. Розмови про те, щоб купити бойові припаси і зброю не було, і ОСОБА_18 це не пропонував. Розмова про зброю по телефону не велася. Йому відомий такий громадянин як ОСОБА_19 . Він є волонтер, привозив продукти харчування. У травні 2018 року, точної дати не пам`ятає, він зустрічався із ОСОБА_18 і ОСОБА_19 із приводу документів біля заправки у м. Києві. Вони не говорили про збут зброї під час зустрічі. Після зустрічі вирішивши свої питання, він поїхав до дому. Обставини наклепу на ОСОБА_16 пояснює тим, що вони були у неприязних відносинах, через велику суму коштів, які він йому заборгував. По телефону з ОСОБА_18 вони оговорювали запчастини до військових автомобілів. У розмовах по телефону фразу «консерва» не може пояснити. Під фразою «по 1000 заберуть», мається на увазі підшипник на ОСОБА_20 , 1 шт. - 1000 грн. «Яблука» - це теж запчастини. Бо він придбавав запчастини за власні кошти, але не пам`ятає, хто розраховувався за запчастини до автомобіля. Так 10 труб, 10 яблук та 3 труби, пояснити не може, що це саме малося на увазі у розмові із ОСОБА_18 .
У судовому засіданні допитаний залегендований свідок ОСОБА_21 , який показав, що розуміє з приводу яких обставин надає свої свідчення. Обвинуваченого ОСОБА_6 він особисто не знає і ніколи із ним не зустрічався. Так, на початку 2018 року він познайомився із ОСОБА_11 та ОСОБА_19 . Зустріч їхня відбулася за таким обставин. Одного разу вони приїхали дивитися на автомобіль, бо він займається ремонтом автомобілів, так слово за слово, обмінялися номерами телефонів. І тоді вони запропонували йому купити у них зброю та боєприпаси, так як ніби то вони приймали участь у бойових діях і ніби то звідти. Вони пропонували такий асортимент, як: гранати, патрони, автомати, гранатомети, пістолет. Одразу після цього він звернувся в правоохоронні органи, після чого під керуванням правоохоронних органів відбувалися всі його подальші дії. Ціни були за 1 шт. патрона для автомата Калашникова 12 грн., граната за 1 шт. 1000 грн., гранатомет 150 доларів США. Крупка та ОСОБА_19 посилалися на те, що всі боєприпаси вони беруть в ОСОБА_9 , діючого командира в Донецьку та Луганську. Хто такий ОСОБА_22 , йому не відомо, він із ним не зустрічався, але про нього завжди відкликалися як про людину відповідальну, яка неодноразово забезпечувала їх необхідною зброєю. Також казали, що ОСОБА_22 у Збройних силах України. Доставка замовленого товару здійснювала по дзвінку, так само по дзвінку домовлялися про зустріч яка відбувалася у м. Києві, бо ОСОБА_11 та ОСОБА_19 там живуть. ОСОБА_23 , спокійно, у телефонному режимі пропонували купити бойові припаси. Крупка та ОСОБА_19 окремо продавали йому товар, бо в них були конфлікти пов`язані з грошима. У Крупка ціна на товар була дешевшою, ніж у Шульги. Знає, що ОСОБА_19 зберігав товар у себе вдома, що за адресою: вул. Академіка Корольова м. Київ, і поруч із домом у нього був склад, по вул. Сосніних у м. Києві. Він був там декілька разів. Крупка товар завжди йому привозив у те місце, де домовлялися зустрітися. Розрахунок з ОСОБА_11 та ОСОБА_19 він здійснював готівкою, що давали йому працівники СБУ. Куди вони їх дівали, йому не відомо. Тобто, перед тим, як іти на закупку, гроші йому давали саме працівники СБУ. Яким чином ті грошові купюри йому видавалися і як оформлялися, він не володіє даною інформацією. Крупка та ОСОБА_19 посилалися на те, що якщо потрібно щось більше і конкретно, то у ОСОБА_9 воно є. Були такі випадки, що кількість зброї та бойових припасів замовлялася ним одна, а коли він приїздив забирати, то змінювалася. Шульга йому зателефонував і він замовив гранати і «трубу» - це гранатомет. Але ОСОБА_19 йому привіз фактичний приціл замість гранатомету, бо подумав, що «труба» - це фактичний приціл. З ОСОБА_11 був випадок, коли домовлялися про 50-60 гранат та 1000 штук патронів. Але він йому привіз 400 патронів і 1 гранату подарував як бонус, бо не було тої кількості, про яку домовлялися. Тоді ОСОБА_11 сказав, що « ОСОБА_22 на полігоні і на даний момент не зміг привести про, що домовлялися». У всіх розмовах лунало ім`я ОСОБА_22 , командир який він хороший і вже багато чого вони продали, дякуючи ОСОБА_9 . Розуміння слів «маслята» - це патрони, «яблука» - це гранати, «труба» - це гранатомет. Особисто йому не відомі жодні обставини кримінальної справи, пов`язаної із ОСОБА_17 . Він тільки чув, зі слів ОСОБА_19 і ОСОБА_11 , що є ОСОБА_22 це командир Збройних сил України Донецька та Луганська. Олег служив і возив гуманітарну допомогу.
Крім показань свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) підтверджується також наступними доказами:

