Номер провадження: 11-кп/813/1190/20
Номер справи місцевого суду: 496/2536/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, від 13.02.2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 19.01.2019 року
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області, від 13.02.2020 року був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 19.01.2019 року.
Рішення суду мотивоване тим, що наявний ризик, передбачений п. 1) ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, свою вину у вчиненні злочину він не визнає.

За таких обставин, ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, від 13.02.2020 року і ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник і обвинувачений підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду стосовно існування ризику переховування від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим.
Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 не одружений, не має дітей, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.
Отже, на думку апеляційного суду, наявність зазначеного ризику виправдовує продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою та дає апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої.
За таких обставин, обрання обвинуваченому ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду є невиправданим.
Матеріали справи не містять інших відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:
апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, 13.02.2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 19.01.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4