ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3187/19 Справа № 191/2965/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 28 березня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.
Окрім того, судом вирішено цивільний позов та питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, а також визначено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин.
27 березня 2018 року приблизно о 13-39 годин ОСОБА_7 , маючи посвідчення водія НОМЕР_1 , із дозволом на керування транспортними засобами категорій «А» та «В» перебував за кермом технічно справного автомобіля «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який стояв на прилеглій території домоволодіння №88 по вул.Проліскова в м.Синельникове Дніпропетровської області, звернутий передньої частиною до паркану, який огороджує територію домоволодіння, а задньою до проїзної частини вул.Проліскова. Близько 13-40 годин 27 березня 2018 року при поновленні руху автомобіля «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_3 , заднім ходом в бік проїзної частини вул.Проліскова з прилеглої території домоволодіння №88 по вул.Проліскова в м.Синельникове Дніпропетровської області, водій ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, виконуючи маневр поновлення руху заднім ходом та здійснюючи виїзд з прилеглої території на дорогу, не надав дорогу скутеру «СУЗУКІ» із об`ємом двигуна 49.9 см. куб без державного реєстраційного номеру під керуванням водія ОСОБА_9 , яка здійснювала рух по проїзній частині вулиці Проліскова в м.Синельникове Дніпропетровської області, зліва на право за напрямком руху заднім ходом автомобіля «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , в результаті чого відбулося зіткнення на проїзній частині вказаної вулиці передньою частиною скутера «СУЗУКІ» без державного реєстраційного номеру під керуванням водія ОСОБА_9 із задньою правою бічною стороною автомобіля «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б) 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
- п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
- п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 10.1. «Початок руху» «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
- п.10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир скутера «Сузукі» без державного реєстраційного номеру ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток нижньої третини правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи №187 від 17 травня 2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я стоком понад 3 тижні (більш як 21 день).
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №5/10.1/532, проведеної старшим судовим експертом Дніпропетровського НДЕЇСТІ МВС України від 23 липня 2018 року, водій автомобілю «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_3 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1., 10.2. ПДР України.
В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «Шкода Фабія Класік», державний реєстраційний номер: НОМЕР_3 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_7 вказаним вимогам з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує на те, що суд не вирішив питання про доцільність призначення обвинуваченому факультативного додаткового покарання, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, та не навів у вироку жодні доводи щодо цих обставин, внаслідок чого неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що з урахуванням обставин вчинення злочину , повного визнання обвинуваченим своєї вини та щирого каяття, а також відомостей про особу ОСОБА_7 , до останнього можливо застосувати покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без застосування додаткового покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, за доводами прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якої ОСОБА_7 було призначено покарання, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд хоча і не вийшов за межі санкції цієї статті, однак призначаючи обвинуваченому основне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не навів у вироку мотивів недоцільності призначення додаткового у вигляді позбавлення керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання наявності підстав для призначення ОСОБА_7 додаткового, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про недоцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, що відповідатиме меті покарання та сприятиме виправленню обвинуваченого.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення,є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Отже, з огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора та вказавши правильно на покарання, яке слід відбувати обвинуваченому.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4