-витягом із кримінального провадження №0001057 від 21.09.2018 (т.1 а.с.215), правова кваліфікація: ч. 1 ст. 263 КК України;

-постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_24 про визначення підслідності від 23.11.2018 (т.1 а.с.216-217);

-висновком експерта №172-ЗВЗ від 10.12.2018 з довідкою про витрати на проведення експертизи, який зроблений на підставі ухвали від 04.10.2018 (т.1 а.с.236-245), відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 приймав участь у розмов які міститься у фонограмах, що зафіксовані файлі:
«14_06_2018_08_58_43_52868_56282143_1.wav»,
«14_06_2018_21_3930_52868_57248904_1.wav»,
«15_06_2018_11_21_12_52868_57805802_1.wav»,
«18_06_2018_09_24_49_52868_60469481_1.wav», «21_06_2018_10_53_25_52868_64564734_1.wav»,
«23_06_2018_18_32_52_52868_68479839_1.wav»,
«23_06_2018_23_37_03_52868_68776966_1.wav»,
«26_06_2018_10_45_05_52868_72004902_1.wav», що містяться в папці «НСРД 12М-1602-18», кореневого каталогу оптичного диску «SONY DVD-R» з інб. 8322/ГВЗНД, йому належать слова, фрази диктора, позначені індексом «ОС протоколі про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.10.2018 року № 70/14-4479 т. Звукозаписи, що зафіксовані файлу,
«14_06_2018_08_58_43_52868_56282143_1.wav»,
«14_06_2018_21_39_30_52868_57248904_1.wav»,
«15_06_2018_11_21_12__52868_57805802_1.wav»,
«18_06_2018_09_24_49_52868_60469481_1.wav»,
«21_06_2018_10_53_25_52868_64564734_1.wav»,
«23_06_2018_18_32_52_52868_68479839_1.wav»,
«23_06_2018_23_37_03_52868_68776966_1.wav»,
«26_06_2018_10_45_05_52868_72004902_1.wav», що містяться в папці «НСРД 12М-1602-18», кореневого каталогу оптичного диску «SONY DVD-R» з інв. 8322/ГВЗНД, ознак монтажу не містяться;

- постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_24 про виділення додаткових матеріалів досудового розслідування від 19.12.2018 та постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_24 про виділення матеріалів досудового розслідування від 21.09.2018 (т.1 а.с.246-248, т.2 а.с.186-190);

-протокол про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.10.2018, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС 3 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_25 з додатком у виді електронного носія диск №8321 (т.2 а.с.9-10);
-протоколом про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.10.2018, з додатком у виді електронного носія - диск №8322 (т.2 а.с.17-23). Відповідно до наданого протоколу встановлено, що номер мобільного телефону НОМЕР_2 дійсно використовується особою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Харківським РУГУМВС України в м. Києві, 26.06.1998;
-постановою про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001057 від 22.12.2018 у складі прокурорів військової прокуратури Дарницького гарнізону визначено: ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_5 , ОСОБА_27 (т.2 а.с.26-27);
-повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 08.01.2019 та повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, із врученням останньому пам`ятки із правами та обов`язками підозрюваного від 14.07.2018 (т.2 а.с.29-32, 79-88);
-інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (т.2 а.с.47-56);
-постановою про створення слідчої групи від 10.07.2018 та постановою про створення слідчої групи від 16.08.2018, згідно яких слідчий СВ ВСП ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_28 , визначений старшим слідчим групи, який керує діями інших слідчих (т.2 а.с.58-59, а.с.144-145);
-протоколом обшуку від 13.07.2018 разом з відеозаписом, який міститься на флеш накопичувачі-картці (т.2 а.с.60-72), проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018, відповідно до якої у ході проведення обшуку та території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в будівлі гаражу було виявлено в оглядовій ямі предмети, схожі на боєприпаси патрони калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробів, 329 штук в поліетиленових пакетах металева банка пуста з маркировкою ЦЗРГН «Для РГД5» мобільний телефон Самсунг. До протоколу обшуку долучено пропозиції та зауваження до протоколу обшуку від 13.07.2018 ОСОБА_6 та адвоката;
-протоколом затримання особи, підозрюваного ОСОБА_6 , який є командиром роти огневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні злочину від 13.07.2018 (т.2 а.с.73-78);
-протокол огляду від 14.07.2018 із фото-ілюстрацією (т.2 а.с.90-99), згідно із яким оглядалася коробка в комбінації білого та жовтого кольору, з написами «Zoom А4», в якій знаходилися предмети, які зовні схожі на проміжні патрони, калібру 7,62x39 мм., до автоматів системи «Калашникова». При підрахунку встановлена кількість 329 штук. При відкритті пакета чорного кольору виявлено предмети, які зовні схожі на проміжні патрони калібру 7,62x39 мм. до автоматів системи «Калашникова» та відкрита заводська коробка з маркуванням 7,62 ПСгс 120 шт. обр. 43. При підрахунку встановлена кількість 120 штук. При відкритті полімерної коробки було виявлено 19 заводських картонних коробок, з маркуванням 7,62 ПСгс 120 шт. обр. 43;
-висновком експерта №415 від 10.08.2018 з довідкою про витрати на проведення експертизи, який зроблений на підставі ухвали від 30.07.2018 (т.1 а.с.136-139), наданого судовим експертом Харківського науково-дослідний експертно-криміналістичний центр №17 ОСОБА_29 , згідно яким надані 2729 патронів є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 7,62 мм (7,62x39), зразка 1943 року, до нарізної бойової зброї відповідного калібру і типорозміру патронника (карабіни «СКС», автомати, кулемети Калашникова). 30 наданих патронів придатні до стрільби, 2699 патронів, що залишилися ймовірно також придатні.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Також, у судовому засіданні судом були досліджені докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати у справі, речові докази та письмові докази, надані стороною захисту.

