Дата документу 25.03.2020 Справа № 554/1834/20
Провадження №1-кс/554/3097/2020
У Х В А Л А
іменем України

25 березня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000176 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження щодо установки асфальтозмішувальної КДМ 20667, що розташована за адресою: Полатвська область, Полатвський район, с.Мильці, сільська рада Супрунівська, 1, яка перебуває у власності ТОВ «Еталон Пром» () та користуванні ТОВ «Технобуд-Дор» ().

На обгрунтування доводів клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, за фактом протиправного заволодіння майном ТОВ «Технобуд-Дор» в с.Мильці Полтавського району Полтавської області.

Слідчий у клопотанні зазначає, що на даний час існують ризики пошкодження, псування та знищення зазначеного в клопотанні майна. Крім того, на думку слідчого, асфальтозмішувальна установка КДМ 20667 є речовим доказом, а саме матеріальним об`єктом, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки воно є предметом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом і отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям ст.ст.98, 170 КПК України. На підставі викладеного, з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду. Матеріали кримінального провадження №0000176 до суду не надано.

Від представника ТОВ «Еталон Пром» до суду надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника за наявними в справі матеріалами. У заяві зазначає, що асфальтозмішувальна установка КДМ2066 належить на праві користування на підставі договору оренди №2019.04.01 від 01.04.2019 року ТОВ «Технобуд-Дор» і зазначене майно прийнято в строкове платне користування від ТОВ «Еталон Пром», а також за договором на орендаря покладені обов`язки щодо його збереження, запобігання його пошкодженню і псуванню, а також подальше повернення майна законному власнику, у разі поігршення його стану або втрати також відшкодувати збитки. Накладення арешту на вказане майно створить перешкоди для господарської діяльності підприємства, що в свою чергу потягне невиконання зобов`язань ТОВ «Технобуд-Дор» перед контрагентами-покупцями, та як наслідок застосування штрафних санкцій. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд клопотання судом повідомлялись, причини неявки суду невідомі.

Неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що визначено ч.1 ст.172 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про арешт майна за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Судом установлено, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000176 та згідно витягу з ЄРДР 23 лютого 2020 року до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, та зазначені дані про те, що 23.02.2020 року до Полтавського РВП з письмовою заявою звернувся ОСОБА_5 , у якій повідомив про те, що 21.02.2020 року в період часу з 15:20 год. по 20:30 год. невстановлена група осіб на чолі з ОСОБА_6 , який є директором ТОВ «Українські автомобілі», незважаючи на діючий договір купівлі-продажу майна, прибули на територію ТОВ «Технобуд-дор» з метою протиправного заволодіння майном товариства, що розташоване в с.Мильці, Полтавського району.

Частиною 2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, врахувавши позиції учасників, слідчий суддя дійшов до висновку, що відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчим належним чином не обґрунтовано підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також відповідність майна, на яке необхідно накласти арешт, критеріям передбаченими ст.ст.98, 170 КПК України, і необхідності накладення арешту на таке майно.

Крім того, слідчий суддя критично оцінює невизначеність позиції слідчого, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, який у судове засідання не з`явився, що свідчить про фактичне не підтримання ним поданого клопотання та недоведення обставин, передбачених ч.1 ст.173 та абз.2 ч.1 ст.170 України.

Більше того, слідчим не долучено до матеріалів клопотання копію постанови про визначення майна речовим доказом, мету збереження якого зазначив за змістом клопотання, обґрунтовуючи своє звернення до слідчого судді.

Також з наявних матеріалів убачається, що представник ТОВ «Технобуд-Дор» директор ОСОБА_5 , який є заявником у кримінальному провадженні №0000176, і після клопотанням якого від 24.02.2020 року слідчий ОСОБА_3 звернувся з вимогою про арешт згаданого майна, подане ним клопотання на теперішній час фактично не підтримує, зазначаючи, що такий арешт навпаки може призвести до негативних наслідків законній господарській діяльності вказаного підприємства і ризиків невиконання існуючих зобов`язань перед контрагентами тощо.

Враховуючи викладене, а також ті обставини, що слідчим належним чином не доведено необхідності застосування арешту на зазначене у клопотанні майно, а також ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, як і значення вказаного майна для досягнення цілей у кримінальному провадженні, а відтак з метою запобігання створенню перешкод законній господарській діяльності підприємства, оскільки протилежного не встановлено, слідчий суддя вважає, що за вказаних обставин у їх сукупності арешт асфальтозмішувальної установки КДМ 2066 є надмірним та передчасним заходом, а тому подане слідчим клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000176 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про арешт майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1