24.02.2020
Справа № 642/8179/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.01.2014 року за № 0000008 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, є пенсіонером за інвалідністю 2-ї групи, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає : АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , переслідуючи намір заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих спонукань, з метою наживи, розробив злочинний план, на підставі якого він мав намір надати до Жовтневого ОРВК м. Харкова завідомо неправдиві відомості про те що він в якості військовослужбовця в період часу з 20.08.1984 по 20.08.1986 року проходив надстрокову військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 , яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в той час велись бойові дії та отримати за це пенсію по інвалідності, яка настала у зв`язку з захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Насправді в цей час ОСОБА_6 працював на посаді машиніста-кочегара у військових частинах пп 88870 та пп 51854, які дислокувались на території ДРА, та до категорії військовослужбовців не відносився, і відповідно прав на даний вид пенсії не мав.
Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_6 звернувся 01.09.2005 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: м. Харків вул. Полтавський Шлях 13/15, та повідомив завідомо неправдиві відомості, про те в період часу з 20.08.1984 по 20.08.1986 року він проходив надстрокову військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 , яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в той час велись бойові дії, та йому необхідна офіційна довідка, що підтверджує вказаний факт, з метою подальшого отримання пенсії.
Після цього ОСОБА_6 , 01.09.2005 в ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав дві довідки від 01.09.2005 року № 2095, які містили недостовірну інформацію, в частині того, що ОСОБА_6 проходив надстрокову військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в цей час велись бойові дії.
Маючи захворювання, віднесені до інвалідності 3-ї групи, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, 9 листопада 2005 року ОСОБА_6 отриману в ІНФОРМАЦІЯ_3 довідку від 01.09.2005 року № 2095, яка містила недостовірну інформацію в частині проходження ним військової служби в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року в Республіці Афганістан, подав при проходженні огляду в медико-соціальній експертній комісії № 2 Комунального закладу охорони здоров`я обласного центру медико-соціальної експертизи, розташованої за адресою: м. Харків вул. Літературна(Ярослава Галагана), 6, переконавши членів комісії, що його захворювання пов`язане з отриманням травми, під час несення військової служби, внаслідок чого отримав на підставі підробленої довідки акт огляду у МСЕК № НОМЕР_2 , згідно якого визнаний інвалідом 3-ї групи з 09.11.2005 року, та отримання травми і їх наслідків пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального боргу, який 18 листопада 2011 року Харківським обласним центром медико-соціальної експертизи був направлений до Управління пенсійного фонду Ленінського району м. Харкова з метою призначення ОСОБА_6 пенсії як інваліду 3 групи від травми та її наслідків, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
5 січня 2006 року ( більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) ОСОБА_6 звернувся з письмовою заявою до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, розташованого за адресою : м. Харків вул. Ярославська, 18/15а про призначення йому пенсії по інвалідності 3 групи, яка настала у зв`язку з захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку на підставі ст.ст. 18,21,22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб.»до якої додав довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2005 року № 2095, згідно якої ОСОБА_6 проходив надстрокову військову службу у військові й частині пп НОМЕР_1 в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в цей час велись бойові дії, при цьому у вказаній заяві зазначив, що просить призначити пенсію без трудової книжки, оскільки вона загублена, хоча насправді трудова книжка знаходилася у нього, та містила записи про те , що він в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року працював на посаді машиніста- кочегара у військових частинах пп НОМЕР_3 та пп НОМЕР_4 , які дислокувались на території ДРА, та дана посада не відносилась до переліку військової служби, та прав на отримання вказаної пенсії не надавала.
На підставі вказаної заяви та отриманого акту огляду МСЕК № 019401 від 09.11.2005 року, відповідно до якої ОСОБА_6 з 09.11.2005 року встановлена 3 група інвалідності, і її наслідки пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального боргу та довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2005 року № 2095, згідно якої ОСОБА_6 проходив надстрокову військову службу у військові й частині пп НОМЕР_1 в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, яка дислокувалась в Республіці Афганістан,де в цей час велись бойові дії ОСОБА_6 призначена пенсії по інвалідності 3 групи, яка настала у зв`язку з захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку з 9 листопада 2005 року.
29.10.2007 року ОСОБА_6 був оглянутий в Обласній МСЕК № 2 та визнаний інвалідом другої групи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
В жовтні 2010 року друга група інвалідності встановлена безстроково, з урахуванням стійких незворотніх змін , що не піддаються лікуванню.
На підставі поданих ОСОБА_6 завідомо підроблених документів, розпорядженням начальника Управління Пенсійного Фонду в Ленінському районі м. Харкова № 203184 від 09.02.06 починаючи з 09.11.05 ОСОБА_6 призначена пенсія по інвалідності, як військовослужбовцю ( інваліду армії прирівняному до інваліда Великої Вітчизняної війни), тобто йому була призначена не пенсія по інвалідності для цивільних осіб, а пенсія по інвалідності, яка настала у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, яку він незаконно отримував у період часу з 09.11.05 по 28.02.2013 року включно, внаслідок чого, відповідно висновку судово-економічної експертизи №278 від 29 березня 2019 року, ОСОБА_6 заволодів у такий спосіб державними коштами належними Управлінню Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Харкова в значному розмірі на загальну суму 75 059 грн. 36 коп.
