Справа № 944/1709/20
Провадження №1-кп/944/761/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Яворові, матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000092 від 24 січня 2020року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця м.Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого апаратником у ТзОВ «Карпатнафтохім», колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби 23.09.2018року, учасника бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 02.06.2016 року наказом №51-РС командира 24 окремої механізованої бригади призначений на посаду командира бойової машини командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади військової частини польова пошта НОМЕР_3 (теперішня військова частина НОМЕР_4 ).
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 22.08.2016 №2496 «Про організацію і проведення стрільб (навчань) з особовим складом військової частини польова пошта НОМЕР_3 та забезпечення виконання вимог безпеки», ОСОБА_4 брав участь у навчально-тренувальній стрільбі, з проведення перевірки боєм, приведення озброєння БМП-2 до нормального бою, вивірки прицілів, виконання 1 а ВНС та 36 ВНС з озброєння БМП-2 на тактичному полі бліндаж «НЄДЕЛІНА».

26.08.2016 року в період з 12 години до 17 години обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на території військового полігону військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , що в АДРЕСА_2 , під час проведення навчальних стрільб екіпажем бойової машини БМП-2 №256 заводський № НОМЕР_5 , будучи командиром бойової машини в підпорядкуванні якого був оператор навідник ОСОБА_5 та механік водій ОСОБА_6 під час навчально- тренувальних стрільб, відбулась затримка спареного з гарматою кулемета Калашникова ПКТ № НОМЕР_6 , досилання та знаходження патрона в патроннику, про що ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 доповівши командиру бойової машини ОСОБА_4 , який в свою чергу діючи із злочинною недбалістю, всупереч інтересам служби, порушення вимог ст.ст.11, 16, абзаців 4, 10, 11 ст. 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в редакції від 23.12.2015), абзацу 2 підпункту 4.15.10 Технічного опису та інструкції по експлуатації бойової машини піхоти «БМП-2» (Техническое огіисание и инструкция по зксплуатации «Боевая машина пехотьі БМП-2» часть 1, Москва, Военное издательство, 1987г), вимог ст.ст 49, 62 Настанови по стрілецькій справі 7,62 кулемета Калашникова (Наставления по стрелковому делу 7,62 пулемета Калашникова (ПК, ПКС, ПКБ и ПКТ), Москва-1971), а також ст.77 Настанови зі стрілецької справи, навчально-методичний посібник Міністерства оборони України, після встановлення факту затримки та несправності озброєння при виконанні вправ стрільби з 7,62 мм ПКТ БМП-2 №256. Обвинувачений ОСОБА_4 маючи реальну можливість належним чином виконати свої службові обов`язки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання його суспільно небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, через неналежне виконання своїх службових обов`язків та несумлінне ставлення до них, після виявлення затримки, не забезпечив правильної експлуатації зброї шляхом здійснення контролю за перевіркою навідником-оператором наявності патронів в патроннику ПКТ № НО290, вилучення їх та проведення контрольного спуску з метою усунення затримок. Не переконавшись у відсутності в ПКТ № НО290 боєприпасів ОСОБА_4 доповів керівнику стрільб ОСОБА_7 про розрядженість кулемета.

Крім цього, після закінчення стрільб в цей же день не перевірив чи залишились у екіпажу вказаної БМП-2 боєприпаси, внаслідок чого допустив зберігання БМП-2 № 256 із зардженими патронами ПКТ № НО290 та зарядженим спареним із гарматою кулеметом Калашникова ПКТ №НО290 на території польового парку бойових машин.

В подальшому 27.08.2016р. обвинувачений ОСОБА_4 не прибув на територію польового парку бойових машин разом із вказаним екіпажем, не здійснив контролю за розрядженням кулемета Калашникова ПКТ №НО290 БМП-2 №256 перед проведенням робіт з технічного обслуговування, не організував та не здійснив безпосереднє керівництво чищення і змащення екіпажем ПКТ № НО290 БМП-2 № 256, не простежив за додержанням ними правил безпеки під час обслуговування ПКТ № НО290, внаслідок цього об 11 годині 30 хвилин під час обслуговування (чищення) вказаної бойової машини військовослужбовцями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , в період коли ОСОБА_5 перебував перед баштою вказаної бойової машини, а старший солдат ОСОБА_8 вилазив із вказаної бойової машини, будучи впевненим, що зброя в парку бойових машини зберігається в розрядженому стані, ногою випадково натиснув на спусковий важіль кулемета Калашникова ГІКТ № НОМЕР_6 , від якого відбувся постріл.

В результаті вказаного пострілу, військовослужбовець ОСОБА_5 зазнав наскрізного вогнестрільного кульового поранення грудей, з ушкодженням правої легені, правих ребер та правої лопатки, що супроводжувалось гострою крововтратою, яка призвела до недокрів`я внутрішніх органів, зупинки серцевої діяльності і дихання та припинення функцій центральної нервової системи що призвело до смерті.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України, визнав повністю, покликаючись на обставини викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся,просить суворо його не карати. Крім цього подав суду клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016році.

Прокурор в судовому засіданні просить задовольнити клопотання про застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2016році.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.425 КК України, оскільки він, будучи командиром бойової машини командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади військової частини польова пошта НОМЕР_3 , тобто будучи військовою службовою особою, допустив недбале ставлення до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, є тяжкі наслідки, завдані злочином.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.425 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 від 26.04.201 року, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.3 ст.425 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнивши від призначеного покарання із встановленням іспитового строку.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі Закону України про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покараня.
Згідно з ч.2 ст.86 КК України, особи визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Згідно вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, отримав статус учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п"ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 02 (два) роки якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
Речові докази у справі а саме:
- дві стріляні гільзи калібру 7,62 з відповідними механічним пошкодженнями; паперовий конверт із двома залишками тампонів, вилучених 27.08.2016р.; тампон із залишками продуктів пострілу із каналу ствола ПКТ № НОМЕР_8 , які знаходяться в прозорому пакеті (файлі); горловину якого перев`язано ниткою, закінчення якої обклеєно паперовою биркою з підписом слідчого, які визнані відповідно до постанови слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розтакшованого м.Львові від 16.01.2020року речовими доказами та зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів (кімната №216) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, після набрання вироком законної сили- знищити
- кулемет ПКТ №Н0290, що знаходиться в прозорому поліетиленовому пакеті, горловина якого обтягнута полімерною пломбою оранжевого кольору №Е21009274 та нанесено маркером пояснювальний напис;

-бойову машину БМП-2 №256 зав.№К10ЖТ7202, які відповідно до постанови слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування визнані речовими доказами та зберігаються у військовій частині НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили-залишити у власності військової частини НОМЕР_1 .
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1