Комінтернівський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
17 січня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
До суду надійшло вказане клопотання слідчого.
за ч. 1 ст. 203-2 КК України за фактом незаконного зайняття гральним бізнесом за адресою: АДРЕСА_1 .
До чергової частини Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків просп. Героїв Сталінграду, 136/8 виявлено заклад «СПОРТЛОТО», у якому незаконно, всупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 організовано гральний бізнес.
14.01.2020 року на підставі повідомлення 102 за адресою: АДРЕСА_2 у даному закладі було проведено огляд місця події, в ході якого вилучено:
1. принтер «Transact» серійний номер WG004126071 із двома дротами чорного кольору;
2. термінал сірого кольору серійний номер 021965 з одним дротом;
3. термінал жовто-зеленого кольору інвентарний номер 021147.
На підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, просп. Героїв Сталінграда, 136/8, у закладі «СПОРТЛОТО» було проведено обшук, в ході якого вилучено документацію, на якій може зберігатися інформація щодо здійснення забороненого законом грального бізнесу.
Згідно клопотання, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на вилучену документацію оскільки вони мають доказове значення у справі та можуть містити інформацію про здійснення незаконного грального бізнесу. Крім того, вилучені речі і документи є речовими доказами по кримінальному провадженню, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і необхідні для призначення відповідних судових експертиз з метою підтвердження або спростування факту здійснення грального бізнесу після 20.12.2019.
Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з тим, частиною 2 статті 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, у клопотанні відсутні відомості про володільця або власника вилученого майна, перелік і види вилученого майна, а саме не розкрито, яку доказову інформацію вилучена документація містить.
Крім того, слідчий посилається на те, що вилучена документація має доказове значення, однак, вказані речі і документи не визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні. Слідчий зазначає, що надійшло повідомлення про поширення лотерейних білетів та воно додано до матеріалів кримінального провадження, однак на підтвердження зазначено слідчим не надано жодного доказу. До клопотання додано протокол огляду від 14.01.2020 року за адресою: м. Харків пр. Г. Сталінграда 138, а в клопотання слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку.
Стаття 30 Конституції України, зміст якої відтворено й у статті 13 КПК, передбачає, що кожному гарантується недоторканність житла.
Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Порядок проникнення у невідкладних випадках, до якого відсилає частина третя статті 30 Конституції, передбачено, зокрема, положеннями статей 233, 234 та 237 КПК.
Огляд місця події може відбуватися в порядку, який не тільки не потребує попереднього судового рішення, а й звернення до суду постфактум. Однак, таке тлумачення очевидно суперечитиме статті 30 Конституції та статті 13 КПК, які, навіть дозволяючи невідкладне проникнення у певних випадках, не звільняють від послідуючого судового контролю для перевірки виправданості проникнення без попереднього судового рішення.
Крім того, огляд місця є елементом розслідування у більшості випадків, коли в правоохоронного органу з`являється інформація про вчинений злочин. І якщо пристати на позицію, висловлену стороною обвинувачення, це означало б, що потреба в розслідуванні завжди виправдовує проникнення до житла чи іншого володіння особи без будь-якого судового контролю. Однак стаття 30 Конституції спрямована на запобігання ситуації, коли будь-яка правомірна мета діяльності держави може виправдати втручання в право особи на житло. Виходячи з мети цього конституційного положення, жодне законодавство не може тлумачитися таким чином, щоб взагалі звільнити державний орган від судового контролю за правомірністю проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені статтею 30 Конституції та відповідними положеннями статей 13, 233, 234 та 237 КПК.
Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2109 року у справі № 159/451/16-к.
Враховуючи, викладене слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 233, 234, 277 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1