Справа № 487/1754/20
Провадження № 1-кс/487/2084/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001116 про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив арешт на куртку чорного кольору, яка була вилучена 22.03.2020 р. під час освідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001116 від 22.03.2020 за ч. 4 ст. 296 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2020 близько 21.15 год. в м. Миколаєві по вул. Новоодеська, 38 невідомі особи здійснили постріли з вогнепальної зброї, внаслідок чого ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження. Першочерговими заходами встановлено причетність до зазначеної події старшого інспектора взводу № 3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 та старшини групи логістики, матеріально-технічного забезпечення та зв`язку РПОП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_7 21.03.2020 близько 21.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 38 по вул. Новоодеській в м. Миколаєві, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили справити природні потреби біля автомобіля, на що мешканець будинку ОСОБА_6 , який знаходився на балконі та бачив їх дії, зробив їм зауваження. Працівники поліції на зауваження відреагували неадекватно та почали нецензурно виражатись. ОСОБА_6 вийшов з під`їзду будинку, підійшов до ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході конфлікту один з працівників поліції здійснив в бік ОСОБА_6 три постріли з невстановленої вогнепальної зброї, внаслідок чого заподіяв йому «сліпі» вогнепальні поранення правої бокової стінки черева та верхньої треті стегна. 22.03.2020 слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 на підставі постанови процесуального прокурора прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 від 22.03.2020 проведено освідування ОСОБА_5 , в ході якого за його згодою було вилучено належну йому куртку чорного кольору. Враховуючи те, що вказана куртка може мати відкладення кіптяви внаслідок пострілів, а тому може бути предметом експертного дослідження, що дозволить органу досудового розслідування встановити особу, якою було здійснено постріли в бік ОСОБА_6 , слідчий просив накласти арешт на вилучену річ. Одночасно, слідчий просив поновити строк звернення до суду з клопотанням, посилаючись на те, що 23.03.2020 р. на підставі постанови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 визначено підслідність кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, проте, фактично матеріали надійшли 24.03.2020, що виключало подання клопотання у визначений законом строк.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Положеннями, закріпленими у ст. 117 КПК, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.
Оцінивши наведені в клопотанні причини пропуску строку його подання, слідчий суддя дійшов висновку, що строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесенні 22.03.2020 р. за №0001116.
Відповідно до постанови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 від 23.03.2020 р. підслідність кримінального провадження №0001116 від 22.03.2020 за ч. 4 ст. 296 КК України визначено за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.
З листа виконувача обов`язків прокурора Миколаївської області за вих. №23.03.2020 р. №15/1-265вих-20 вбачається, що матеріали кримінального провадження фактично надійшли до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, 24.03.2020 р.
До 24.03.2020 р. досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося Центральним ВП ГУНП в Миколаївській області. Слідчий ОСОБА_8 , якою проведено освідування та вилучення речі, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, до суду не зверталася.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню.

Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001116 від 22.03.2020 за ч. 4 ст. 296 КК України.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 21.03.2020 близько 21.15 год. в м. Миколаєві по вул. Новоодеська, 38 невідомі особи здійснили постріли з вогнепальної зброї, внаслідок чого ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження. Вжитими першочерговими заходами встановлено причетність до події старшого інспектора взводу № 3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 та старшини групи логістики, матеріально-технічного забезпечення та зв`язку РПОП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_7 .
Так, 21.03.2020 близько 21.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 38 по вул. Новоодеській в м. Миколаєві, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили справити природні потреби біля автомобіля, на що мешканець будинку ОСОБА_6 , який знаходився на балконі та бачив їх дії, зробив їм зауваження. Працівники поліції на зауваження відреагували неадекватно та почали нецензурно виражатись. ОСОБА_6 вийшов з під`їзду будинку, підійшов до ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході конфлікту один з працівників поліції здійснив в бік ОСОБА_6 три постріли з невстановленої вогнепальної зброї, внаслідок чого заподіяв йому «сліпі» вогнепальні поранення правої бокової стінки черева та верхньої треті стегна.
Як вбачається з протоколу освідування від 22.03.2020 р. слідчим Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 проведено освідування ОСОБА_5 , в ході якого за його згодою було вилучено належну ОСОБА_5 куртку чорного кольору.
З огляду на викладені обставини, у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучена куртка може мати відкладення кіптяви внаслідок пострілів, а тому підлягає експертному дослідженню.
Враховуючи характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученої речі критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, яка може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, оскільки зберегла на собі сліди вчинення злочину, дозволить встановити особу, якою були здійсненні постріли, а за такого клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Поновити слідчому Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, ОСОБА_3 строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001116 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на куртку чорного кольору, яка була 22.03.2020 р. вилучена у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його освідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1