Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/529/2020 Справа №641/2852/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10
перекладачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
при секретарі ОСОБА_17
розглянувши в підготовчому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003995 від 22.07.2019 відносно ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, суд-
ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003995 від 22.07.2019 відносно ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) ,передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України надійшов з прокуратури Харківської області та призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У підготовче судове засідання з`явились прокурор, захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , перекладачі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 доставлено конвоєм.
У підготовчому судовому засіданні прокурор Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 звернулася до суду з письмовими клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 .
В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , посилалася на те, що існує обґрунтована підозра обвинувачених у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення скоєного у складі організованої групи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а також обвинувачені не мають офіційного місця роботи та доходу, вони не є громадянами України, а тому вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення;
Прокурор вважає, що застосування відносно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, які на цей час не зменшились та не змінились.
Захисник обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_6 надав до суду клопотання про зміну його підзахисним міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу. В обґрунтування свого клопотання, адвокат посилався на відсутність ризиків, вказаних прокурором у клопотанні. Його підзахисні є раніше не судимими та мають постійне місце проживання у м. Харкові, у разі обрання міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави вони будуть позбавлені можливості покинути територію України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 о та обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_5 надав до суду клопотання про зміну його підзахисним міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу. В обґрунтування свого клопотання, адвокат посилався на відсутність ризиків, вказаних прокурором у клопотанні. Його підзахисні є раніше не судимими та мають постійне місце проживання у м. Харкові, у разі обрання міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави вони будуть з`являтися за першою вимогою до суду, виконувати всі покладені на них судом вимоги.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , потерпілі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , підтримали клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу обвинуваченим заперечували, вважали його безпідставним.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 заперечували проти клопотання прокурора , підтримали клопотання своїх захисників
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового засідання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , прийшла до наступного висновку.
За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , колегія суддів враховує дані про особу обвинувачених, які є громадянами інших країн, не одружені, раніше не судимі, не мають офіційного місця роботи та доходу.
З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачуються останні та обставини вчинення злочину, що інкриміновано, а саме, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала напад та з погрозою його застосування, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб які обвинувачуються у його вчинення, а також те, що один із інкримінованих обвинуваченим злочинів віднесено згідно статті 12 КК України до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених строком на 60 днів.
Колегія суддів також зазначає, що на теперішній час розпочато лише підготовче судове засідання, не вирішено питання про призначення обвинувального акту до розгляду, та у справі не були допитані свідки, потерпілі, не досліджено докази. Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкціями статей, які інкриміновані обвинуваченим, останні можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку колегії суддів, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 строк тримання під вартою строком на 60 днів.
Доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо обвинувачених є недоведеними, неспроможними та спростовуються вищенаведеними підставами.
Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, зазначила, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового розгляду немає.
Захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , потерпілі - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , підтримали думку прокурора вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Суд, вислухавши учасників процесу, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, дійшов до наступного висновку.
Так, на стадії підготовчого провадження суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги до обвинувального акту передбачені ст. 291 КПК України, де п. 5 передбачено, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
П. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно положення п. а ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав:
1. Так, згідно обвинувального акту дії ОСОБА_16 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Натомість, у фактично встановлених обставинах, які вказані в обвинувальному акті, не вказано мотив та мету вчинення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, оскільки мотив та мета є обов`язковими ознаками складу корисливих злочинів проти власності, а саме суб`єктивної сторони складу корисливих злочинів.
Таким чином, в корисливих злочинах проти власності вчинених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_16 за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, повинні бути вказані мотив та мета в обвинувальному акті, оскільки відсутність в обвинувальному акті визначення мотивів та мети, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.
2. Також, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а саме в обвинувальному акті по епізоду від 18.11.2019 року не конкретизовані дії кожного з обвинувачених, тоді як обвинуваченим інкримінується вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, що суперечить вимогам п.5 ч.1 ст. 291 КПК України.
3. Крім того, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення (злочину), в обвинувальному акті по епізоду від 18.11.2019 року вчинений ОСОБА_16 за ч.4 ст. 187 КК України прокурор та орган досудового розслідування не зазначили про наявність кваліфікуючої ознаки, а саме повторності, разом з тим, орган досудового розслідування кваліфікує дії ОСОБА_16 по епізоду від 18.11.2019 року як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбой), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.
Суд вважає, що вищевказані порушення призвели до пред`явлення неконкретної підозри, що тягне за собою порушення права обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на захист від конкретного обвинувачення, та з огляду на рішення Європейського суду з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії», «Камінські проти Австрії») може відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваних вони вважаються офіційно письмово повідомлені про фактичні та юридичні підстави пред`явленого їм обвинувачення.
Враховуючи, що вказані факти є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - задовольнити .
Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кусари Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, не працюючого, раніше не судимого, який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч. ч.2, 4 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кусари Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, не працюючого, раніше не судимого, який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Дагестан , громадянина Російської Федерації, не працюючого, раніше не судимого, який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кусари Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 днів тобто до 09 серпня 2020 року.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003995 від 22.07.2019 відносно ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст.187 КК України - повернути прокурору прокуратури Харківської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3