Провадження №1-кп/523/664/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000871, внесене до ЄРДР 05.06.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єнакієве Донецької області, українця за національністю, громадянина України, зі середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця постійного проживання та тимчасово проживаючого біля гуртожитку по АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05 червня 2019 року о 05:40 годин, підсудний ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 та поза згоди потерпілого ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, забравшись на карниз другого поверху зазначеного будинку та розбивши віконне скло, через розбите вікно проник до квартири АДРЕСА_4 , чим порушив приписи ст.30 Конституції України, якими гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_5 , який звернувся до суду із заявою щодо розгляду кримінального провадження без його участі, суд з метою дотримання розумності строків судового провадження та за відсутності заперечень інших учасників процесу, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження поза участі зазначеного потерпілого.
Підсудний ОСОБА_4 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому незаконного проникнення до житла.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясовувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у скоєнні ним злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до житла, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.1 ст.162 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.162 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян та карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на до трьох років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів, а також судом враховується відсутність станом на теперішній час будь-яких претензій до нього з боку потерпілого ОСОБА_5 , стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані не має судимості в силу ст.89 КК України, на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, але раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не має визначеного місця проживання в м.Одесі чи в Одеській області та протягом судового провадження перебував у розшуку.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини висунутого обвинувачення та характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_4 , суд у контексті приписів ст.ст.50, 65, 61 та санкції ч.1 ст.162 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаної особи і недопущення вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі та з його поміщенням до виправної установи відкритого типу.

Положення ст.62 КК України встановлюють, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду та з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Керуючись ст.26, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Згідно зі ст.62 КК України та ст.ст.56, 58 Кримінально-виконавчого кодексу (далі - КВК) України, строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання та з часу поміщення цієї особи до виправного центру Міністерства юстиції України.

В силу ст.56 КВК України, виконання вироку в частині поміщення ОСОБА_4 до виправного центру Міністерства юстиції України, після набрання вироком законної сили, - покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1