У Х В А Л А
Справа №348/2480/17

14 квітня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000693, № 0000258 та № 0000029 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , з огляду на те, що і надалі є обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема продовжують існувати ризик переховування, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінальному провадженню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Покликається на відсутність достатніх ризиків для продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника. Також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засідання зазначив, що у вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 27.02.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.04.2020.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також, практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, при цьому, на підставі ст.9 ч. 1 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 9 ч. 5 КПК України).

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ст.183 КПК України).

Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього увязнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою, і, питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно і повинно оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (Маккей проти Сполученого Королівства).
Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні загальний термін тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою становить більше 1року та 6 місяців, суд вважає що доводи прокурора відносно того, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, на даний час не можна вважати належно обґрунтованим, оскільки з огляду на рішення Європейського суду, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106), і зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), і вагомість наявних доказів не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64).
Посилання прокурора на необхідність подальшого тримання під вартою, у зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження триває суд вважає необґрунтованим, оскільки тривала неможливість розгляду даної кримінальної справи не залежить від поведінки самого обвинуваченого, при цьому, як зазначив ЄСПЛ, складність і специфіка розслідування є факторами, які необхідно враховувати при визначенні, чи проявили органи влади «особливу ретельність» в процесі провадження у справі (Скотт проти Іспанії §74).
Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує тривалість перебування обвинуваченого під вартою, відсутність нових ризиків, зменшення вагомості існуючих ризиків у зв`язку з плином часу, наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків. Крім того, з 12.03.2020 р. в Україні запроваджено карантин, під час якого діють суворі карантинні обмеження для громадян, зокрема пов`язанні їз запобігання поширенню пандемії коронавірусу.
Суд вважає, що продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою не є доцільним. Застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту з встановленням відповідних обов`язків буде достатнім для запобігання існуючим на даний час ризикам.
Суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначених КПК України та покладених на нього судом.
У зв`язку із наведеним вище, підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на шістдесят днів немає, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід задовольнити.
На підставі ст.ст. 9, ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», керуючись ст.ст. 176, ст. 178, ст. 181, ст. 186, ст. 193, ст. 194, ст. 196, ст. 201, ст. 331, ст. 372, ст. 395 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт на строк 60 (шістдесят) днів терміном до 12 червня 2020 року включно, з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю, та з покладенням обов`язків на час судового розгляду кримінального провадження, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Покласти на час судового розгляду кримінального провадження на обвинуваченогоОСОБА_4 наступні обов`язки:

-Прибувати до суду за першою вимогою;

-Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-Утриматися від спілкування з усіма заявленими потерпілими та свідками;

-Допускати працівників поліції до свого житла з метою контролю за поведінкою обвинуваченого та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених обов`язків.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання прокладених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала виконується в порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на Надвірнянську місцеву прокуратуру Івано-Франківської області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору негайно після її оголошення, інші учасники мають право отримати її копію в суді.
Копію ухвали направити начальнику ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для відома.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1