Справа № 294/895/19
Провадження № 1-кп/273/27/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 22.04.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баранівського районного суду Житомирської області на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу утримання під вартою обвинувачених посилаючись на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: щодо спроб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які були на час обрання запобіжного заходу на даний час не відпали.

Заслухавши думку обвинувачених та захисника, який просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки прокурор не довів жодним доказом зазначені у своєму поясненні ризики, суд дійшов висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

б

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського

суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує що останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який, в разі доведення їх винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на значний строк.

Даний злочин вчинений обвинуваченими, щодо солдата, який разом з ними проходив військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Потерпілий ОСОБА_8 , на даний час впевнений, що обвинувачені несуть йому та потерпілому ОСОБА_9 реальну загрозу, коли будуть перебувати на особистому зобов`язанні.

Крім того, у кримінальному провадженні судом в повному обсязі не з`ясовані обставини, встановлені під час досудового розслідування даного кримінального провадження, зокрема захисник просить допитати свідка ОСОБА_10 , для встановлення характеру нанесених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Крім того, обвинуваченні підлягають мобілізації із лав Збройних сил України, якщо до них не будуть застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу утримання під вартою. Обвинувачені до проходження військової служби проживали в Дніпропетровській області і тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належного виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти інші кримінальні

правопорушення, у разі застосування до них запобіжного заходу - особистого зобов`язання з перебуванням на території Дніпропетровської області, тобто за місцем їхнього проживання.

Даний злочин вчинений обвинуваченими щодо солдата, який разом з ними проходив військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому в зазначеному кримінальному провадженні наявні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи кожного обвинуваченого.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, та що такий захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень по справі.

Керуючись статтями 331,359 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 40 днів з утриманням на гауптвахті до 12 лютого 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1