При цьому, долучені прокурором як докази клопотання слідчих ГУНП в Харківській області, супровідні, запити прокурорів військової прокуратури Харківського гарнізону та рапорти, в силу положень ст. 86 КПК України, суд не приймає як належні докази обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Дані документ мають для працівників правоохоронних органів лише внутрішній інформативний характер щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім того, проведення будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не супровідними, рапортами та клопотаннями.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Крім того, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_15 , в частині того, що ним зроблено наклеп на свого командира ОСОБА_6 . Вказані твердження свідка є абстрактними, позбавленими несучої навантаження інформації. Послідовних, логічних показань про те, яким чином, за яких обставин і в який конкретно спосіб відбувся такий наклеп на командира, свідок не надав.

Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_15 жодних скарг та звернень з приводу застосування до нього психологічного тиску з боку працівників поліції під час його допиту, ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду не подавав. Так, про вказані факти свідком ОСОБА_15 заявлено безпосередньо лише в судовому засіданні під час його допиту.

З цих підстав показання свідка ОСОБА_15 , в частині того, що працівники слідства та прокуратури змусили його зробити наклеп на командира ОСОБА_6 , здійснюючи на нього психологічний тиск, змусили його повідомити неправдиву інформацію про командира ОСОБА_6 , суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

При цьому достовірність показань свідка ОСОБА_15 в частині того, що він декілька разів зустрічався з ОСОБА_6 в місті Києві із приводу особистих питань, а саме отримання довідки із воєнкомату та взятих у ОСОБА_6 в борг великої суми коштів, суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони в повному обсязі спростовуються даними, що містяться в протоколі про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.10.2018 (т.2 а.с.17-23), у якому містяться розмови про оплату та переказ коштів за конкретний вид товару, на який не має дозволів на вільне придбання та зберігання, а саме бойових припасів.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою, а тому, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 в тій частині, що ним зроблено наклеп на командира ОСОБА_6 , оскільки свідок перебуваючи в приятельських стосунках з обвинуваченим, який являється його командиром, прямо зацікавлений в позитивному вирішенні справи для останнього і даючи такі показання, вирішив допомогти ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, показання свідка ОСОБА_15 з даного приводу не підтверджуються жодними об`єктивними даними.

Також, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що йому могли підкинути бойові припаси, бо його постійно немає вдома, дружина перебуває на роботі, донька на навчанні, а гаражне приміщення домоволодіння по АДРЕСА_3 , де були виявлені бойові припаси, не містить воріт, та навіть сусіди йому повідомили, що бачили напередодні проведення обшуку автомобіль, який стояв біля його домоволодіння, а потім, як виявилося, даний автомобіль належить працівникам СБУ, суд розцінює вказані показання як непереконливі та не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

У ході судового розгляду було встановлено об`єктивність фіксації фактів у протоколі обшуку від 13.07.2018, а також те, що під час цієї слідчої дії, зважаючи на відтворення відеозапису даної слідчої дії, ОСОБА_6 спустившись до оглядової ями гаражного приміщення, розташованого на одній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_3 , яка була закладена дощечками, на запитання слідчого щодо вмісту поліетиленового пакету чорного кольору, не здивувавшись такій знахідці, відповів «що у мішку - щебінь, а пластикове відро - з під фарби». Таким чином для суду не виникає сумніву той факт, що виявлений мішок та відро з-під фарби належать ОСОБА_6 . При відкритті вказаного поліетиленового пакету виявлено предмети, які зовні схожі на проміжні патрони калібру 7,62х39 мм, до автоматів системи «Калашникова», а при відкритті пластикового відра білого кольору виявлено 19 заводських картонних коробок, із маркуванням 7,62 ПСгс, ОСОБА_6 зауважив, що це не його. При цьому, суд звертає увагу на те, що нормами чинного КПК України не заборонено в ході проведення слідчої дії - обшуку, ставити питання власнику житла чи іншого володіння щодо виявлених речей та документів. Такі пояснення не являються показаннями свідка, у розумінні статті 95 КПК України, оскільки стосуються виключно обставин, які підлягають з`ясуванню для досягнення й забезпечення завдань, що стоять перед обшуком.

