ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/575/20, № 11сс/818/558/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 621/378/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
представника власника
майна ТОВ «Дельта Форест» - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Дельта Форест» та прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000151 від 12.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000151 від 12.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 12.02.2020 за протоколом огляду: лісопродукцію, а саме дошка об`ємом 10,0 кубічних метрів та ліс будівельний діаметром 14-19СМ, об`ємом 32 кубічні метри та - товарно-транспортну накладну № 77 від 12.02.2020. В іншій частині клопотання відмовлено .
На вказане рішення суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Дельта Форест» та прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року та відмовити слідчому у задоволенні клопотання. В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що при завантаженні автомобілів деревиною не було допущено будь-яких вимог чинного законодавства. А придбана деревина є власністю ТОВ «Дельта Форест» . Деревина була придбана на підставі господарських договорів з дотриманням вимог чинного законодавства і не має на собі слідів вчинення будь-якого кримінального правопорушення, як незаконна порубка чи крадіжка лісо продукції, а тому не є предметом кримінального правопорушення. Тому вважає, що вантажні автомобілі не є об`єктами, які можуть бути тимчасово вилучені з урахуванням вимог ст. 167 КПК України. В товарно-транспортних накладних був зазначений пункт розвантаження сел. Лиман Зміївського району Харківської області. ТОВ «Дельта Форест» уклало з ФОП «колісник ОСОБА_9 » договори про надання послуг, відповідно до якого ДП «Зміївське лісове господарство» перевозило деревину до ФОП « ОСОБА_10 », який частково переробляв її (розпилював) та зберігав необроблену деревину, а надалі відвантажував за вказівкою замовника ТОВ «Дельта Форест». Серед всього іншого є також договорі, укладений з ФОП ОСОБА_11 , який доставляв вантаж по території України згідно заявці на приватному автомобілі ДАФ з д.н. НОМЕР_1 і причепом НОМЕР_2 , які використовує водій ОСОБА_12 12.02.2020 на вказаний автомобіль була відвантажена арештована деревина, але помилково було зазначено іншу адресу пункт навантаження. Одразу, помітивши вказану помилку, водій ОСОБА_12 зупинив автомобіль в с. Лиман Зміївського району Харківської області та повідомив про цю обставину посадових осіб ТОВ «Дельта Форест», ставши чекати коли йому доставлять іншу товарно-транспортну накладну. Враховуючи вищевикладене, вважає, що деревина придбана законно, а тому вилучення її та транспортних засобів і визнання їх речовими доказами вважає необґрунтованими. В матеріалах справи відсутні дані стосовно того, коли, ким і де було вчинене кримінальне правопорушення. Відсутні докази вчинення конкретними особами зазначеного правопорушення. Даних щодо вручення представнику ТОВ «Дельта Форест» копії протоколу огляду місця події та тимчасового вилучення майна відсутні. Даних про повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення кому-небудь також немає. Тому вважає, що подія незаконної порубки або крадіжки майна, тобто деревини, належним чином не встановлена і не відбулася, а тому рішення слідчого судді незаконним. Крім того, зазначає, що слідчим не надано об`єктивних даних та підтверджуючих доказів щодо невідповідності кількості та виду лісо продукції, яка перевозилась в автомобілі, не встановлено оглядом місця події дійсну кількість та вид лісо продукції, лише визначено на припущеннях, що вказує на існування ознак речових доказів в розумінні положень ч. 1 ст. 98 КПК України. Тому такий стан доказів не може бути законною підставою для застосування надто обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі і накласти арешт на автомобіль марки DAF 85 CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , з причепом номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; лісопродукцію, а саме дошку об`ємом 10,0 кубічних метрів та ліс будівельний діаметром 14-19 СМ, об`ємом 32 кубічні метри - згідно товарно-транспортної накладної № 77 від 12.02.2020; оригінал товарно-транспортної накладної №77 від 12.02.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 та серія НОМЕР_6 , номер НОМЕР_7 . В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що все вищевказане майно має ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні. Згідно даних на офіційному сайті Державного агентства лісових ресурсів пластикові бирки, виявлені на лісопродукції, за номерами 207475073, 550009039, 207474193, 549985143, 207476072, 207476085, 207477521, 207475067, 207475085, 207475064, 550009045, 550009039, 207474998, 549985164, 207474983, 207474193, видані ДП «Зміївське лісове господарство », не відповідають даним щодо діаметру лісу будівельного в розмірі 14-19 см, як вказано в товарно транспортній накладній №77 від 12.02.2020 року. Крім того, частково на лісо продукції зовсім відсутні бирки, в тому числі і на лісо продукції, діаметр якої перевищує 19 см, що свідчить про наявність ознак незаконного перевезення лісоматеріалів. Товарно-транспортна накладна про навантаження вказаної лісо продукції у ДП «Зміївське лісове господарство» відсутня, пунктом навантаження вказана інша адреса: вул. Промислова, 1Д, м. Кремінні, Луганської області. Автомобіль марки DAF 85 CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , з причепом номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 та серія НОМЕР_6 , номер НОМЕР_7 підлягають арешту, т.я. вказаний автомобіль з причепом використовувались для перевезення продукції, яка ймовірно незаконно перевозилась та є незаконно вирубленою, а тому є знаряддям вчинення злочину і за даними критеріями речовим доказом.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ТОВ «Дельта Форест» адвоката ОСОБА_6 , перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 12.02.2020 року за ч.1 ст.246 КК України.

