ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________
Справа №2011/8284/12 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/818/1207/19 Доповідач: ОСОБА_2
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року задоволено подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Визначено частку майна боржника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини.
На дану ухвалу суду засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були подані апеляційні скарги.
За результатами апеляційного розгляду, 14.01.2020 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду постановлена ухвала, якою апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та заявника ОСОБА_5 задоволені частково, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року скасована та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду, керуючись ч. 3 ст. 375 КПК України, вважаю за необхідне висловити окрему думку у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
24.03.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова був ухвалений вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.7 ч.2 ст.115, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі, а також задоволені цивільні позови потерпілих ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) на загальну суму 634 533, 80 грн. Вказаний вирок набув чинності 09.03.2016 року.
Згідно з ч. 1 ст. 533 КПК України, вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
На даний час вирок суду у частині відшкодування шкоди потерпілим не виконано. Відповідно до даних Державної фіскальної служби, ОСОБА_4 не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах. Згідно відповіді УДАІ ГУВСУ в Харківській області, боржнику автотранспортні засоби на праві власності не належить. Відповідно до акту державного виконавця від 06.07.2016 року, майно на яке можливо накласти стягнення у боржника відсутнє. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч.5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження).
Частиною 1 ст. 379 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно з вищевказаними положеннями закону, 23.08.2017 року державним виконавцем було внесено до суду подання про визначення частки майна ОСОБА_10 , а саме квартири АДРЕСА_1 .
Дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши нормативно-правові акти, що регулюють дані правовідносини, вважаю, що судом першої інстанції 23.10.2018 року було прийнято законне та обгрунтоване рішення про задоволення подання державного виконавця та визначення частку майна боржника ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини. Судовий розгляд при цьому було проведено повно та всебічно, права учасників розгляду дотримано, порушень КПК України не допущено.
При цьому, посилання в ухвалі Харківського апеляційного суду від 14.01.2020 року на істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону через нез`ясування судом на виконання вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України питання щодо рівності часток співвласників спільної сумісної власності, не дослідження питання стосовно наявності між співвласниками домовленості щодо розподілу часток, наявності рішень суду з цього питання, вважаю необґрунтованим у зв`язку з наступним.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
При цьому слід зазначити, що засудженим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час судового розгляду не заявлялися клопотання щодо відступлення від рівності їх часток у спільній сумісній власності. Вказані особи були забезпечені професійною правовою допомогою, по справі приймала участь захисник-адвокат ОСОБА_12 , судом були створені належні умови для реалізації учасниками їх процесуальних прав.
Окрім цього слід зазначити, що питання про визначення частки боржника у праві власності розглядалося в суді першої інстанції чотири рази, а саме:
-подання держвиконавця від 08.07.2016 року (том 5, арк. 2), інтереси ОСОБА_11 представляв адвокат ОСОБА_13 . Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 19.08.2016 року подання задоволено, визначено частку боржника у вищевказаній квартирі в розмірі частини. Ухвалою апеляційного суду Харківської області ухвала скасована, справа передана на новий розгляд в суд першої інстанції;
-ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 06.03.2017 року відмовлено у відкритті провадження за поданням держвиконавця від 08.07.2016 року;
-подання держвиконавця від 16.03.2017 року (том 5, арк. 69). Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 27.11.2017 року в задоволенні подання відмовлено;
-подання держвиконавця від 22.08.2017 року, що є предметом розгляду у даному провадженні.
При попередніх розглядах питання щодо визначення частки боржника у спільній сумісній власності учасники розгляду також не ставили питання про відступлення від рівності часток співвласників.
Наведене свідчить про неврахування апеляційним судом при постановленні ухвали від 14.01.2020 року принципів диспозитивності, змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та одночасно збереження судом об`єктивності та неупередженості при проведенні судового розгляду.
Таким чином, вважаю, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова 23.10.2018 року постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права у зв`язку з чим апеляційному суду її необхідно було залишити без змін, а її скасування може призвести до невиправданої тяганини в розгляді подання державного виконавця.
Суддя Харківського апеляційного суду ОСОБА_2