ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/42/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1058/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Хуліганство
У Х В А Л А
11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Південне Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
-12.08.2015 року за вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки,
-08.12.2015 року за вироком Дергачівського райсуду Харківської області за ч.4 ст.296, ч.4 ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України та призначено покарання виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів та до покарання, призначеного за теперішнім вироком, зараховано частково покарання не відбуте за вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 08.12.2015 року та остаточно призначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання.
Згідно вироку, 15 листопада 2015 року близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до магазину ФОП ОСОБА_8 «Продукти», який знаходиться в с. Південне Дергачівського району Харківської області, де безпричинно з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та поведінки у суспільстві, порушуючи нормальний режим роботи торгівельного закладу, проявляючи особливу зухвалість, навмисно дерев`яною палицею розбив скло вхідних дверей магазину, після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку, діючи умисно з явною неповагою до суспільства, зайшов до приміщення вказаного магазину та вчинив сварку з продавцем ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_10 , у ході якої висловлювався на їх адресу нецензурними словами, ображав брутальною лайкою, погрожував ОСОБА_11 застосуванням фізичного насильства, не реагуючи на зауваження оточуючих та продовжував свої хуліганські дії на протязі тривалого часу, а саме близько 30 хвилин.
У результаті хуліганських дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальну шкоду, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 301 від 24.11.2015 року на суму 86 грн. 40 коп.
З цим вироком не погодився заступник прокурора Харківської області, який подав апеляційну скаргу, просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону,який не підлягає застосуванню, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості,ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Виключити з резолютивної частини вироку призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.
Зазначити, що вирок Дергачівського райсуду Харківської області від 08.12.2015 року виконувати самостійно.
Вказує на те, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.70 КК України та не враховано дані про особу обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 409 КПК Укрїани підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК Укрїани за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова) зазначено: коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Кримінальне правопорушення, за яке засуджено ОСОБА_7 вчинено ним 15.11.2015 року, тобто до ухвалення щодо нього вироку Дергачівського райсуду Харківської області від 08.12.2015 року, яким його звільнено від відбування покарання.
Таким чином, положення ст.70 КК України, при призначенні покарання, суд першої інстанції застосував безпідставно, без урахування наведених обставин.
За таких обставин вирок суду підлягає зміні шляхом виключення із нього посилання за призначення покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.
Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, яке на думку автора апеляційної скарги є занадто м`яким.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції названих вимог дотримався.
Так судом враховано дані про особу ОСОБА_7 який раніше судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Також судом констатовано відсутність обставин, які пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано скоєння злочину у нетверезому стані.
В той же час колегія суддів зауважує, що санкція ч.3 ст. 296 КК України за якою засуджено ОСОБА_7 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до 5 років.
В той же час судом обвинуваченому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На думку колегії суддів такий розмір покарання не свідчить про істотну диспропорцію, або неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначення ОСОБА_7 максимального покарання за ч.3 ст. 296 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими, а відтак відхиляє апеляційну скаргу в цій частині.
Керуючись статей 404, 405, 407, 409, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на ч.43 ст. 70 КК Укрїани при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 .ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі.

Вирок Дергачівського райсуду Харківської області від 08.12.2015 року виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді -