У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква Київської області кримінальне провадження №0001688, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.06.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрушки Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, громадянки України, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

неповнолітній потерпілий: ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_6 ,

обвинувачена: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Так, 30.05.2019 приблизно о 14.40 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Степана Бандери, у напрямку до вул. Дружби в м. Біла Церква Київської області, порушила вимоги п. 2.3(б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 8.7.3.(е) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 16.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів», тобто водій ОСОБА_3 була не уважною до дорожньої обстановки, виїхала на забороняючий їй рух (червоний) сигнал світлофора на регульоване світлофорними об`єктами перехрестя вулиць Степана Бандери - Дружби в м. Біла Церква, де допустила зіткнення з автобусом «РУТА 22» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався на дозволяючий йому рух (зелений) сигнал світлофора по вул. Дружби в м. Біла Церква Київської області та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження медіальної колатеральної зв`язки лівого колінного суглобу. Описане ушкодження заподіяне тупими предметами, могло виникнути внаслідок травми в салоні автобуса під час ДТП, можливо в строк указаний в ухвалі. Дане ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.3(б), п. 8.7.3(е), 16.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 підпадають під кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні надала суду заяву, згідно якої остання відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирився із обвинуваченою ОСОБА_3 і не має до неї жодних матеріальних та моральних претензій. На підтвердження заявленого клопотання, надала відповідну заяву, в якій остання просить суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням.

Представник потерпілого наполягала, що її відмова від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на неї з боку будь-яких осіб.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 підтримав заяву свого представника матері.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою провину в судовому засіданні визнала, фактичні обставини не оспорювала, просила закрити провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачена ОСОБА_3 , представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду справи наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням.

Вислухавши клопотання представника неповнолітнього потерпілого та неповнолітнього потерпілого, з`ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених представником неповнолітнього потерпілого, а також враховуючи позицію обвинуваченої, яка не заперечувала проти задоволення клопотання представника неповнолітнього потерпілого, а обвинувачена в судовому засіданні щиро каялася, вину визнала у повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання представника неповнолітнього потерпілого з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням такої з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, щиро розкаялася у вчиненому, та враховуючи думку представника потерпілого, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останньої не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 370, ст. 372 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001688 від 14.06.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_1