Справа № 184/475/20
Номер провадження 1-кп/184/130/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000120 від 17.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.02.2014 року Апостолівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки.
- 22.04.2014 року Апостолівським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки. Згідно ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання приєднати покарання за вироком Апостолівського районного суду від 19.02.2014 до відбуття 5 років позбавлення волі. Згідно ст.ст.75,76 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки. Ухвалою Апостолівського районного суду відмінений випробувальний термін та направлений для відбутої покарання згідно вироку Апостоловського районного суду від 22.04.2014 терміном на 5 років. Звільнений 24.09.2018 за ухвалою Широківського районного суду в Дніпропетровській області від 14.09.2018 згідно ст. 81 КК України, ст.537 КПК України умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 19 днів.
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

05.02.2020 приблизно о 12 годині, ОСОБА_3 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

В цей же день та час, ОСОБА_3 , підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 та шляхом віджиму замку відчинив вхідні двері та протиправно проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав з кімнати квартири АДРЕСА_4 майно належне ОСОБА_5 , а саме цифровий ефірний приймач марки «Bravis Т21002», вартість якого складає 399 гривень 90 копійок та телевізор марки «Старт», котрий для потерпілого матеріальної цінності не представляє.

Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 399 гривень 90 копійок.

Окрім цього, 20.02.2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись на ґрунтовій дорозі, що йде до с. Перевізькі Хутори з м. Покров Дніпропетровської області через колишню територію Олександрівського кар`єру AT «Покровський ГЗК», де на землі побачив металевий предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на гранату РГД-5. Зрозумівши, що даний предмет дійсно є гранатою РГД-5, у ОСОБА_3 , виник злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вказаних вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В той же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вибухових речовин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжував утримувати у руках знайдені ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, чим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, носіння вибухових речовин, знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, поклав у ліву зовнішню кишеню куртки одягнену на ньому та почав носити з собою без передбаченого законом дозволу. 20.02.2020 о 10 годині 30 хвилин на території парку навпроти буд. 1 по вул. Соборна, м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст.ст. 260-264 КУпАП затримано ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_3 у лівій зовнішній кишені одягненої на ньому куртки, виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та запал до неї.

Згідно висновку експерта №19/104-11/1/492/267 від 28.02.2020, надані на дослідження об`єкти, є: - конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ.

Споряджений корпус бойової, ручної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ у поєднанні (штатним способом) утворюють бойову осколкову, наступальну, ручну гранату РГД-5.

Надані на дослідження об`єкти, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, виготовлені промисловим способом.

Надані на дослідження об`єкти, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, придатні до здійснення вибуху, які ОСОБА_3 носив, придбав без передбаченого законом дозволу.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та надав показання, що дійсно, взимку 2020 року в денний період доби (точної дати та часу не пам`ятає) він прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає біля старого кінотеатру «Марс» в м.Покров (точної адреси він назвати не зміг), проте останнього вдома не було, двері були зачинені. Він штовхнув двері плечем і ті відчинилися. Зайшовши у середину, він переконався, що в квартирі потерпілого нікого не було. Тоді він взяв в одній із кімнат тюнер чорного кольору «Т2» та невеликий телевізор, з якими вийшов через двері зазначеної квартири. Після вчиненого він пішов до 35-го мікрорайону міста, де викрадене майно здав невідомим особам, за що отримав 130 грн. Гроші витратив на продукти харчування.

Крім того, надав показання, що на початку березня 2020 року зранку перебував біля Олександрівського кар`єру з металошукачем, за допомогою якого шукав метал. В зазначеному місці він знайшов гранату, яка лежала на землі. Він поклав корпус знайденої гранати в одну кишеню вдягненої на ньому куртки, а запал до неї ? до іншої, після чого пішов до 35-го мікрорайону м.Покров, де в ларьку навпроти магазину «Вавілон» купив пляшку пива, за розпивання якого був зупинений біля ринку 35-го мікрорайону працівниками поліції. Під час особистого огляду він добровільно видав знайдений корпус гранати та запал до неї.

У вчиненому розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» доведена повністю:

- в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України;

- в носінні, придбанні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України: за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України є тяжкими злочинами; наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів проти власності, офіційно не працює, неодружений, однак перебуває у фактичних шлюбних відносинах, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога та психіатра не перебуває, за обліками дозвільної системи Нікопольського ВП ГУНП та ІП НПУ як власник будь-якої зброї ОСОБА_3 не значиться.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, встановленні обставини справи, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, настання позитивних змін в його особистості та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає, враховуючи те, що обвинувачений попередньо двічі притягувався за вчинення тяжких злочинів проти власності, за які його суд, на підставі ст. 75 КК України, звільняв від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого і не створило в останнього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 28.04.2020 року. На даний час запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовуються. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати в порядку приведення вироку до виконання.
Речові докази:

- цифровий ефірний приймач марки «Bravis», блок живлення до нього та пульт дистанційного управління, передані під розписку потерпілому, після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_5 ;

- сейф пакет № 3893806, в котрому знаходяться залишки після вибуху корпуса гранати РГД?5 та запалу типу УЗРГМ після проведення полігонного випробування, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) грн. 09 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовується.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1