22.05.2020 Справа № 756/5645/20
Унікальний № 756/5645/20
Провадження № 1-кс/756/1072/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0003062 від 12.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст. 358, ст. 290 КК України, клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2020 слідчий слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, погодженим процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003062 від 12.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст. 358, ст. 290 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали вказаного кримінального провадження, в ході досудового розслідування якого встановлено, що 12.05.2020 року приблизно о 02 год. 12 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дніпроводська, 1, КП «Водогон», працівниками ДПП було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки якого виникла підозра на підробку або заміну ідентифікаційного номера транспортного засобу ( НОМЕР_1 ).

12.05.2020 року під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Дніпроводська,1 слідчим було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , які постановою слідчого від 12.05.2020 року визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0003062 від 12.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ст. 290 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що на даний час необхідно накласти арешт на тимчасово виучене майно (речові докази), а саме на транспортний засіб марки «Ніссан» Моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 у вигляді заборони користування, відчуження та розпоряджання будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

При цьому слідчий покликається на ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, слідчий вказує у клопотанні, що ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, якими, як зазначено вище, визнано зазначені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію

даного транспортного засобу. Також, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна саме для забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України - «Речові докази». Орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, вважає що транспортний засіб марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 відповідають критеріям речових доказів.

Слідчий просить у клопотанні постановити ухвалу про накладення арешту на транспортний засіб марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 у вигляді заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати будь-кому і будь-яким чином зазначене майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, пояснивши при цьому, що причина зупинки працівниками поліції вказаного вище транспортного засобу їй не відома, що автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу вилучили у володільця ОСОБА_4 по тій причині, що при перевірці по відповідним базам даних не було виявлено ніякої інформації про вказаний автомобіль. При цьому прокурор не спростовує доводів володільця майна та його представника про те, що того, що рік випуску автомобіля марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , - НОМЕР_5 , і що у разі відсутності операцій з вказаним автомобілем після 01.01.2013 року інформація про нього і не може міститися у відповідних нещодавно створених базах.

Слідчий до суду не прибув. Згідно останнього речення ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Володілець майна ОСОБА_4 показав, що 12.05.2020 року приблизно близько 02 години в м. Києві на КП «Водогон» працівниками ДПП було зупинено автомобіль під його керуванням, про причину такої зупинки йому не повідомили. Під час огляду автомобіля працівники поліції ніяких претензій до нього не мали, згодом захотіли перевірити наявність в нього страхового полісу цивільно-правової відповідальності, проте такий страховий поліс на той час в нього був відсутній, оскільки він керував автомобілем, який мав намір купити до 17.05.2020, оскільки саме така дата була кінцевою датою строку дії нотаріально посвідченої довіреності, виданої власником транспортного засобу своїй довіреній особі на право розпорядження автомобілем марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 1984 року випуску. Така довіреність видана в Одеській області, де і проживає власник вказаного автомобіля ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 пояснив, що через відсутність в нього страхового полісу відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, після чого викликано слідчо-оперативну групу, яка прибула на місце, склала ще один протокол та вилучила в нього автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. ОСОБА_4 вважає, що підстави для вилучення в нього вказаного вище майна та подальше накладення на це майно арешту є безпідставним, оскільки жодних ознак будь-якого злочину при огляді автомобіля, яким він керував, виявлено не було. Остання операція щодо постановки вказаного автомобіля на облік мала місце в 1997 році, тому в новостворених базах, з якими працюють працівники поліції, такого автомобіля бути не може. А відсутність старого автомобіля в нових базах не свідчить про те, що свідоцтво про реєстрацію такого автомобіля є підлобним, в чому його переконували працівники поліції.

ОСОБА_4 просив клопотання про арешт вилученого в нього майна залишити без задоволення та автомобіль, ключі від автомобіля і свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу йому повернути.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 вважає клопотання про арешт майна не обґрунтованим та безпідставним, просить клопотання відхилити.

Вислухавши прокурора, володільця майна та його представника, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання, виходячи із наступного.