Так, зазначена слідча дія проведена відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, підстав для сумніву в їх правдивості немає, тим більше, що це були початкові пояснення ОСОБА_6 . Відповідь на питання слідчого надавалася обвинуваченим самостійно та безпосередньо на місці події того ж дня, відразу після виявлення в оглядовій ямі гаражу бойових припасів. Зазначені пояснення найбільш об`єктивно відображають обставини, що відбулися. Це свідчить про те, що пояснення ОСОБА_6 , які містяться у відео-матеріалі слідчої дії обшуку від 13.07.2018, є правдивими та такими, що відповідають дійсності, у зв`язку з чим суд визнає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Досліджуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що 13.07.2018, під час проведення обшуку в гаражному приміщені домоволодіння АДРЕСА_3 , працівниками поліції було виявлено та вилучено бойові припаси патрони калібру 7,62х39 мм. до автоматів системи «Калашникова», які належали ОСОБА_6 , що останній зберігав без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що виявлені в гаражному приміщені домоволодіння АДРЕСА_3 , бойові припаси йому не належать, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, які підтверджуються всіма зібраними у справі доказами. У зв`язку з чим, показання обвинуваченого в цій частині суд оцінює критично.

Таким чином, оцінюючи, згідно з вимогами ст. 94 КПК України, усі докази у їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши подані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З цього приводу, суд також критично оцінює клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими.

Так, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання доказів, які надала сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 не допустимими, посилаючись на грубі порушення норм КПК України при їх збиранні. Навівши доводи на недопустимість даних доказів, згідно з вимогами ч. 1 ст. 89 КПК України. Адвокат просив визнати недопустимими ухвалу від 12.07.2018 Київського районного суду м. Харкова у справі №640/11116/18 про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.с.147-148), ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2018 у справі №640/12365/18 про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.с.159-161), повідомлення про підозру від 14.07.2018 (т.1 а.с.154-156).

У той же час, із змісту ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, хоча й може мати значення при оцінці допустимості доказу, зафіксованого в протоколі обшуку. Частиною другою даної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Отже, у розумінні ст. 84 КПК України, ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 та від 15.07.2018, та повідомлення про підозру від 14.07.2018 не є доказами, а тому клопотання сторони захисту про недопустимість вказаних документів суд оцінює як безпідставне.
Разом із цим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, сторона захисту має право у встановленому законом порядку оскаржити рішення про повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Окрім того, захисником - адвокатом ОСОБА_7 під час судового розгляду заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами висновку експерта (звуко- та відеозапису) від 10.12.2018 №172-ЗВЗ (т.1 а.с.236-244) та висновку експерта (судово-балістичної експертизи) від 10.08.2018 №415 (т.2 а.с.136-138) на тій підставі, що проведення вказаних експертиз було доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру, який є структурним підрозділом Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, як і слідчий відділ, який проводив досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження. На думку захисту, сторона обвинувачення (слідчий підрозділ) та експерт Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру є працівниками одного відомства, яке здійснювало досудове розслідування в рамках кримінального провадження та, як наслідок, зацікавлено в розкритті злочинів та доведеності вини підозрюваного ОСОБА_6 . Під час доручення проведення експертизи конкретному експертному бюро слідчий мав можливість обирати між експертними установами м. Харкова та Харківської області, однак, у супереч норм КПК України, доручив проведення експертизи своєму відомству.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не погоджується з вказаними доводами сторони захисту, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_30 від 04.10.2018 та 30.07.2018, за клопотанням прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_31 та клопотання слідчого СВ ВСП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_28 , призначено у кримінальному провадженні № 0001057 судову експертизу звуко- та відеозапису, а у кримінальному провадженні № 0000465 - судово-балістичну експертизу, проведення яких доручено експертам Харківського науково-дослідного Експертно-криміналістичному центрі МВС України. Наказом МВС України «Про Експертну службу Міністерства внутрішніх справ України» визначено, що науково-дослідний експертно-криміналістичний центр є державною спеціалізованою експертною науково-дослідною установою, яка проводить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, судово-експертну діяльність, виконує функції експертної служби МВС, забезпечує функціонування обліку знарядь кримінальних правопорушень та інших об`єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КПК України не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.

Суд бере до уваги, що експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_29 у своїй діяльності не підпорядковуються прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_33 та слідчому СВ ВСП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_28 . Останні не мають відношення до призначення експертів на посади, унаслідок чого підстав вважати, що експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_29 перебувають у службовій залежності від вказаних осіб, у суду відсутні.

Доказів перебування експертів ОСОБА_34 та ОСОБА_29 в іншій залежності від сторін кримінального провадження стороною захисту не надано.

Судом встановлено, що вищезазначені експертизи були проведені атестованими експертами державної спеціалізованої установи, а саме Харківським науково-дослідним Експертно-криміналістичного центру МВС України, та експерти ОСОБА_35 та ОСОБА_29 , у встановленому порядку, присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення певного виду судової експертизи.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення норм кримінального процесуального законодавства при проведенні зазначених експертиз. До того, вказані висновки експертів містять прямі, категоричні висновки, які повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Отже, дослідивши висновки експертів №172-ЗВЗ від 10.12.2018 та №415 від 10.08.2018, суд вважає, що вони є належними і допустимими доказами. Підстав для визнання їх недопустимими суд не вбачає.

