Справа № 405/2086/20
1-кп/405/81/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0006099 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, з середньою технічною освітою, не офіційно працевлаштованого коптильником риби ФОП « ОСОБА_8 », має на утриманні малолітнього сина 2019 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 укладено договір надання послуг № 01/02/19 від 01.02.2019 з товариством з обмеженою відповідальністю «Беліф», яка є компанією-виконавцем та надає своїх кваліфікованих співробітників у тимчасове користування замовнику для виконання певної роботи (надання послуг).
На виконання зазначеного договору ТОВ «Беліф» направило ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ФОП ОСОБА_10 для виконання робіт з доставки покупцям товарів та отримання грошових коштів від клієнтів.
В подальшому ФОП ОСОБА_10 на підставі довіреності від 25.06.2019 № 26/06-09/19 ввірив ОСОБА_6 грошові кошти, які надходять від клієнтів-покупців та належать ФОП ОСОБА_10 .
Після того, у невстановлений досудовим розслідуванням та судом час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на протиправне обернення ввірених ФОП ОСОБА_10 коштів на свою користь, шляхом отримання їх від клієнтів-покупців товарів та невнесення їх до каси.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, отримавши у період з 02 липня 2019 року по 30 липня 2019 року в ході виконання вищезазначених робіт належні ФОП ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 14652,05 гривень, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , до каси ФОП ОСОБА_10 не вніс.
Таким чином, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, переслідуючи мету протиправного заволодіння чужим майном, здійснив привласнення грошових коштів ФОП ОСОБА_9 в сумі 14652,05 гривень та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ФОП ОСОБА_10 шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що обставини скоєного ним протиправного діяння в обвинувальному акті викладені вірно тай він їх не оспорює. Він дійсно з лютого 2019 року за цивільно-правовим договором працював експедитором в ТОВ «Беліф». До його обов`язків входили доставка товарів до торгівельних точок та отримання грошових коштів для подальшої їх передачі до каси ФОП. В період з 02.07.2019 по 30.07.2019 року він дійсно не вніс ввірені йому грошові кошти в розмірі 14652,05 гривень до каси ФОП. На той час він знаходився в скрутному матеріальному становищі, цивільна дружина перебувала у стані вагітності, потрібні були гроші, а заробітна плата була маленька, внаслідок чого він вирішив привласнити ввірені йому грошові кошти. У скоєному щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, обіцяв у майбутньому правопорушень не вчиняти, просив не позбавляти його свободи.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог потерпілого в повному обсязі. Вирішення питання щодо міри покарання залишив на розсуд суду.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит потерпілого, свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні умисних дій, що виразилися у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України як умисні дії, що виразилися у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 судимості не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 2019 року народження, неофіційно працевлаштований (за усною домовленістю) коптильником риби ФОП « ОСОБА_8 », за місцем проживання згідно наданої Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудової доповіді характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що останньому слід призначити покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом готівкових коштів.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , який злочин вчинив вперше, в скоєному щиро розкаявся, має на утриманні малолітнього сина 2019 року народження, неофіційно працевлаштований коптильником риби ФОП « ОСОБА_8 », тобто займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, враховуючи позицію представника потерпілого, який питання щодо міри покарання залишив на розсуд суду, а також враховуючи надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, та беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, можливе без відбуття ним основного покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Призначене додаткове покарання за ч. 1ст. 191 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом готівкових коштів, в силу ч. 4 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
До початку судового розгляду представником потерпілого було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просить стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням, в розмірі 14652,05 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на доведеність органом досудового розслідування вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, внаслідок якого йому (потерпілому) було завдано матеріальну шкоду на вказану суму, та яка (матеріальна шкода) відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню саме з обвинуваченого.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілого, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов`язок по доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, покладається на сторони, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Отже, беручи до уваги приписи наведених норм та доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, внаслідок якого протиправними діями останнього потерпілому ФОП ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 14652,05 гривень, який обвинуваченим не оспорюється, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог потерпілого в повному обсязі.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертизи в даному кримінальному провадженні в сумі 3768,24 гривень /згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0006099 - а.к.п. 95/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом готівкових коштів, строком на два роки.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В силу ч. 4 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 191 КК України покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом готівкових коштів, строком на два роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином 14652 (чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень 24 копійок.

Речові докази по справі, а саме: зведену накладну по маршрутному листу № 277127 від 24 липня 2019 року, зведену накладну по маршрутному листу № 276627 від 18 липня 2019 року, зведену накладну по маршрутному листу № 277545 від 29 липня 2019 року, зведену накладну по маршрутному листу № 668716 від 29 липня 2019 року, зведену накладну по маршрутному листу № 276881 від 22 липня 2019 року, видаткову накладну № 574352 від 03 липня 2019 року, видаткову накладну № 625183 від 17 липня 2019 року, видаткову накладну № 625184 від 17 липня 2019 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0006099 після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0006099.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_13