12.05.2020 з 02 год. 45 хв. до 03 год. 20 хв. слідчим Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 за участю двох понятих, ОСОБА_4 та спеціаліста ОСОБА_9 було проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості розміром 4 м х 5 м, що розміщена поблизу КПП, що розташований поблизу перехрещення пр. Мінського та вул. Дніпроводська, де було виявлено та вилучено вказаний вище автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу. Відповідно до вказаного протоколу огляду місця події жодних слідів будь-яких злочинів, жодних ознак злочинів, передбачених ст.ст. 290, 358 КК України, виявлено та зафіксовано не було.

У протоколі огляду місця події підставою для проведення вночі огляду володіння особи у виді транспортного засобу, зазначено наступне: вказівка чергового по Оболонському УП ГУНП в м. Києві. Тобто на момент проведення огляду місця події, самої події ще не було, оскільки у протоколі відсутні посилання на відомості про заяву чи повідомлення про подію у разі, якщо огляд місця події проводиться до початку кримінального провадження.

Відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0003062 видно, що 12.05.2020 о 9 год. 54 хв. внесено відомості з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України, а о 18 год. 28 хв. внесено відомості з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 290. Підставою для внесення таких відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 358 ст. 290 КК України у витягу з ЄРДР зазначено: матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначених матеріалів слідчому судді разом з клопотанням про арешт майна надано не було. Протокол огляду місця події від 12.05.2020 року про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень - не свідчить.

Постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів (автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), на думку слідчого судді, є юридично нікчемною за відсутністю самих злочинів, які вимагають доказування. Крім того, відповідно до вказаної постанови місцем зберігання таких речових доказів, як автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слідчим визначено кімнату зберігання Оболонського УП ГУНП в м. Києві, що фактично не є можливим для автомобіля. Відтак, місце зберігання автомобіля невідоме, квитанції або розписки про прийняття речових доказів на відповідальне зберігання певною уповноваженою особою - матеріали клопотання не містять. Доля вилучених під час огляду місця події ключів від автомобіля невідома.

З копії рапорту поліцейського роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 УПП у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_10 вбачається, що 12.05.2020 о 02 год. 12 хв. під час патрулювання екіпажем Рубін-504 (спільно з рядовим поліції ОСОБА_11 ) на КП «Водогон» в м. Києві за порушення ПДР було зупинено автомобіль марки «Ніссан» моделі «Блюберд», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Які саме вимоги ПДР були порушені водієм - у рапорті не повідомляється. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 щодо тих порушень ПДР, за вчинення яких його було зупинено - відсутній, оскільки не складався.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчим суддею встановлено, що вилучене 12.05.2020 року при огляді місця (за відсутності самої події) майно не може бути використане у кримінальному провадженні як докази, оскільки вони здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків та підстав, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Частиною 2 статті 35 цього Закону передбачені випадки, коли поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби.

Згідно ч. 3 ст. 35 КК України поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як зазначено вище, жодної із підстав, передбачених законом, для зупинки поліцейським автомобіля під керуванням ОСОБА_4 - не було.

Огляд вказаного автомобіля, проведений працівниками поліції до виклику та приїзду СОГ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві було здійснено поза законом, результати такого огляду викладено в рапорті, який не є доказом у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 233 КПК України цієї ж статті слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Відповідно до вимог частини першої статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Частиною другою зазначеної статті 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

З дослідженого протоколу огляду місця події від 12.05.2020 слідчим суддею встановлено, що слідчий ОСОБА_8 безпідставно вилучив майно у водія ОСОБА_4 за відсутності будь-яких ознак та слідів будь-яких злочинів, що позбавляє слідчого суддю вважати вилучене майно таким, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Враховуючи все вищевикладене, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 233, 234, 237, 169, 170 -173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003062 від 12.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст. 358, ст. 290 КК України, залишити без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України автомобіль марки «Ніссан» моделі Блюберд, білого кольору, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «Ніссан» моделі Блюберд, білого кольору, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , - повернути особі, у якої їх було вилучено, а саме ОСОБА_4 .

Копію ухвали після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчому, прокурору після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1