Крім того, стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 13.07.2018 (т.2 а.с.65-66), з посиланням на те, що на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, 13.07.2018 було проведено обшук домоволодіння за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . На підставі вказаного вище проведеного обшуку, було складено протокол обшуку від 13.07.2018. Обшук здійснено за відсутності мотивованої ухвали слідчого судді. У клопотанні прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_36 про проведення обшуку не зазначено особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться, тобто не зазначено власника домоволодіння за адресою - АДРЕСА_3 . Окрім того, на думку захисту, при проведені обшуку стороною обвинувачення допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України, а саме: протокол обшуку складений та підписаний невідповідними особами; пусті графи та невідповідність між копією протоколу, яка була вручена ОСОБА_37 та протоколу, який наявний у матеріалах справи; обшук був проведений без участі захисника; неналежна відео фіксації обшуку. Також, захисник просить суд визнати недопустимими доказами протокол огляду від 14.07.2018 (т.2 а.с.90-99) та речові докази: патрони калібру 7,62 мм у кількості 20 коробок (120 патронів в кожній) та 329 патронів калібру 7,62 мм в загальній кількості 2729 патронів.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту, виходячи з наступного.

Конституційний Суд України у рішенні №12-рп/2011 від 20.10.2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 в справі №5-360/кс 15 слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13.04.2012 дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому, ч. 7 ст. 236 КПК України, серед іншого, закріплено, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Так, у матеріалах кримінального провадження міститься копія ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 (т.2 а.с.64), якою, у рамках кримінального провадження №0000465 від 08.05.2018, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_36 (т. 2 а.с.61-63) задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення та вилучення речей, предметів і документів, які містять відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, про особу правопорушника та мають значення для даного кримінального провадження, у тому числі: вибухових речовин, вогнепальної зброї та боєприпасів, носіїв інформації, у тому числі комп`ютерної техніки, мобільних терміналів систем зв`язку належних ОСОБА_6 .

Під час проведення даного обшуку, серед іншого, було виявлено та вилучено: предмети, схожі на проміжні патрони, калібру 7,62х39 мм., до автоматів системи «Калашникова» - кількістю 329 штук.; предмети, зовні схожі на проміжні патрони, калібру 7,62х39 мм., до автоматів системи «Калашникова», у кількості 20 коробок (120 патронів у кожній коробці). Загальна кількість 2729 патронів.

З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює твердження сторони захисту відносно того, що протокол обшуку від 13.07.2018 містить пусті графи для заповнення протоколу, які після його складення та підписання не були закреслені з метою уникнення можливості що-небудь дописати в нього, а також, наданий стороні захисту екземпляр протоколу обшуку не відповідає протоколу обшуку, який приєднано до матеріалів справи в частині, що в останній було дописано декілька раніше пустих граф.
Стаття 104 КПК України не передбачає вимог щодо обов`язковості заповнення усіх граф протоколу та закреслення непотрібних граф, у зв`язку з чим посилання сторони захисту на істотні порушення вимог КПК України є безпідставними.
При цьому, відповідно до ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
Із протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування вбачається, що 08.01.2019 обвинуваченому та його захиснику було надано доступ до матеріалів досудового розслідування в прошитому та пронумерованому вигляді. Це свідчить про те, що при збирані доказів стороною обвинувачення до матеріалів даної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не допущено порушень вимог чинного законодавства, оскільки стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з чим, судом при вирішенні питання щодо допустимості доказів та використанні покладених в основу вироку засобів доказування, грубого порушення вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Крім того, захисник наголошує, що обшук проводив слідчий СВ ВСП ГУНПУ в Харківській області ОСОБА_28 . Разом із слідчим при проведенні обшуку був присутній прокурор військової прокуратури ОСОБА_38 . В ухвалі від 12.07.2018 Київського районного суду м. Харкова по справі №640/11116/18 не зазначено, кому було надано право на проведення обшуку, але, а ні вказаного слідчого, а ні вказаного вище прокурора не має в групі прокурорів та слідчих по даному кримінальному провадженню. Доказів на дозвіл проведення вказаного обшуку слідчим ОСОБА_28 , на думку захисту, не надано.
У той же час, стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження надано постанову про створення слідчої групи від 10.07.2018 (т.2 а.с.58-59) та постанову про створення слідчої групи від 16.08.2018 (т.2 а.с.144-145), згідно якими слідчий СВ ВСП ГУ НП в Харківській області, майор поліції ОСОБА_28 , визначений старшим слідчим групи, який керує діями інших слідчих.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність порушень слідчим у даному кримінальному провадженні вимог проведення обшуку.

