В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення від 22.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000203 від 10.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого на посаді обвалювальника тушок птиці ФОП « ОСОБА_6 », не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 08.01.2020 о 01:12 год., перебуваючи поблизу банкомату «ІндустріалБанк», що розташований за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Добролюбова, 7, мав із собою банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , який напередодні передав ОСОБА_4 , при цьому повідомивши чотирьохзначний захисний пін-код, з метою придбати продукти харчування у магазині.
У подальшому, перебуваючи поряд із вищевказаним банкоматом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, за допомогою введення комбінацій чотирьохзначного захисного пін-коду картки виконав операцію зняття готівки, в результаті якої отримав грошові кошти у сумі 1000 гривень із банківського рахунку «ПриватБанк», що належить ОСОБА_7 .
Після чого, разом із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1000 гривень
Так, на підставі положень ст.468 КПК України, 22 червня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, та прокурором на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт.
З вказаної угоди від 22 червня 2020 року вбачається, що її сторони обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000203 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обтяжуючі покарання відсутні. Сторони угоди узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
У угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Ухвалою суду від 29 травня 2020 року, згідно ч. 1 ст.314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст.476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_7 , який є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, запевняв суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просила цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що підозрюваний усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 22 червня 2020 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 , відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_4 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження № 0000203, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого під час досудового розслідування.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений ОСОБА_4 і потерпілий ОСОБА_7 розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Згідно з угодою про примирення від 22 червня 2020 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 08.01.2020 о 01:12 год., перебуваючи поблизу банкомату «ІндустріалБанк», мав із собою банківську картку «ПриватБанк», що належить ОСОБА_7 , який напередодні передав ОСОБА_4 , при цьому повідомивши чотирьохзначний захисний пін-код, для придбання продуктів харчування.
У подальшому, перебуваючи поряд із вищевказаним банкоматом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою введення комбінацій чотирьохзначного захисного пін-коду картки виконав операцію зняття готівки, в результаті якої отримав грошові кошти у сумі 1000 гривень.
Після чого, разом із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майну (крадіжку), про що укладена угода між ним та потерпілим відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. ст.50, 65 - 67 КК України.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 угода про примирення підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 22 червня 2020 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року за №0000203.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського
міськрайооного суду ОСОБА_1