Номер провадження: 11-сс/813/46/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2019 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову заступниці Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова та Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 30,

ч. 5 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (4 злочини), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2019 було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову заступниці Генерального Прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації

ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Теленешти Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова та Російської Федерації, мав посвідку на тимчасове проживання на території України строком до 27.04.2019, не судимого,

для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених статтями передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4

ст. 228.1 (4 злочини), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що при вирішенні прокурором питання про видачу ОСОБА_7 до іноземної держави ним було додержано вимоги Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі положень ст. 589 КПК України, яка містить перелік підстав для відмови у видачі особи. Крім того, під час судового засідання, слідчим суддею не встановлені, а заявником ОСОБА_7 не надані відомості щодо подання заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Слідчим суддею також не встановлені інші обставини, наявність яких є перешкодою у прийнятті рішення про видачу особи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію). Доводи про фальсифікацію кримінальної справи правоохоронними органами Російської Федерації та Республіки Молдови відносно заявника ОСОБА_7 надані до суду у якості обґрунтування не можуть бути прийняті до уваги при розгляді його скарги на постанову про видачу.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Заявник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження і ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою постанову заступниці Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та заборонити Генеральній прокуратурі України видавати його в порядку екстрадиції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що оскаржена ухвала районного суду та постанова заступника Генерального Прокурора України є незаконними, суперечать положенням ст. 590 КПК України, міжнародно-правовим нормам та порушують права та свободи людини.

Вказує, що кримінальне переслідування його правоохоронними органами Російської Федерації тягне за собою реальну загрозу свавільної поведінки з ним на території вказаної держави. Також прокуратурою при проведенні екстрадиційної перевірки не прийнято до уваги доводи, що ґрунтуються на інформації опозиційних друкованих ЗМІ Республіки Молдови про можливість політичного переслідування відносно нього в Російській Федерації та те, що йому дійсно загрожує небезпека у вигляді порушення прав людини.

Крім того ОСОБА_7 посилається на погіршення стану його здоров`я.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду скарги.
Відповідно до матеріалів справи у провадженні слідчого департаменту Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4

ст. 228.1 (4 злочини), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

У зв`язку з ухиленням від органу досудового слідства 23.06.2017 ОСОБА_7 оголошений у розшук уповноваженим органом Російської Федерації.

05.07.2017 ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук на території всіх держав-членів Інтерполу.

Постановою Тверського районного суду м. Москва Російської Федерації від 20.07.2017 відносно ОСОБА_7 заочно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці з моменту передачі правоохоронним органам Російської Федерації у випадку екстрадиції або депортації на територію Російської Федерації, або з моменту затримання ОСОБА_7 на території Російської Федерації.

21.01.2019 співробітниками СКП Таїровського ВП Київського ВП в Одеській області складено протокол про затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208, 582 КПК України та 24.01.2019 Київським районним судом м. Одеси в порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та поміщено до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» .

05.02.2019 уповноваженим органом Російської Федерації винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого у вчинені вищевказаних злочинів.

В Генеральну прокуратуру України 15.02.2019 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_12 , який є громадянином Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_7 на території Російської Федерації відповідають злочинам, передбаченим ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307, ч. 2

ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 (один) рік.

27.02.2019 Малиновським районним судом м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 10

ст. 584 КПК України.

25.04.2019 та 20.06.2019 ухвалами слідчих суддів Малиновського районного суду

м. Одеси визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_7 .

Після завершення екстрадиційної перевірки постановою заступника Генерального Прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 прийнято рішення про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова та Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4

ст. 228.1 (4 злочини), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 395

Заслухавши суддю-доповідача, виступ апелянта ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Так як в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про дату отримання ОСОБА_7 копії оскарженої ухвали, а також те, що сам апелянт неодноразово вказує у клопотаннях та в апеляційній скарзі про те, що йому не була вручена копія оскарженого рішення, апеляційний суд вважає, що апелянтом не пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 573 КПК України, запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 573КПК України, центральний орган України має право відмовити в направленні запиту до іноземної держави, якщо існують передбачені цим Кодексом або міжнародним договором України обставини, які можуть перешкоджати видачі.

За змістом положень ст. 587 КПК України, прийняттю рішення про видачу (екстрадицію) особи іноземній державі передує екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Положеннями ч. 1 ст. 590 КПК України передбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

При цьому перелік підстав, з яких іноземній державі може бути відмовлено у видачі особи, передбачений ст. 589 КПК України.

Відповідно до частини першої вказаної статті, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Також згідно з ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
З оскаржуваного судового рішення вбачається, що слідчий суддя під час розгляду скарги в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону.
Разом з тим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 стверджував, що оскаржена ухвала слідчого судді є незаконою, прийнятою з порушенням норм Кримінальгого процесуального кодексу України та порушує його права і свободи, але ці твердження підозрюваного апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Так, з долучених до матеріалів провадження документів убачається, що при проведенні екстрадиційної перевірки на запит заступника прокуратури Одеської області старшому раднику юстиції ОСОБА_13 від 11.06.2019 № 14-10007-19 з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов лист з відповіддю , в якому вказано, що громадянин Республіки Молдови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області з письмовим клопотанням про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, процедури набуття громадянства України, продовження терміну перебування на території України, не проходив (а.с. 106,114)

Таким чином, за результатами екстрадиційної перевірки, на підставі якої винесено постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Російської Федерації, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України підстав для відмови у видачі особи (а.с.108-109).

Відповідно до матеріалів справи, апелянт до моменту звернення 16.07.2019 зі скаргою на постанову заступника Генерального Прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Російської Федерації не скористався правом на подачу заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України, що є безумовною перешкодою для прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи, а тому, на думку апеляційного суду, відсутня підстава для скасування оскаржуваної постанови заступника Генерального Прокурора України.

Таким чином, на момент розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову заступника Генерального Прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Російської Федерації не існувало обставин, які є підставою для скасування цієї постанови.

Вищевказані обставини були вірно оцінені слідчим суддею, їм була надана належна правова оцінка та прийняте рішення ґрунтується на положеннях чинного кримінального процесуального законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які свідчили б про існування реальної загрози свавільної поведінки по відношенню до

ОСОБА_7 з боку правоохоронних органів Російської Федерації при здійсненні кримінального переслідування, можливого політичного переслідування відносно

ОСОБА_7 в Російській Федерації та загрози небезпеки порушення прав людини по відношенню до останнього.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянтом та його захисником не надано жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин, а також на підтвердження погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 .

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставинив їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422, 532, 590 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2019 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову заступниці Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 25.06.2019 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. п. «а», «г» ч. 4

ст. 228.1 (4 злочини), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4