Справа № 308/3384/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, з незакінченою середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави,-

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області лейтенант юстиції ОСОБА_6 , вбачається, що у жовтні 2019 року у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 7500 доларів США.

З метою реалізації вказаного, ОСОБА_7 залучив для реалізації своїх злочинних намірів свою дружину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 неодноразово зустрічалися з ОСОБА_8 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_8 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

Надалі, 30.03.2020 року ОСОБА_9 , на виконання попередньої злочинної домовленості зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , близько 21 год. 30 хв. руками нанесла ОСОБА_8 тілесні ушкодження в область обличчя, а саме нанесла декілька ударів кулаками під ліве око з метою її залякування та передачі їм грошових коштів. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №151 від 31 березня 2020 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Також у клопотанні вказано, що 02 квітня 2020 року близько 19 години ОСОБА_9 , діючи за вказівкою свого чоловіка ОСОБА_7 щодо вимагання грошових коштів, приїхала до місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання від неї, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_7 , грошових коштів у сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 27753,8 гривень). Однак у момент отримання вказаних грошових коштів у сумі 1000 дол. США від ОСОБА_8 була затримана співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

У клопотання слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинив вимагання, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Слідчий вказує, що 02 квітня 2020 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення.

03 квітня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

В клопотанні вказано, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема, рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області №58/525-М від 21.03.2020 про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_8 від 20.03.2020; заявою про злочин ОСОБА_11 від 20.03.2020 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події від 02.04.2020 року ; протоколами обшуків житла підозрюваних; протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімкам; висновками судово-медичної експертизи на предмет нанесення тілесних ушкоджень потерпілим; протоколом огляду речей, вилучених у помешканні ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

В клопотанні вказано, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, санкція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він вчинив тяжкий злочин, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий у клопотанні також вказує, що необхідно врахувати, що ОСОБА_4 разом з іншими особами неодноразово погрожував ОСОБА_12 вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілу та інших свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Неможливость запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий у клопотанні обґрунтовує наступним:

-реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо;

-тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення;

-застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

У клопотанні також вказано, що з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, як вказує слідчий, враховуючи, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням насильства та погрозами його застосування щодо потерпілої, сторона обвинувачення вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать про можливість незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідство вважає, що ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а тому слідчий керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, з незакінченою середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Просив врахувати особу підозрюваного ОСОБА_4 ,який раніше не судимий, останній має постійне місце проживання, а тому вважає що відносно ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі,.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , перевіривши подане клопотання тадослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства слідчим відділом УСБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000132 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

03.04.2020року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 та заяви про вчинення злочину, остання вказувала на те, що ОСОБА_4 разом із зазначеними особами ромської національності предявляв їй вимогу передачі майна з погрозами насильства над нею та близькими родичами , пошкодженням майна, а 30.03.2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. жінка ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибула до неї додому та руками нанесла їй тілесні ушкодження в область обличчя, а саме нанесла декілька ударів кулаками під ліве око, при чому повідомляючи, що якщо потерпіла не передасть її чоловіку ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2500 доларів США то вона нанесе їй ще більше тілесних ушкоджень. Поряд з цим ОСОБА_9 неодноразово за вказівкою ОСОБА_13 погрожувала потерпілій ОСОБА_8 та її близьким родичам по телефону. 02.04.2020 року потерпіла зустрілась з ОСОБА_9 біля свого будинку, де на виконання домовлених вимог від ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , повинна була передати 1000 доларів США. Під час розмови ОСОБА_9 повідомила її, що паспорт, потерпілої ОСОБА_8 , який вона раніше відібрала , вона поверне лише після того як передасть гроші своєму чоловіку ОСОБА_7 , та повідомила, що у зв`язку з тим, що потерпіла дає їй лише 1000 доларів США, а не 1500 доларів США, які вони від неї вимагали, то мобільний телефон потерпілої ОСОБА_8 , вона не поверне, а залишить собі. Однак, ОСОБА_9 , під час зустрічі, почала обшукувати потерпілу та її речі, де виявила технічний засіб для аудіо та відео запису фіксації незаконних дій ОСОБА_9 , у зв`язку з чим не взяла гроші та почала тікати. Під час її затримання працвниками СБУ прогрожувала потерпілій, повідомляла що їй не залишилось довго жити, та те, що вона та ОСОБА_7 розберуться з потерпілою раз і назавжди.