13.02.2020 року старший слідчий слідчого відділу ОСОБА_8 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого під час огляду місця події майна, а саме: автомобілю марки DAF 85 CF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , з причепом номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; лісопродукції, а саме дошки об`ємом 10,0 кубічних метрів та лісу будівельного діаметром 14-19 СМ, об`ємом 32 кубічні метри - згідно товарно-транспортної накладної № 77 від 12.02.2020; оригіналу товарно-транспортної накладної №77 від 12.02.2020; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 та серія НОМЕР_6 , номер НОМЕР_7 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що зазначені речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, відповідають критеріям, зазначеним у п.1, п.3 ч.2 ст.167 КПК України; існують достатні підстави вважати, що зазначене майно може бути приховане, знищене, продане, відчужене власником, а отже докази вчинення злочину за ст.246 КПК України будуть втрачені. З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, пересування, передачі вказаного майна, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року частково задоволено вказане клопотання старшого слідчого. Накладено арешт на тимчасово вилучене 12.02.2020 р. за протоколом огляду майно: лісопродукцію, а саме дошку об`ємом 10,0 кубічних метрів та ліс будівельний діаметром 14-19СМ, об`ємом 32 кубічні метри та - товарно-транспортну накладну № 77 від 12.02.2020. В іншій частині клопотання відмовлено.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність тим, що слідчим доведено, що вилучене майно лісо продукція та товарно-транспортна накладна, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а також те, що накладення арешту на зазначене майно необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим клопотання слідчого про арешт майна в частині лісо продукції та товарно-транспортної накладної слідчий суддя вважав законним, обґрунтованим. Накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно автомобіль, причеп та свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів, відповідно до яких їх власником є ОСОБА_11 , суд вважав недоцільним та безпідставним з огляду на те, що в судовому засіданні було встановлено, що власник автомобілю та причепу ОСОБА_11 не є підозрюваним у кримінальному провадженню №0000151 від 12.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Крім того, слідчим не доведено, що без накладення арешту на автомобіль, причеп та свідоцтва існує реальна загроза їх втрати, відчуження тощо.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, відповідно до протоколів огляду місця події лісо продукція та товарно-транспортна накладна, можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, оскільки вони є об`єктами, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, можуть бути об`єктами кримінально протиправних дій, є необхідними для проведення судових експертиз та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому підлягають арешту. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. У разі його незастосування є ризик можливості відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Оскільки при накладенні арешту на вилучене майно лісо продукцію та товарно-транспортну накладну слідчим суддею не було визначено строк дії вказаного арешту, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді в частині невизначення строку арешту вказаного майна, встановивши в цій частині строк дії ухвали про арешт до 20 квітня 2020 року.
Цього строку достатньо, щоб виконати всі необхідні слідчі дії для встановлення дійсних обставин події та з`ясування правомірності походження арештованого майна.

Так як слідчим не надано суду доказів того, що вилучені в ході проведення огляду місця події транспортні засоби та свідоцтво про реєстрацію ТЗ відповідають критеріям ст. 98 КПК України то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слідчого в цій частині необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката на відсутність правових підстав, для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката на наявність правовстановлюючих документів, що підтверджують законну діяльність не свідчить про необгрунтованість ухвали слідчого судді. На даному етапі провадження судом не вирішуються питання стосовно законного або незаконного набуття права власності, законної або незаконної діяльності. Такі питання судом вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності вручення представнику ТОВ «Дельта Форест» копій протоколу огляду місця події та тимчасового вилучення майна також не свідчить про необґрунтованість ухвали слідчого судді.

На підставі вищевикладеного, ухвала слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року підлягає скасуванню в частині невизначення строку дії ухвали про накладення арешту та без змін в іншій частині ухвали.

Відповідно апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Дельта Форест» підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2018 року підлягає скасуванню в частині невизначення строку дії ухвали про накладення арешту та без змін в іншій частині ухвали, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_13 частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Дельта Форест» задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року скасувати в частині невизначення строку дії ухвали і в цій частині постановити нову ухвалу.

Визначити строк дії ухвали в частині арешту майна до 20.04.2020 р.

В іншій частині апеляційну скаргу ТОВ «Дельта Форест» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді