Справа № 686/5251/20
Провадження № 1-кс/686/2758/20
У Х В А Л А
04 березня 2020 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати скаргу за її відсутності.
Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився. За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті.
Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження приходжу до наступних висновків.
Щодо клопотання про поновлення строку оскарження постанови слідчого.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як встановлено, оскаржувана адвокатом ОСОБА_3 постанова слідчого була ухвалена 03 лютого 2020 року.
Згідно наявного в матеріалах кримінального провадження супровідного листа №В-697/14-01-03-20 вказана постанова була направлена на адресу адвоката ОСОБА_3 03.02.2020 року. Разом з цим, суд звертає свою увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про дату вручення (отримання) адвокату ОСОБА_3 вказаної постанови.
Натомість у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначила, що оскаржувану постанову вона отримала поштою 12.02.2020 року за вхідним №106.
З огляду на викладене вважаю, що строк на оскарження вищевказаної постанови слідчого адвокатом ОСОБА_3 не пропущений, оскільки після отримання нею копії постанови слідчого 12.02.2020 року остання звернулася зі скаргою 19.02.2020 року (дата поштового відправлення скарги на адресу суду) тобто у встановлені законом строки.
31.01.2020 року адвокатом ОСОБА_3 було подано клопотання слідчому про визнання ОСОБА_4 , в інтересах якого вона діє, потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого третього СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 03.02.2020 року було відмолено у визнанні ОСОБА_4 потерплим у даному кримінальному провадженні. Підставою для такої відмови стало посилання слідчого на те, що на час вирішення відповідного клопотання досудовим розслідуванням не було встановлено фактів, які б свідчили, що вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 було заподіяно моральну, фізичну чи матеріальну шкоду.
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди ч.1 ст.55 КПК України.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого - абз.1 ч.2 ст.55 КПК України.
Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Як встановлено, вказане кримінальне провадження було по суті зареєстроване на підставі поданої адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 заяви-повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 10.07.2019 року. У цій заяві, адвокатом було по суті зазначено, що внаслідок допущеної службової недбалості поліцейськими Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 була спричинена істотна шкода (пошкоджено майно, спричинені тілесні ушкодження).
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні слідчим зазначено, що на даний час досудовим розслідуванням не було встановлено факту заподіяння останньому ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.
Водночас, слідчий суддя зазначає, що ухвалюючи оскаржувану постанову, слідчим не було звернуто увагу та не надано належної оцінки тій обставині, що у заяві про вчинений злочин, за яким розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прямо зазначено про факт заподіяння істотної шкоди зокрема ОСОБА_4 , внаслідок неправомірних, як на думку заявника, дій працівників поліції.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, а зроблені у ній висновки є припущеннями та належним чином не обґрунтовані.
Що стосується вимоги про зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії відповідно до ст..55 КПК України щодо залучення ОСОБА_4 у якості потерпілого, то в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор та слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те повноважень забороняється.
Керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
В решті у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1