Справа № 739/542/20
Провадження № 1-кп/739/72/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000109 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юхнове Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , особи з інвалідністю ІІ групи, не працюючого, раніше не судимого в силу положень статті 89 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2020 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні продуктового магазину, що розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Горбове, вул. Базарна, 108а, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, умисно завдав одного удару правою ногою по спині ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала в приміщенні магазину, внаслідок чого остання відчула фізичний біль.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України визнав повністю та дав показання, про те, що 07 квітня 2020 року, у післяобідній час він перебував у магазині в с. Горбове Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Далі туди прийшла місцева жителька ОСОБА_5 . Між ним та ОСОБА_5 виникла сварка під час якої він умисно вдарив один раз останню ногою в область спити та сідниць, після чого пішов додому. У вчиненому кається, свою поведінку засуджує.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор не висловила жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів та матеріалів кримінального провадження які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 126 КК України і його дії правильно кваліфіковані як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, є особою з інвалідністю ІІ групи. При цьому суд враховує щире каяття обвинуваченого, що відповідно до статті 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною, та вчинення злочину щодо особи похилого віку, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Також суд бере до уваги досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , підготовлену органом з питань пробації, відповідно до якої виправлення останнього без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, при цьому виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення за ним інтенсивного нагляду з боку органу пробації.

При цьому суд враховує, що за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України передбаченого кілька альтернативних видів покарання, а саме: штраф, громадські роботи та виправні роботи. Водночас, як вбачається обвинувачений ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, що з огляду на положення частини третьої статті 56 КК України унеможливлює призначення йому покарання у виді громадських робіт, також він є безробітним, що відповідно унеможливлює призначення йому покарання у виді виправних робіт.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції частини першої статті 126 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1