Крім того, обвинувачений та захисник у судовому засіданні та під час судових дебатів наголошують про порушення права особи на захист, а саме те, що під час обшуку є обов`язковим право особи, у якої здійснюється обшук, на захисника та його участь в процесі обшуку. На думку захисту, ОСОБА_6 був позбавлений можливості залучити захисника під час проведення обшуку, оскільки працівники правоохоронних органів забрали усі мобільні телефони та відмовили підозрюваному на участь його захисника в процесі обшуку. Після проведення обшуку, працівники правоохоронних органів надали можливість зв`язатися дружині підозрюваного з його захисником. У зв`язку з цим, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 участі в самому обшуку не приймав, бо останньому слідчим не надано можливості викликати захисника, а в процесі складання протоколу про обшук та протоколу затримання вже був присутній захисник підозрюваного.
Категорія «очевидна недопустимість доказів» є оціночною. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі №223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК, тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

З рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 слідує, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як зазначалося вище, суд безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов до наступного висновку, що права ОСОБА_6 на захист як особи, у якої проводився обшук, порушено не було, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.
Судом досліджено відеозапис проведення обшуку (т.2 а.с.67), у ході якого встановлено, що після роз`яснення власнику домоволодіння та ОСОБА_6 права та обов`язків, передбачених законом порядку, а також мети та підстав проведення обшуку, ОСОБА_6 до початку проведення обшуку самостійно відмовився від захисника. Останній не наполягав на безпосередній участі захисника та після виявлення предметів, схожих на бойові патрони, заявив про виклик захисника. По прибуттю захисника на місце обшуку його одразу було допущено до участі у слідчі дії. Крім того, захисник ОСОБА_7 не заперечує того факту, що після прибуття на слідчу дію він був допущений до участі, та за його участі було складено протокол про обшук та протокол затримання підозрюваного.
Надані обвинуваченим ОСОБА_6 пояснення у судових дебатах відносно того, що він наполягав на участі адвоката під час проведення обшуку, та момент відібрання у нього та його дружини мобільних телефонів, спростовуються відеоматеріалом слідчої дії - обшуку.
Наведені обставини, норми закону та зазначена вище практика Європейського суду з прав людини жодним чином не свідчить про порушення права ОСОБА_6 на захист.

При цьому, за результатами дослідження в якості доказу копії протоколу обшуку від 13.07.2018, проведеного слідчим СВ ВСП ГУНА в Харківській області майором поліції ОСОБА_28 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, за адресою: Київська обл. Бориспільський р-н с. Вишеньки вул. Гагаріна, 29, судом встановлено, що протокол містить дані про адресу, час проведення, учасників слідчої дії. Зокрема, в ньому зазначено, що обшук проводився за участю ОСОБА_6 , який є чоловіком власника будинку ОСОБА_37 , інших осіб: ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , яким у відповідності до вимог КПК України, роз`яснені їх права та обов`язки; у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким згідно ст.ст. 11, 13, 15, 223 КПК України роз`яснені їх права і обов`язки. Протокол містить інформацію про застосування технічних засобів фіксації і його характеристики, відомості про те, що ОСОБА_6 пред`явлено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку, запропоновано видати речі зазначені в ухвалі. У протоколі вказано, у тому числі про те, що під час обшуку в будівлі гаражу було виявлено в оглядовій ямі предмети, схожі на боєприпаси патрони, калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробів, 329 штук у поліетиленових пакетах, пуста металева банка, з маркуванням ЦЗРГН «Для РГД5». Виявлені предмети пред`явлені понятим і іншим учасникам, присутнім при обшуку. Усі переховані в протоколі речі в присутності понятих були опечатані та вилучені у встановленому законом порядку. Протокол прочитаний вголос. До протоколу внесені відомості про долучення зауважень стороною захисту. Протокол містить підписи особи, у приміщенні якої проводився обшук, тобто ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , понятих, присутніх при обшуку приміщення і учасників обшуку.
Разом з тим, твердження сторони захисту про те, що слідчим СВ ВСП ГУНА в Харківській області, майором поліції ОСОБА_28 , власниці будинку ОСОБА_37 , яка є дружиною ОСОБА_6 та проживає з ним разом з неповнолітньою донькою, не було роз`яснено права, не було вручено ухвали суду про дозвіл на проведення обшуку, не надано можливості запросити захисника, а також, що на ОСОБА_6 у ході проведення обшуку, здійснювався тиск з боку правоохоронних органів, суд не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовані дослідженим судом відеозаписом обшуку.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України, перед початком виконанням ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія.

Дані вимоги КПК України були дотримані в повному обсязі, а саме, перед початком виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 вона була проголошена слідчим СВ ВСП ГУНА в Харківській області, майором поліції ОСОБА_28 , у присутності ОСОБА_37 - власниці будинку, та вручено їй її копію, про що свідчить відеозапис слідчої дії - проведення обшуку.

Вимоги ст.ст. 234, 236 КПК України, які регламентують проведення процедури обшуку, не передбачають роз`яснення особі, якій належить житло, і у якому проводиться обшук, положення ст. 63 Конституції України.

