490/14/20 02.03.2020
н/п 1-кс/490/1173/2020
Справа № 490/14/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні №0000066 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2019 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаєва, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі, маючому на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючому неофіційно, раніше не судимому, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7
в с т а н о в и в:
21 лютого 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 погоджене з заступником начальника Управління нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та розшукових дій територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, підозрюваний та його захисник проти клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід підозрюваному на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" слідчий суддя застосовує Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні "Єлоєв проти України" Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення "законності" позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа "Буткевічюс проти Литви").
Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі "Нечипорук та Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що на початку листопада 2019 року ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та групою невстановлених слідством осіб, та розробили злочинний план, направлений на вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_13 , чи його близькими родичами, особисті дані якого були змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», який полягав у тому, щоб отримати від останнього грошові кошти за неіснуючий борг в сумі 600 000 гривень.
При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Огли, та група невстановлених слідством осіб усвідомлювали, що ОСОБА_13 не має перед ними жодних боргових зобов`язань, та для досягнення власної злочинної мети застосовували погрози потерпілому, та його сину направлені на вимогу передачі чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Огли, та групою невстановлених слідством осіб в період з 11.12.2019 по 22.12.2019 в м. Миколаєві неодноразово зустрічалися з потерпілим ОСОБА_13 з метою особистого збагачення, спрямованого на вчинення вимоги передачі чужого майна, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також у грубій формі вимагали у потерпілого грошові кошти у сумі 600 000 гривень за неіснуючі борги.
В подальшому 27.12.2019, у вечірній час ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та групою невстановлених слідством осіб прибули до готелю «Шале», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Поштова, 30, де близько о 20:34 год. зустрілися з потерпілим ОСОБА_13 , та усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на вчинення вимоги передачі чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також демонструючи ніж, погрожуючи нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, в грубій формі почали вимагати у потерпілого грошові кошти у сумі 600 000 гривень.
11.01.2020 приблизно о 13:50 ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , прибули на територію, прилеглу до ресторану «Вареники», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74а/2, з метою завершення реалізації злочинного умисного, направленого на особисте збагачення, діючи за попередньою змовою, здійснили дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна. В подальшому ОСОБА_11 зайшов до ресторану «Вареники», де здійснили дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна, та отримав від потерпілого ОСОБА_13 раніше виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банкнот номіналом 500 гривень (номер та серія ЛБ4527342) кожна в кількості 500 штук на загальну суму 250 000 гривень, як частину неіснуючого боргу у розмірі 600 000 гривень.
Крім того, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 11.01.2020, ОСОБА_3 у невстановлений спосіб, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої особи (осіб) пістолет моделі «STALKER 914 - UK».
Вказаний пістолет «STALKER 914 - UK», ОСОБА_3 переніс до автомобілю «Опель Зафіра» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, та зберігав і транспортував у ньому протягом невстановленого досудовим розслідуванням часу.
В подальшому, 11.01.2020 у період часу з 14 годин 35 хвилин по 16 годину 21 хвилин, під час проведення обшуку в автомобілю «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 , який був під безпосереднім керуванням ОСОБА_3 працівниками поліції виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет моделі «STALKER 914 - UK» .
Відповідно до висновку судової експертизи зброї наданий на експертизу предмет схожий на пістолет вилучений 11.01.2020 під час обшуку автомобіля «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом «STALKER 914 - UK», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_2 , виробництва «Atak Silah San. Tic. Ltd. Sti.» Туреччина.
За вказаний дій, ОСОБА_3 підозрюється у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами з погрозою застосування тяжких тілесних ушкоджень, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та у придбанні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
11.01.2020 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
На даний час ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, і підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2020 року до ОСОБА_3 застосовано на строк до 28.02.2020 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено розмір застави у 600000 грн., у разі внесення якої покладено на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки: з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування із усіма свідками, потерпілим та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну.
Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні злочину є обґрунтованою. Ризики, які зазначені у клопотанні слідчого та передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними. Запобігти цим ризикам не можна шляхом застосування інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 станом і на цей час підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, які досліджувалися в судовому засіданні під час розгляду клопотання.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування зібрані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_3 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України в ході розгляду клопотання не встановлено.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
На наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України вказує те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, один з яких (ст. 189 КК) за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, хоча раніше і не судимий але, на даний час обвинувачується у іншому кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доказів працевлаштування підозрюваного слідчому судді не надано, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних звязків. Крім цього, з врахуванням обставин вчинення інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 189 КК України, є достатньо підстав вважати щодо можливості впливу в незаконний спосіб на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показів на його користь.
Таким чином, станом на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою заявлені раніше ризики не зменшилися, та інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам.

Разом з цим, завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, який спливає 28.02.2020 року, перешкоджає те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати певні процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

Вважаю, що проведення слідчих дій, долучення їх результатів до матеріалів кримінального провадження має суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного вважаю, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного вище тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, наявність у теперішній час наведених вище ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і необхідність для його завершення проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій, здійснення яких потребує часу строком до шести місяців.

Таким чином, під час розгляду клопотання прокурор довів, що вказані вище обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, що, враховуючи продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до шести місяців ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.02.2020 року, згідно ст. 199 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та є підставою для задоволення клопотання слідчого.

Разом із цим, не підлягає задоволенню клопотання голови громадської організації "Всеукраїнське обєднання "Незалежна спілка спортсменів" ОСОБА_14 про особисту поруку, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука є не тільки заходом попередження спроб підозрюваного ухилитись від органів досудового розслідування, але й однією з процесуальних форм залучення громадськості до перевиховання правопорушників. Відповідно до кримінального процесуального законодавства України поручителі зобовязані забезпечити виконання всіх передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обовязків підозрюваного. Підозрювані перебувають під вихованням впливом людей, близьких їм по роботі, місцю проживання або повязаних з ними родинними звязками тощо. У кримінальному провадженні може бути залучено поручителя, якщо він заслуговує на особливу довіру. Під особливою довірою до особи слід розуміти те, що вона користується авторитетом у суспільстві, раніше належним чином виконувала роль поручителя тощо. Поручителями можуть виступати громодяни, які завдяки високим моральним якостям, чесному ставленню до праці і виконанню громадських обовязків мають авторитет у коллективі або за місцем проживання і реально спроможні забезпечити належну поведінку і виконання покладених на підозрюваного обовязків.
Проте громадянин ОСОБА_14 , який очолює громадську організацію "Всеукраїнське обєднання "Незалежна спілка спортсменів" та подав своє клопотання про взяття ОСОБА_3 на особисту поруку не довів свої моральні якості, не довів що користується авторитетом у суспільстві, не впевнив слідчого суддю про можливість забезпечити виконання всіх передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обовязків підозрюваного. За таких обставин слідчий суддя вважає що, ОСОБА_14 , не заслуговує на довіру, через що у його клопотанні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 180, 183, 186, 197, 201, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 25 квітня 2020 року, з правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.01.2020 року, у разі внесення якої, покласти на підозрюваного визначені цією ухвалою обовязки строком на два місяці.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному на інший не повязаний з триманням під вартою - відмовити.
У задоволенні клопотання голови громадської організації "Всеукраїнське обєднання "Незалежна спілка спортсменів" ОСОБА_14 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1