Справа №: 343/144/20
Провадження №: 1-кп/0343/56/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 25.12.2019 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, депутатом не обирався, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин:
пізно ввечері з 22 на 23 грудня 2019 року ОСОБА_3 прийшов до території домогосподарства в АДРЕСА_2 , де проживає його дружина ОСОБА_7 (тепер уже колишня) та її батько ОСОБА_5 . Увійшовши в одну із кімнат приміщення будинку, він побачив свою дружину та ОСОБА_5 . З першою вчинив конфлікт на ґрунті неприязних відносин, з метою припинити який між ними втрутився ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_3 виник неправомірний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень. 23 грудня 2019 року близько 02.15 годин під час суперечки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в середині будинку за вказаною адресою, на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_3 наніс один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній упав на диван, який знаходився поруч. Скориставшись тим, що потерпілий не може чинити опору, ОСОБА_3 наніс йому два удари правою рукою в область обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які згідно з висновком експерта №1 від 16.01.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, а також забійної рани в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, зокрема зазначив, що вони з ОСОБА_7 на той час проживали окремо, тому приблизно о 23 годині він приїхав до її будинку, щоб забрати свої особисті речі. Перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , між ним та колишньою дружиною виник конфлікт, в який втрутився батько останньої - ОСОБА_5 . Потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, фізично є значно більшим та здоровішим від нього. Тому 23.12.2019, близько 02.15 годин, обороняючись від тестя, він наніс йому удар в спину, від якого той упав на диван, а також наніс йому долонею удари в голову, в область обличчя, завдавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого. У вчиненому розкаявся, зазначив, що просив вибачення у потерпілого, знявся з реєстрації з його будинку та готовий понести покарання, яке визначить суд. Шкоду потерпілому не відшкодував, так як сума коштів, яку він просить відшкодувати, є непосильно великою для нього, у зв`язку з карантином він не працює, а доходу, який отримує, підзаробляючи у жителів села Раків, ледь вистачає на утримання дитини та оплату комунальних послуг.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме, те, що він вчинив злочин щодо особи, яка є суттєво старшою за нього, однак негативно ставиться до вчиненого, відповідно до висновку органу пробації виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високу небезпеку для суспільства, в т.ч. для окремих осіб, враховує, що він ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, яка проживає разом з ним. За час проживання в с. Надіїв обвинувачений зарекомендував себе посередньо, а саме скарг зі сторони жителів села на нього не поступало, однак мали місце сварки в сім`ї. ОСОБА_3 на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Долинської ЦРП не перебуває.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, є визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України,якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд, реалізуючи принципи законності, справедливості, індивідуалізації, гуманності, необхідності і достатності покарання приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України - у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речових доказів та витрат на залучення експертів немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1