Справа № 712/3651/20
Провадження № 1-кп/712/516/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Соснівський районий суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001262 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого ТОВ «ТНК», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2020 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої виличної ділянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/291 від 07.04.2020 року, ОСОБА_4 отримала травму голови зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, по суті заданих питань пояснив, що 14.03.2020 року близько 12-30 год. перебував в квартирі АДРЕСА_2 , де наніс один удар кулаком лівої руки в область правої виличної ділянки ОСОБА_4 . Заявлений цивільний позов визнав повністю.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Показання обвинуваченого є достовірними, узгоджуються з матеріалами справи.

Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його винність також підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні в порядку ст. 349 КПК України, а саме:

-вимогою, згідно якої ОСОБА_5 раніше не судимий;

-характеристикою, згідно якої ОСОБА_5 характеризується позитивно;

-довідками КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», згідно яких ОСОБА_5 на обліку не перебуває;

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючі зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті повного всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В якості обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд дотримується вимог ст. 65 КК України, оскільки має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігти вчиненню нових злочинів. Оскільки в разі призначення невідповідного, невиправдано м`якого чи надто суворого покарання, мети покарання буде важко досягти.

На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_4 , особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце роботи, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та відношення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання у вигляді штрафу.

За змістом ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 в сумі 5 828,40 грн., з яких матеріальна шкода в сумі 828,40 грн. та моральна шкода в сумі 5 000,00 грн. підлягає до задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди судом враховується ступінь страждань та переживань потерпілого, а також те, що подія змінила ритм його життя та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, а також ступінь вини обвинуваченого, послідуючу бездіяльність в добровільному відшкодуванні спричинених потерпілому збитків, та враховуючи положення ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України в вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 828,40 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1