Так, територія земельної ділянки домоволодіння, на якій проведено обшук, розташована за адресою: АДРЕСА_3 . З відеозапису обшуку вбачається, що територія вказаної земельної ділянки зовні огороджена металевим парканом. На територію даного домоволодіння наявний один вхід, який здійснюється через металеву хвіртку з написом у виді таблички « АДРЕСА_3 ». На території земельної ділянки наявні два житлових будинки, один з яких недобудований. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності, вказаному будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_3 . До нього прибудований гараж. У ході проведення обшуку ОСОБА_6 та ОСОБА_37 повідомили, що вказаний будинок будують разом, та все, що знаходиться на даній земельній ділянці, є їх спільною власністю.

Твердження сторони захисту про те, що в слідчого не було дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , суд оцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії, застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. У частині 2 ст. 107 КПК України, про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії заздалегідь повідомляються особи, які беруть участь у процесуальній дії.

Крім того, на думку суду, посилання обвинуваченого на те, що в ході обшуку, у той проміжок часу, коли відео фіксація не здійснювалася, працівниками правоохоронних органів застосовувались заходи неправомірного тиску на ОСОБА_6 та членів його сім`ї, є безпідставні, оскільки із відеозапису вбачається, що обстановка у місці проведення обшуку спокійна, фізичний чи психологічний тиск на членів сім`ї підозрюваного не було застосовано. ОСОБА_6 не схвильований, поводить себе нормально та не висловлює будь-яких претензій.

Разом із цим, посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що відео фіксація обшуку була проведена частково, із зупинками та елементами монтажу, суд оцінює критично, оскільки невідповідності між часом проведення обшуку, зазначеним у протоколі та часом відеозапису не вбачається. У зв`язку з цим, враховуючи показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у суда відсутні підстави вважати, що якісь дії працівників правоохоронних органів, які проводили обшук, не відображені на відеозапису та не занесені до протоколу обшуку.

З огляду на вищевикладене, факт того, що під час проведення обшуку здійснювалася часткова відеофіксація, не суперечить вимогам КПК України, а тому не вказує на недопустимість чи недостовірність даного відеозапису, оскільки в судовому засіданні учасники цієї слідчої дії - поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час допиту їх в якості свідків, підтвердили факт здійснення відеофіксації слідчої дії - обшуку.

Крім того, у подальшому слідчим ОСОБА_44 , разом із судовим експертом ОСОБА_45 , проведено огляд вмісту вилучених під час обшуку 13.07.2018 предметів, схожих на бойові патрони.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ст. 87 КПК України, підстав для визнання доказів, зібраних під час проведення зазначеного вище обшуку, не встановлено. У зв`язку з чим, доводи захисника про порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України при проведенні обшуку є такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому на думку суду, доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Разом із цим, стороною захисту заявлено клопотання про визнання протоколу огляду від 14.07.2018 недопустимим доказом з тих підстав, що в зазначеному протоколі міститься інформація, що слідчим про проведення даної слідчої дії повідомлено усіх осіб, чиї підписи містяться на паперових бирках, прикріплених до вилучених у ході обшуку предметів. На думку захисту, зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки вказані особи, у тому числі обвинувачений, про проведення огляду предметів слідчим у дійсності не повідомлялися, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не міг себе захищати при проведенні вказаної слідчої дії. Окрім того, відповідно до доводів сторони захисту, наприкінці вказаного протоколу, слідчим зазначено, що при відкритті полімерної коробки було виявлено 19 заводських картонних коробок із маркуванням 7,62 ПСгс 120 шт. обр.43, але нічого не зазначено про вміст вказаних коробок, не перевірено містять вони якісь предмети чи є пустими, у зв`язку з чим, на думку захисту, на даний час, немає підстав вважати, що у вказаних коробках, на момент їх огляду, містились патрони.

Суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту в цій частині безпідставні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 103 КПК України закріплено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі. Відповідно до ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Так, згідно з ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Отже, повідомлення учасників процесу про огляд вилучених предметів є правом, а не обов`язком слідчого.
Крім того, слідчим ОСОБА_44 , за результатами проведення огляд, складено відповідний протокол від 14.07.2018. Суд робить висновок, що процедура огляду слідчим дотримана та відповідає вимогам статті 237 КПК України. За таких обставин, на думку суду, відсутні передбачені законом підстави для визнання протоколу огляду від 14.07.2018 недопустимим доказом.

Суд, вважає безпідставними твердження захисника ОСОБА_7 щодо недопустимості речових доказів, вилучених під час обшуку в межах даного кримінального провадження, у зв`язку з тим, що речові докази, а саме: патрони, калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробок (120 патронів в кожній) та 329 патронів, калібру 7,62 мм, у загальній кількості 2729 патронів, у порушення вимог ч. 2 ст. 290 КПК, не надавалися для огляду підозрюваному та захиснику, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Суд, виходячи з принципу безпосередності, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, не вправі дати оцінку речовим доказам, які не надавалися суду, а тому суд вважає клопотання захисника про визнання речових доказів недопустимими безпідставним, оскільки клопотання про дослідження вказаних доказів учасниками процесу не заявлялося, у зв`язку з чим зазначені докази судом не досліджувались.
Суд звертає увагу, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт та уточнений прокурором, щодо ОСОБА_6 і реєстр матеріалів досудового розслідування складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстави для повернення такого обвинувального акту, у порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст.291 КПК України, під час підготовчого судового засідання, були відсутні.