Згідно протоколу обшуку від 02.04.2020 року проведеного в будинку в. АДРЕСА_1 та протоколу огляду від 03.04.2020 року слідчим суддею встановлено, що в ході проведення огляду речей, предметів, рукописних записів, які 02.04.2020 року були вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання гр. України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , проведеним оглядом встановлено один фірмовий поліетиленовий пакет з написом «Нова пошта», в якому містяться предмети, речі, документи, копії документів, зокрема, паспорти громадян України, серед яких був закордонний біометричний паспорт України на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також у паспорті містилась ID Картка на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно наданих до матеріалів клопотання протоколів впізнання особи, потерпіла ОСОБА_11 впізнала серед інших саме ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які 18.03.2020 прибули разом з ОСОБА_7 до потерпілої додому вимагали гроші, погрожуючи фізичною розправою.

Згідно висновку експерта №151 від 02.04.2020 року на тілі ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження, та вказується, що виникли тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким могла бути рука сторонньої особи. Дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, які викладені у постанові та про які повідомляє потерпіла. По давності виникнення тілесні ушкодження включаються в час події, що мала місце 30.03.2020 року.

Згідно висновку експерта №147 від 03.04.2020 року на тілі ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження, та вказується, що виникли тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким міг бути предмет на який вказує потерпіла (дерев`яна палиця). По давності виникнення тілесні ушкодження вкладаються в час пригоди, яка відбулася 27.03.2020 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення ЄСПЛ від 13.11.2007 року «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Таким чином , відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Згідно протоколу затримання та особистого обшуку підозрюваного, копія якого міститься у матеріалах клопотання, 02 квітня 2020 року о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , було затримано.

Окрім того, до матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру, згідно якої 03 квітня 2020 року, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_4 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати обставини зазначеного правопорушення, у якому досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може впливати на потерпілих. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілими, знає про їхнє місце проживання, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваним на потерпілих з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, існує імовірність того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 і може незаконно перешкоджати встановленню можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_16 , його сімейний стан який не одружений, дітей на утриманні немає .

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зокрема, слідчим суддею враховується і та обставина, що ці тяжкі правопорушення у яких підозрюється ОСОБА_4 разом із іншими особами, вчинені щодо потерпілих із погрозами вбивства та спричинення тяжких тілесних ушкоджень у період , коли Постановою КМ України від 11.03.2020року №211 (із змінами від 02.04.2020року ) по всій території України із 12.03.2020року введено карантин та ряд інших обмежувальних заходів з метою запобіганню поширенню на теиторії України гострої распіраторної хвороби COVID 19, що визнана ВОЗ України пандемією короновірусної інфекції.

Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , стосується вимаганню з погрозами насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що в свою чергу є зухвалим і відкритим не тільки щодо потерпілих, у даному кримінальному провадженні, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України «Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, оскільки дані обставини є такими, які не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим,покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст.. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так у справі «Фрізен проти Росії» (рішення суду від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі « Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходять з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що застава у зазначених межах, навіть у вісімдесяти розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків. Відповідно розмір застави слідчим суддею визначається із врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_4 , відношення суспільства до даних злочинів, підозри у скоєнні злочинів за попередньою змовою групою осіб, значних розмірів вимагання грошових коштів, а тому слідчий суддя вважає, що достатнім для забезпечення підозрюваним обов`язків розміром застави буде двісті тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та що у разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, з незакінченою середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 год. 15 хв. 02 квітня 2020 року.

Строк дії ухвали закінчується о 21 год. 15 хв. 30 травня 2020 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі двохсот тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 483 460 (чотириста вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено до 30 травня 2020 року 21 год. 15 хв.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07 квітня 2020 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1