ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/2484/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/254/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000728 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Генічеськ, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначеному покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 31 травня 2019 року, близько 11.00 год., правомірно знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 в результаті раптово виниклої сварки , переслідуючи прямий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останній шляхом силового стискання рук та передпліччя та одного удару металевою каструлею по голові гр. ОСОБА_9 , спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани у волосяній частині лобної області, крововиливи плечей, крововиливи правого передпліччя, та правої кісті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливостей їх отримати.
Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Суд поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не узгоджуються між собою щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень та наявності на місці події дружини обвинуваченого.
Зазначає, що свідок ОСОБА_12 взагалі не бачив, хто вдарив потерпілу, в тому його показання не можуть бути доказом винуватості обвинуваченого.
Суд не дав оцінку тому факту, що свідок ОСОБА_11 є чоловіком потерпілої, зловживає алкоголем, перебуває у неприязних стосунках з обвинуваченим.
За вказаних обставин, суд мав критично віднестися до показань свідка ОСОБА_11 .
Інші докази, які були надані стороною обвинувачення не доводять винуватість обвинуваченого, а тому є підстави для виправдання ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, в мотивувальній частині вироку зазначити про врахування при призначенні покарання обтяжуючої обставини, відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку. В решті вирок залишити без змін.
Не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Зазначає, що відповідно до положень ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються обставини, які обтяжують покарання.
В обвинувальному акті встановлено обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, під час судового розгляду з показів свідків, потерпілої та письмових матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений скоїв злочин проти потерпілої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте, суд всупереч вимог закону при ухваленні вироку не врахував обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку, в той час як вказана обставина судом доведена у формулюванні обвинувачення вказаного у мотивувальній частині вироку.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не подавала.
Її неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до приписів ч.4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
Як видно із вироку, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ґрунтується на доказах, які безпосередньо досліджені судом та оцінені з точки зору належності, допустимості та достатності.
Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження забезпечено принцип змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів.
Докази, надані сторонами кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо і неупереджено дослідив у повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами у наданні інших доказів не встановлено.
Суд підставно поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_9 , яка під час судового розгляду прямо вказала, що обвинувачений 31.05.2019 року в ході сварки хапав її за руки, стискав плечі, потім кинув у неї каструлю, яка влучила в голову.
Показання потерпілої щодо локалізації та механізму завдання тілесних ушкоджень узгоджується із висновком експерта від 07 червня 2019 року № 172/Г, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено забиту рану волосистої частини лобної області, синці плеч, правого передпліччя і тилу правої кісті, які утворилися від дії тупих предметів, можливо 31.05.2019 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в суді підтвердили факт сварки між обвинуваченим та потерпілою, в ході якого обвинувачений потерпілу хапав за руки, і вона отримала удар каструлею по голові.
Та обставина, що свідок ОСОБА_11 є чоловіком потерпілої, не може сама по собі бути підставою для визнання його свідчень недостовірними, як про те вказує захисник, оскільки його показання об`єктивно узгоджуються з іншими доказами.
Посилання захисника на те, що покази свідків мають розбіжності в частині розвитку події, послідовності дій учасників конфлікту, а тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги, колегія суддів вважає безпідставними.
Показання свідків щодо обставин події в цілому узгоджують між собою та показаннями потерпілої і підстав ставити під сумнів їх достовірність, суд не мав.
Вказівку апелянта про те, що покази свідків є суперечливими, слід визнати необґрунтованою.
Посилання на те, що не всі свідки вказали на присутність дружини обвинуваченого на місці події, як на підставу для скасування вироку, колегія суддів відхиляє.
Свідки не заперечили наявність інших осіб на місці конфлікту, а зазначили, що вони цю обставину не пам`ятають або не бачили.
Розбіжності у показах свідків не є істотними, свідки повідомляли про перебіг конфлікту в залежності від моменту, з якого вони стали його очевидцями, їх місця знаходження, з якого вони спостерігали конфлікт і куди саме була направлена їх увага.
Суд поклав в основу вироку показання потерпілої в суді, які сприймав особисто.
Підстав відхилити як доказ протокол проведення слідчого експерименту, проведеного із потерпілою, суд не мав. Та обставина, що потерпіла під час слідчого експерименту вжила вислів «наніс удар каструлею по голові», а під час судового розгляду вжила вислів «кинув каструлю по голові», «огрів каструлею по голові» істотно не змінює характер дій обвинуваченого, які були спрямовані на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.
Отримали належну оцінку суду і доводи обвинуваченого на свій захист.
Як видно із показів, ОСОБА_7 в суді не заперечив факт конфлікту з потерпілою 31.05.2019 року. Проте спростовував факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.
Суд підставно критично оцінив показання обвинуваченого та показання його дружини ОСОБА_13 , як такі, що спростовуються іншими доказами.
Пояснення обвинуваченого не спростували наявність синців на руках, плечах потерпілої. А посилання на те, що потерпіла сама кинула каструлю, яка зрикошетила від стіни і попала їй в голову, спростовуються показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Наданий стороною захисту відеозапис, суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки на ньому не зафіксовані події, що сталися 31.05.2019 року.
Зафіксовані ОСОБА_7 розмови між ним, його дружиною і потерпілою в інші дні, а не 31.05.2019 року, не стосуються обставин справи, а отже відеозапис не може бути визнаний належним доказом.
Крім того, суд згідно ст. 95 КПК може покласти в основу вироку лише показання учасників справи, що сприйняті ним в судовому засіданні .
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд повно і об`єктивно встановив обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки не спростовують.
Клопотання про повторне дослідження доказів ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялося.
Вид та міра призначеного судом покарання, захисником не оспорюється.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність ухвалення нового вироку через неврахування судом обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину проти особи похилого віку, судова колегія виходить із такого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно зі змісту вироку, визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, характер суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, не працює, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав неправомірну поведінку потерпілої, яка влаштовує сварки та провокує обвинуваченого та встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та перевиховання.
Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що судом не враховано обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає, у неврахуванні судом вчинення злочину щодо особи похилого віку, як обставини, що обтяжує покарання, прокурор при цьому не наводить доводів про те, яким чином ця обставина вплинула на законність вироку в частині призначеного покарання чи в іншій частині.
Колегія суддів констатує, що із встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення вбачається, що злочин вчиненого щодо особи похилого віку.
Однак лише те, що суд у вироку не послався на наявність обставини, що обтяжує покарання, в силу приписів ст. 420 КПК України за відсутності вимог прокурора про необхідність у в зв`язку із цим застосувати більш суворе покарання, не можна визнати істотною помилкою і достатньою підставою для скасування вироку в цілому з ухваленням нового вироку, як про те просить прокурор.
Як видно зі змісту мотивувальної частини вироку, хоча суд прямо не вказав обставину, що обтяжує покарання, втім фактично, наряду з іншими обставинами, достатньою мірою її врахував, так як призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за видом та розміром є законним, справедливим та відповідатиме вимогам ст. 50,65 КК України, а саме виправленню обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скаргиадвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.
Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4