При цьому, за результатами досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням категорії кримінального правопорушення, не визнання ОСОБА_6 своєї вини та будь-якого сприяння останнього у розкритті злочину, є очевидними причинами неможливості органом досудового розслідування встановити точний час, а також спосіб придбання обвинуваченим ОСОБА_6 патронів, калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробок (120 патронів в кожній), та 329 патронів, калібру 7,62 мм, у загальній кількості 2729 штук.

Проте, не встановлення зазначених фактів за наведених причин не було процесуальною перешкодою для пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення. Встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з достатньою повнотою наведені в обвинувальному акті, містять усі необхідні вимоги, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як передбачено ст. 91 КПК України, та мають відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст. 263 КК України.

У зв`язку з викладеним, твердження захисника адвоката ОСОБА_7 про порушення, під час досудового розслідування, процесуальних вимог щодо доказування, передбачених ст. 91-94 КПК України, є необґрунтованими.

Так, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом», який був запозичений із правової системи загального права та активно використовується Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12), ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, застосовуючи указаний стандарт доказування в цій справі, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку у своїй сукупності, приходить до висновку, що усі докази утворюють цілісну картину того, що відбулося насправді. За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, є доведеною «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, аналіз досліджених судом доказів по справі в їх сукупності переконує суд у тому, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 у ході судового розгляду, щодо непричетності до інкримінованого йому злочину, надані ним з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З цього приводу, суд звертає увагу, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною, оскільки склад відповідного злочину доведений стороною обвинувачення в суді.

Як роз`яснено в п. 4, 5 ППВСУ «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26.04.2002, бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху.

З урахуванням вказаних роз`яснень, а також наявного у матеріалах кримінального провадження висновку експерта №415 від 10.08.2018, судом встановлено, що виявлені та вилучені під час обшуку в гаражному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , 2729 патронів являються боєприпасами, бойовими проміжними патронами калібру 7.62 мм зразка 1943 року, до нарізної бойової зброї відповідного калібру і типорозміру патронника (карабіни «СКС», автомати, кулимети Калашникова). Надані патрони придатні для стрільби.

У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому, поняття «закон», яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України.

Підстави та порядок отримання дозволів на зберігання вогнепальної зброї визначено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою КМУ №576 від 12.10.1992, а також Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998.

Відповідно до вказаних нормативних актів, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю, бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, - у порядку, визначеному МВС.

Як слідує з роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при собі, а в обраному нею місці. Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані із їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 всупереч передбаченому законом порядку, придбав 2729 бойових припасів, а саме: патрони, калібру 7,62 мм, у кількості 20 коробок (120 патронів в кожній) та 329 патронів, калібру 7,62 мм, які в подальшому, без відповідного дозволу зберігав в гаражному приміщені домоволодіння АДРЕСА_3 . Це означає, що дії ОСОБА_6 мають ознаку незаконності. Обвинуваченому це було відомо, він усвідомлював суспільно небезпечний характер власних дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки, та бажав їх настання. Це підтверджує наявність в діях ОСОБА_6 виключно прямого умислу. Вчинене ним кримінальне правопорушення є закінченим. Його умисні злочинні діяння, що виразились в незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, містять всі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, за незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він військовослужбовець, раніше не судимий, має місце реєстрації та постійного місця проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем реєстрації не перебуває. Одружений, має на утриманні двох дітей. З середньою освітою, офіційного працевлаштований, а саме працює на посаді командира роти вогнепальної підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітан. За службовою характеристикою, за час проходження служби, зарекомендував себе дисциплінованим військовослужбовцем та займаній посаді відповідає. Службу проходив із 1983 року по теперішній час. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, а саме, що в результаті протиправних дій обвинуваченого не заподіяно шкоди як громадянам, так і суспільним інтересам, період часу, який пройшов з часу придбання обвинуваченим бойових припасів до їх вилучення співробітниками поліції, характеристику та кількість бойових набоїв, які є предметом кримінального правопорушення.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

У той же час, підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, індивідуальні особливості обвинуваченого, зокрема, що він військовозобов`язаний, відповідно до п. 3 Наказу Президента України військової служби ЗСУ, капітан, командир роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини, спосіб життя, а саме те, що він одружений, має на утримані двох дітей. Відповідно до характеристики за місцем проживання та роботи, обвинувачений зарекомендував себе виключно з позитивно боку. Суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності, утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та до нього доцільне застосувати положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме визначена міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов у справі відсутній.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертиз у розмірі 6433 гривень 00 копійок.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-69, 75, 76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України, - 6433 (шість тисяч чотириста тридцять три) грн. 00 коп., витрат пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили: 2699 патронів 7,62х39 калібру 7,62 та 30 гільз 7,62х39 калібру 7,62, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1