ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/206/20 Справа № 215/508/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривому Розі, Дніпропетровська області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 09 лютого 2015 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 303 ч.3, 146 ч.2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,-

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_9

адвоката: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції
підозрюваного: ОСОБА_7 в режимі відеоконференції
потерпілого: ОСОБА_10 в режимі відеоконференції

встановила:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних матеріалів, які б доводили наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, доказів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 має цивільну дружину, неповнолітню доньку, реєстрацію та постійне місце проживання, що спростовує ризик переховування підозрюваного від слідства та суду.

По даному кримінальному провадженню допитані потерпілий та свідки та в матеріалах відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 чинив на них тиск.

Крім того, захисник стверджує, що визначений розмір застави надто великий і підозрюваний, враховуючи його заробіток, сплатити цю суму не зможе.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 20 березня 2020 року, включно, з визначенням застави в сумі 168 160, 00 гривень.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину, який згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, та, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків в цьому ж провадженні, тобто вбачається наявність ризиків, що передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який не одружений, офіційно не працює, має на утриманні малолітню доньку.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, ОСОБА_7 , будучи особою, яка не працює, постійного джерела доходу не має, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків аби вони змінили покази на його користь, задля уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, яке відноситься до категорії тяжких, дані про особу підозрюваного, який не одружений, офіційно не працює, має на утриманні малолітню доньку, наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо необгрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, неповнолітню доньку та цивільну дружину, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виду запобіжного заходу.

Твердження ж захисника щодо визначення непомірного для ОСОБА_7 розміру застави, колегія вважає необґрунтованими, оскільки сума застави, яка визначена слідчим суддею встановлена з урахуванням характеризуючих даних про особу підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4