ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Салівка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
04.01.2020 об 11 год. 50 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», що знаходиться по вул.Будівельників, 16 у м.Горішні Плавні, а саме на станції Фабрична ЗЦ, виявив рейкові накладки марки 2Р65 в кількості 9 штук та колійні болти з гайкою в кількості 6 штук, після чого у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та мети, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, демонтував рейкові накладки марки 2Р65 в кількості 9 штук, вартістю 272,40 грн. кожна та колійні болти з гайкою і шайбою в кількості 6 штук, вартістю 17,30 грн. кожна, загальною вартістю 2555,40 грн., що перебувають на балансі ПрАТ «Полтавський ГЗК», які склав та підготував для подальшого транспортування.
Однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був виявлений працівниками охорони.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці намагався викрасти з території ПрАТ «Полтавський ГЗК» рейкові накладки та колійні болти з гайками, проте був затриманий працівниками охорони підприємства. Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом замаху на таємне викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи представник потерпілої особи в судове засідання не прибув. Від представника ПрАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому представник потерпілої особи зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого, у вирішенні питання про призначення покарання поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні замаху на умисний злочин проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 185 КК України, так як він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання у с.Салівка, де мешкає разом із матір`ю похилого віку. За наданою в.о. старости села характеристикою, ОСОБА_5 постійної роботи не має та працює по найму різноробочим, характеризується негативно, проте у 2019-2020 роках скарг на нього не надходило.
Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_5 визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку представника потерпілої сторони, який питання про призначення покарання залишив на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, з урахуванням правил призначення покарання за незакінчений злочин, передбачених ст.68 КК України.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1,75 КК України суд не знаходить.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у нього законного джерела доходу та постійної роботи, суд доходить висновку про необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт у розмірі наближеному до мінімального, що передбачений санкцією ч.1 ст.185 КК України.
Тільки таке реальне покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та виду призначеного покарання, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 85 (вісімдесят п`ять) годин.
Речові докази по справі:
-металеві накладки для залізничної колії в кількості 9 штук та 6 колійних болтів з гайкою і шайбою залишити ПрАТ «Полтавський ГЗК», як йому належні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, представнику потерпілої особи роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченим, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1