Справа №295/4004/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

08.04.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження № 0000940 від 29.11.2019 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого:
-27.01.2011 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 3 роки;
-27.09.2012 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
-05.07.2016 Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік 6 місяців, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 звільнений від відбування покарання;
по обвинуваченню за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2020 близько 10 години ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку № 2, що по вул. Чехова в м. Житомирі, де біля під`їзду № 4 помітив підвальне приміщення. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднане з проникненням у вищевказане приміщення. Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_5 потрапив до щитової вказаного будинку, де вибив декілька цеглин та, зробивши отвір у стіні, незаконно проник до підвального приміщення № 71, де помітив дерев`яні полиці мешканця вищевказаного будинку, на яких знаходилися різні речі особистого вжитку.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення будь-якого чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, проник через отвір до кладової комірки, якою користується ОСОБА_7 , де виявив та повторно таємно викрав майно ОСОБА_7 , яке знаходилося всередині комірки, а саме: електро-керамічний чайник торгової марки Perfezza білого кольору з візерунком, ємністю 1 л, вартістю 312 гривень, та алюмінієвий казан, ємністю 6 літрів, вартістю 438 гривень, на загальну суму 750 грн. В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном намагався вийти з підвального приміщення, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_7 та іншим мешканцем вказаного під`їзду.
Отже, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, що належить ОСОБА_7 , чим намагався спричинити останньому матеріальну шкоду на загальну суму 750 грн..
Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України.
В підготовчому судовому засіданні учасники провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.03.2020 між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статті кримінального кодексу, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України встановлення іспитового строку та з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Судом з`ясовано у обвинуваченого наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, щодо процесуальних витрат відповідно до ст. 124 КПК України, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 394, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, укладену 31.03.2020 р. по кримінальному провадженню № 0000940 від 29.11.2019, по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази - електро-керамічний чайник та казан залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у сумі 2890 грн. 48 коп..

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

1) обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1