Провадження № 1-кс/331/553/2020
Справа № 331/150/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0000098 від 10 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

10.01.2017, ОСОБА_4 направився до сервісного центру, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 2-В, для переоформлення свого транспортного засобу, а саме автомобіля Peugeot 309, д.н. НОМЕР_1 , де при перевірці експертом номерних агрегатів автомобіля було виявлено зміну первинного номеру кузова, який піддавався зміненню шляхом видалення фрагмента номерної деталі з послідуючою кустарною вваркою аналогічного фрагмента номерної деталі іншого кузова автомобіля. Далі було викликано слідчо-оперативну групу Олександрівського ВП та в ході проведення огляду місця події було оглянуто та вилучено його автомобіль, документи та ключі від нього.

Підставою для вилучення автомобіля було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційних документів з метою недопущення знищення або руйнування вказаного майна.

На теперішній час вказаний автомобіль знаходиться на майданчику Олександраівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб знаходяться в розпорядженні слідчого.

В обґрунтування необхідності передачі вказаного майна йому на відповідальне зберігання зазначає, що позбавлення можливості користуватися майном порушує його права, як власника транспортного засобу, передбачені ст.ст. 316, 317 ЦК України; знаходження автомобіля на відкритому майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області призводить до його псування та заподіянню йому, як власнику, матеріальних збитків.
На підставі викладеного, просить суд передати йому автомобіль Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключі на відповідальне зберігання.

Заявник в судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині клопотання наявна вимога про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти клопотання не заперечував, зазначивши, що на даний час судово-криміналістична експертиза по кримінальному провадженню № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, проведена, всі слідчі дії стосовно вказаного в клопотанні майна виконані.

Взявши до увагу вимогу заявника про розгляд справи за його відсутності, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, взявши до уваги думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження по кримінальному провадженню № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження у січні 2017 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключі, які були вилучені 10 січня 2017 року в ході проведення огляду місця події.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2017 року накладено арешт на транспортний засіб Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключі, які були вилучені 10 січня 2017 року в ході проведення огляду місця події.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційних документів.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість накладення арешту на майно та втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечував "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про передачу вилученого майна на відповідальне зберігання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ст. 1 Конституції - Україна є правовою державою. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції).

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ст. 9 Конституції).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зазначене кореспондується з приписами КПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Аналогічні норми містяться в ч. 5 ст. 9 КПК. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує на думку суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України, Конституцією України , ст.1 Протокола № 1 до Европейської Конвенції з прав людини..
На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що :» важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні….» )
Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

З огляду на вищевикладене, з метою недопущення псування та знищення майна, та порушення права користування цим майном, його законним володільцем, та з огляду на те, що всі слідчі дії стосовно вказаного в клопотанні майна виконані, у зв`язку з чим вказаний автомобіль, реєстраційні документи на нього та ключі, можуть бути передані на відповідальне зберігання.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна - автомобіля марки Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключів, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про передачу вилученого по кримінальному провадженню № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, майна на відповідальне зберігання, задовольнити.

Передати автомобіль Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього та ключі, на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт.
Доручити виконання ухвали в цій частині слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000098 від 10 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
28.02.2020