Дії ОСОБА_6 , у судовому засіданні кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , 9 листопада 2005 року ( точний час в ході досудового слідства не встановлений), знаходячись у приміщенні Комунального закладу охорони здоров`я обласного центру медико-соціальної експертизи, розташованої за адресою: м. Харків вул. Літературна(Ярослава Галагана) 6, маючи злочинний намір на використання завідомо підробленого документа довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2005 року № 2095, згідно якої ОСОБА_6 проходив надстрокову військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в цей час велись бойові дії, як офіційного документу, що підтверджує проходженням ним надстрокову військової служби в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, подав вказану довідку при проходженні огляду в медико-соціальній експертній комісії № 2 Комунального закладу охорони здоров`я обласного центру медико-соціальної експертизи з метою переконання членів комісії, що його захворювання пов`язане з отриманням травми, під час несення військової служби, внаслідок чого отримав на підставі підробленої довідки акт огляду у МСЕК № 019401, згідно якого визнаний інвалідом 3-ї групи з 09.11.2005 року, та отримання травми і їх наслідків пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального боргу, який 18 листопада 2011 року Харківським обласним центром медико-соціальної експертизи був направлений до Управління пенсійного фонду Ленінського району м. Харкова з метою призначення ОСОБА_6 пенсії як інваліду 3 групи від травми та її наслідків, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, тоді як насправді в цей час ОСОБА_6 працював на посаді машиніста-кочегара у військових частинах пп 88870 та пп 51854, які дислокувались на території ДРА, та до категорії військовослужбовців не відносився, і відповідно прав на даний вид пенсії не мав.
Розпорядженням начальника Управління пенсійного фонду в Ленінському районі м.Харкова № 203184 від 09.02.06 починаючи з 09.11.05 ОСОБА_6 призначена пенсія по інвалідності, як військовослужбовцю ( інваліду армії прирівняному до інваліда Великої Вітчизняної війни), яку він незаконно отримував у період часу з 09.11.05 по 28.02.2013 року включно, внаслідок чого заволодів у такий спосіб державними коштами належними Управлінню Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Харкова в значному розмірі на загальну суму 75 059 грн. 36 коп.
Дії ОСОБА_6 , у судовому засіданні кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року), тобто використання завідомо підробленого документа.
Крім того ОСОБА_6 , 5 січня 2006 року ( точний час в ході досудового слідства не встановлений), знаходячись у приміщенні Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Харкова, розташованого за адресою : м. Харків вул. Ярославська, 18/15а, маючи злочинний намір на використання завідомо підробленого документа довідки Жовтневого ОРВК м. Харкова від 01.09.2005 року № 2095, згідно якої ОСОБА_6 проходив надстрокову військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, яка дислокувалась в Республіці Афганістан, де в цей час велись бойові дії, як офіційного документу, що підтверджує проходженням ним надстрокову військової служби в період з 20.08.1984 по 20.08.1986 року, подав вказану довідку разом з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності 3 групи, яка настала у зв`язку з захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку на підставі ст.ст. 18,21,22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби та деяких інших осіб.» з метою призначення йому пенсії як інваліду 3 групи від травми та її наслідків, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, тоді як насправді в цей час ОСОБА_6 працював на посаді машиніста-кочегара у військових частинах пп 88870 та пп 51854, які дислокувались на території ДРА, та до категорії військовослужбовців не відносився, і відповідно прав на даний вид пенсії не мав.
Розпорядженням начальника Управління пенсійного фонду в Ленінському районі м.Харкова № 203184 від 09.02.06 починаючи з 09.11.05 ОСОБА_6 призначена пенсія по інвалідності, як військовослужбовцю ( інваліду армії прирівняному до інваліда Великої Вітчизняної війни), яку він незаконно отримував у період часу з 09.11.05 по 28.02.2013 року включно, внаслідок чого заволодів у такий спосіб державними коштами належними Управлінню Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Харкова в значному розмірі на загальну суму 75 059 грн. 36 коп.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року), тобто використання завідомо підробленого документа.
В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та заявив клопотання обвинуваченого про закриття провадження по даній справі на підставі ст.284 КК України, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України закінчився строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності, наслідки відомі.

Прокурор вважав, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року)КК України закриттю за вказаних обставин.

Представник потерпілого по справі ОСОБА_8 в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, що передбачений ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоду потерпілому, та злочин, що передбачений ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року), використання завідомо подробленого документа. Подія мала місце у період часу з 09.11.2005 по 28.02.2013 рік, включно.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КК України :

- ч.2 ст.190 КК України є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років,

- ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту у період з 09.11.2005 по 28.02.2013 року, включно.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним устно у судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, і за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) є злочином невеликої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло три роки, а перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання і звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст. 190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року).

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення от. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 31.01.2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1