Справа № 991/4442/20
Провадження1-кс/991/4580/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР)

ВСТАНОВИЛА:

01 червня 2020 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 (скаржника) на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Скаржник просить про таке:
1.Визнати незаконною бездіяльність посадових осіб НАБУ, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом встановленого законом строку відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені статтями 364, 368, 369-2 КК України викладені в повідомленні від 18 травня 2020 року.

2.Зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364, 368, 369-2 КК України та надати витяг з ЄРДР.

Слідча суддя розглянула матеріали скарги та документи, що її обґрунтовують.

Обґрунтування скарги

Скаржник зазначив, що 18 травня 2020 року ОСОБА_3 направив до НАБУ повідомлення про кримінальні правопорушення вчинені суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 , передбачених ст.ст.363, 368, 369-2 Кримінального кодексу України. У вказаному повідомлення ним були описані події, які відбулися протягом 2019-2020 р під час здійснення провадження у справі №520/4880/19 за його адміністративним позовом до першого заступника Міністра України ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, про визнання протиправними певних дій.
Зазначене повідомлення було отримано Національним антикорупційним бюро України 20 травня 2020 року.

Скаржник вважає що уповноважені особи НАБУ не вчинили дій щодо внесення відомостей до ЄРДР, хоча були зобов`язані це зробити відповідно до ст. 214 КПК України.

Ухвалою слідчої суддя від 03 червня 2020 провадження по справі було відкрито, та визнано явку скаржника в судове засідання не обов`яковою.

Доводи сторін у судовому засіданні

Детектив у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення , в яких просив відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що в заяві ОСОБА_3 від 18.05.2020від 21.01.2020 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро, тому заяву скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві.Тому, бездіялность з боку службових осіб НАБУ, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, відсутня. Скаргу просив розглянути без участі представника Національного антикорупційного суду, що відповідно до вимог статті 306 КПК України не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до вимог ч.4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Мотивація суду

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників, слідча суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Слідчий (детектив) невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення ( п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України).
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Слідча суддя керується загальними засадами кримінального провадження, а саме принципами законності та верховенства права (пункти 1-2, частини 1 статті 7 КПК України). Слідча суддя також зазначає, що судове рішення повинно бути обґрунтованим і вмотивованим (частина 1 статті 370 КПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. Тому, при вирішенні питання щодо того, чи НАБУ вчинило бездіяльність щодо заяви про кримінальне правопорушення, а також при оцінці обставин для винесення одного з рішень за результатами розгляду скарги, слідча суддя має посилатися на конкретні обставини та норми права.
Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_3 18.05.2020 засобами поштового зв`язку надіслав заяву про вчинення кримінальних правопорушень до НАБУ, в якій просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 передбачене статтями 364, 368, 369-2 Кримінального кодексу України.
У цій заяві ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні судді ОСОБА_6 перебувала адміністративна справа № 520/4880/19 за його позовом до першого заступника Міністра оборони України ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, про визнання протиправними певних дій першого заступника Міністра оборони України ОСОБА_5 при підготовці та виданні спільних директив Міністерству оборони України та Генеральному штабу Збройних сил України в частині введення в дію на Військово-юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Я.Мудрого ( далі ВЮФ НЮУ) переліку змін до штату ВЮФ НЮУ.
Ухвалою судді Харківського адміністративного суду ОСОБА_4 було відкрито спрощене провадження в адміністративній справі 520/4880/19 . Після отримання відзиву на позов, скаржник звернув увагу судді, що він підписаний не уповноваженою особою, вважав, що ОСОБА_7 (який здійснював свої повноваження за довіреність від імені відповідача першого заступника Міністра оборони України ОСОБА_5 ) не може їх здійснювати, так як довіреність видана з порушенням низки вимог законодавства України. При цьому скаржник подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи за його адміністративним позовом в судовому засіданні. Натомість, суддя ОСОБА_4 протиправно допустила до участі у справі неналежного представника, своєю ухвалою від 12.08.2019 відмовила у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні та прийняла рішення на користь неналежного представника відповідача. На думку ОСОБА_3 , суддя ОСОБА_4 здійснила дії, що мають ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 368, 369-2 КК України.
Дослідивши зміст заяви від 18.05.2020 та надані матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених 364, 368, 369-2 КК України

Доводи скаржника щодо вчинення суддею діянь грунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.

При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.

Водночас із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ОСОБА_3 з прийнятим суддею рішенням, що було ухвалено не на користь заявника.

Разом з цим, слідча суддя враховує, що згідно зі ст.129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) визначено, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Згідно з п.10 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статтями 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання щодо невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, слідча суддя враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 Кримінального кодексу України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 , відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятим суддею рішеннями при розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. 2, 7, 303-309, 372 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 18.05.2020 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
слідча суддя ОСОБА_1