КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1624/2020 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_10 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0010224стосовно

ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року під час судового розгляду кримінального провадження № 0010224 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, при вирішенні в порядку ст. 331 КПК України клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_10 залишено без задоволення клопотання обвинуваченої про відвід колегії суддів, задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2020 року включно, визначено ОСОБА_10 заставу у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень та покладено на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.
Рішення щодо продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції, з урахуванням даних про особу обвинуваченої та стану її здоров`я, мотивував тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину; існує ризик її переховування від суду, на що вказують такі обставини, як мотиви та суспільно небезпечний характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується, а також тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною у тих діях, що ставляться їй у провину; існує велика ймовірність того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_10 з-під варти.

Підставою для скасування судового рішення, як вважає захисник, є порушення під час його ухвалення загальних засад кримінального провадження у вигляді порушення права на захист ОСОБА_10 , яке полягає у проведенні судового засідання за відсутності обраного нею захисника у справі, де участь захисника є обов`язковою, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування своєї позиції захисник посилається на те, що з поважних причин не зміг прибути в судове засідання 13 лютого 2020 року, про що повідомив суд та просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Однак, суд проігнорував таке клопотання, не дивлячись на те, що до закінчення строку тримання ОСОБА_10 під вартою залишалося ще 11 днів, безпідставно залучив до участі у справі захисника з центру безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві ОСОБА_11 , яка не могла забезпечити належний захист, продовжив судове засідання та прийняв рішення щодо продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

При цьому захисник звертає увагу на те, що судом рішення з приводу залучення захисника не приймалося, а захисник ОСОБА_11 прибула в судове засідання за дорученням, виданим на підставі постанови прокурора. Обвинувачена ОСОБА_10 заперечувала щодо участі захисника ОСОБА_11 , що судом також було проігноровано, а за клопотанням захисника та обвинуваченої суд надав лише 20 хвилин для конфіденційного спілкування та ознайомлення захисника зі справою, що було недостатнім для здійснення захисту, тому захисник заявила собі самовідвід, проте суд прийняв рішення щодо продовження розгляду клопотання прокурора та задовольнив його. Таким чином, суд порушив права обвинуваченої на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 з аналогічних доводів та підстав просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року та прийняти нове рішення, яким змінити їй запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

У запереченнях на апеляційні скарги захисника та обвинуваченої представник потерпілих ОСОБА_7 , стверджуючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та захисника на обґрунтування позиції щодо наявності підстав для скасування судового рішення, пояснення прокурора, потерпілого та представника потерпілих, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Святошинським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження № 0010224 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України.
За результатами розгляду в судовому засіданні 13 лютого 2020 року клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції визнав його обґрунтованим та задовольнив, мотивувавши свої висновки тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки з матеріалів провадження слідує, що підстави, у зв`язку з наявністю яких обвинуваченій був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому продовжувався під час судового розгляду, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Разом із цим, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу доводи захисника про порушення права обвинуваченої на захист при розгляді судом питання про продовження строку тримання під вартою.
Так, однією із гарантій забезпечення права на захист є можливість вільного вибору захисника, яке визначене положеннями кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 20, 46, 48, 53 КПК України.

З матеріалів провадження слідує, що захист обвинуваченої ОСОБА_10 в суді першої інстанції на підставі відповідної угоди здійснював адвокат ОСОБА_9 . Без належних на те правових підстав, за наявності даних про неможливість явки захисника до суду, без згоди обвинуваченої на заміну обраного нею захисника іншим, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора та вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 допустив іншого захисника - адвоката ОСОБА_11 , якій доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві видане 13 лютого 2020 року на підставі постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_12 від 12 лютого 2020 року. При цьому колегія суддів враховує, що на час розгляду вказаного питання строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 не закінчився і був достатнім (11 днів) для перенесення розгляду справи, забезпечення явки обраного обвинуваченою захисника та вирішення питання про продовження строку тримання під вартою за його участі. Ця обставина вказує на відсутність невідкладного випадку для залучення захисника в порядку ст. 53 КПК України, який до того ж фактично залучався прокурором, а не судом, що не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону, оскільки кримінальне провадження вже перебувало на розгляді в суді.

Крім того, захисник ОСОБА_11 була позбавлена можливості ефективно здійснювати захист обвинуваченої ОСОБА_10 , про що повідомила суду, бо була обмежена в часі для вивчення матеріалів провадження та узгодження правової позиції з обвинуваченою, що переконливо слідує із журналу та запису технічної фіксації судового засідання.

Зазначені дії суду першої інстанції указують на порушення права обвинуваченої на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону і могло бути підставою для скасування судового рішення. В той же час, враховуючи, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року строк тримання ОСОБА_10 під вартою було продовжено на два місяці, тобто до 12 квітня 2020 року та матеріали провадження вказують, що далі окремим судовим рішенням строк тримання ОСОБА_10 під вартою був продовжений, отже на момент розгляду апеляційних скарг строк дії ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 202 року закінчився, а скасованим, на переконання колегії суддів, може бути лише діюче судове рішення, тобто таке, яке породжує певні юридичні наслідки, наведені обставини унеможливлюють скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року та звільнення з-під варти обвинуваченої ОСОБА_10 або обрання щодо неї іншого запобіжного заходу, в тому числі і за наявності зазначених вище порушень кримінального процесуального закону. Приймаючи до уваги, що положеннями КПК України не передбачено можливості закриття провадження у справі чи залишення апеляційної скарги без розгляду у випадку закінчення дії оскаржуваного рішення, в даному випадку колегія суддів позбавлена можливості ухвалити будь-яке рішення у цій справі, окрім як залишити ухвалу суду першої інстанції без змін з визнанням порушення права обвинуваченої на захист при прийнятті 13 лютого 2020 року рішення за результатами розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та захисника задоволенню не підлягають, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора, продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2020 року включно та визначено заставу у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4