Справа № 755/1252/20
№ 1-кс/755/564/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Яготин, Київської області, українцю, громадянину України,із середньою освітою, вдівцю, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2020 року слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 січня 2020 року, близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вживав спритні напої разом із громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, 25.01.2020 року, близько о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , що за вищевказаною адресою, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення смерті останньому. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , взявши кухонний ніж у ліву руку та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , замахнувшись на останнього, який в свою чергу стояв поряд із ним, поруч із кухонним столом, а саме - навпроти ОСОБА_9 , повернутим до останнього лівим боком, ОСОБА_9 лівою рукою, в якій тримав ніж, почав наносити удари по ОСОБА_7 , а саме: один удар в область грудної клітини зліва, після чого, усвідомлюючи свої суспільно-небезпечні дії, наніс один удар ножем у шию з лівого боку, продовжуючи свої дії, наніс удари в область плечового суглобу зліва. Однак, ОСОБА_4 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Після отриманих ножових поранень, громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доставлено до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Згідно з довідкою № 2 від 25.01.2020 року, виданою КМКЛ ШМД, було поставлено діагноз: колото-різане проникаюче поранення грудної клітини(1); лівосторонній пневмоторакс; колото-різане поранення шиї зліва з ушкодженням; колото-різані рани (5) грудної клітини зліва; колото-різані поранення лівого плечового суглоба (1); колото-різані поранення лівої надключевої ділянки (1).

27.01.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.01.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 25.01.2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; довідкою №2 від 25.01.2020 року, виданою МКЛ ШМД; іншими доказами в їх сукупності.

На даний час, існують ризики, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків, з метою схилити до дачі неправдивих показів у судовому засіданні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі не з`являтися до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працевлаштований та не має постійного джерела доходу. У свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи перелічені ризики, саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не перешкоджає йому перебувати в слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним із санкцією статті, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, може перешкоджати розслідуванню даного кримінального правопорушення. Зокрема, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, просив не визначити розмір застави, оскільки злочин скоєно із застосуванням насильства. Зокрема, зазначив, що підозрюваний ніяким чином не намагався допомогти потерпілому після події, а навпаки, коли інша людина викликала швидку допомогу, то підозрюваний двері не відкрив, а вже тільки об 11 годині ранку, після другого виклику швидкої допомоги, відкрив двері медичним працівникам, хоча за цей час, у квартирі прибирали, вимивали чарки після розпиття алкогольних напоїв та було змито кров з ножа, а потерпілий весь цей час знаходився у квартирі на підлозі в непритомному стані.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його підзахисний був допитаний при ньому і повністю виклав обставини, які відбулись. Так, ОСОБА_4 визнав, що наніс у ході сварки ножові поранення, однак, повідомив причини, чому він це зробив, не заперечував факту нанесення тілесних ушкоджень (ножових). Його підзахисний не заперечує проти первинної правової кваліфікації. Разом з тим, просив суд звернути увагу на те, що в подальшому, кваліфікація може бути змінена, оскільки, мала місце неправильна поведінка потерпілого, а підозрюваний ОСОБА_4 міг діяти в стані афекту або самозахисту. Ризик переховування не підтверджується ніякими доказами, а є лише ризик це тяжкість покарання, інших ризиків прокурором не доведено. Зокрема, ризик переховування від органу досудового розслідування не може характеризуватись тяжкістю злочину. Щодо ризику тиску на свідків, то у його підзахисного не має наміру впливати на останніх. Зокрема, відсутній ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інших злочинів, оскільки не йде мова про збагачення, а існує насильницький злочин. Підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, вік підозрюваного - 61 рік, є цивільна дружина, має міцні соціальні зв`язки, має дітей і онуків. Його підзахисний добровільно з`явився до суду та співпрацює зі слідством, у зв`язку з чим, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника та зазначив, що він має намір допомагати слідству.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші правопорушення, офіційно ніде не працює, може впливати на свідків, може уникати від досудового розслідування і суду, тому, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання, тобто до 26 березня 2020 року.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 27 січня 2020 року з 18 години 20 хвилин, тобто з моменту фактичного затримання.

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: