Справа № 373/78/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження №0000864 від 28.08.2014 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000864 від 28.08.2014 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.08.2014 близько 11:00 невстановлена особа чоловічої статі, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 13000 грн, 10 доларів США та 500 Євро.

За результатом проведення досудового розслідування осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення не встановлено.

Прокурор підтримав заявлене клопотання. Потерпіла надіслала заяву, в якій висловлено прохання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, про що постановляється ухвала, з підстав не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 12, ч. 1 ст. 186 КК України цей злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років.

При цьому, злочин, передбачений ст. 186 КК України, не відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

При дослідженні доказів, наданих суду, встановлено, що досудове розслідування у цій справі проводилось формально. Проведено слідчі дії лише безпосередньо у день вчинення злочину. Жодних слідчих (розшукових) дій після цього не проведено.

Вказівки прокурора від 16.03.2016, в порушення ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчим ОСОБА_5 , який на той час проводив досудове розслідування, виконані лише у частині долучення до матеріалів кримінального провадження списку осіб, які перебувають на обліку в категорії раніше судимі станом на 29.02.2016.

Інші вказівки прокурора, у тому числі щодо додаткового допиту потерпілої, встановлення очевидців злочину, долучення документів на вкрадений телефон, проведення радіорозвідки, призначення судово-дактилоскопічної експертизи тощо не виконані.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які процесуальні документи чи рішення, які б вказували на особу слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування після звільнення слідчого ОСОБА_5 , у тому числі слідчого ОСОБА_6 , відомості про якого містяться у витязі з ЄРДР від 21.01.2020, доданого до клопотання.

Також, з моменту призначення старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 01.03.2019 до моменту звернення до суду із відповідним клопотанням 22.01.2020 не проведено жодної дії у цьому кримінальному провадженні. Відсутні будь-які відмітки про ознайомлення прокурорами групи із кримінальним провадженням.

З протоколу допиту потерпілої від 28.08.2014 вбачається, що проникнення у приміщення потерпілої невідомої особи відбулось поза її волею шляхом відштовхування потерпілої, від чого та впала. Крім того, вбачається, що ця невстановлена особа прибула на автомобілі, яким керувала інша особа, що може вказувати на вчинення злочину поєднаного з насильством, проникнення у житло, групою осіб.

За таких обставин попередня кваліфікація злочину за ч. 1 ст. 186 КК України може бути змінена на ч. 2 або ч. 3 ст. 186 КК України. Злочини, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 186 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими злочинами й строк звільнення від кримінальної відповідальності особи за цей злочин відповідно до п.4 ч. 1 ст. 49 КК України становить 10 років.

Отже, органом досудового розслідування та прокурором не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За вищенаведених обставин вбачається, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено наявність обставин, визначених п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України, що закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також, що не встановлено особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Зокрема, оскільки за обставин, зазначених у доказах, що наявні в матеріалах кримінального провадження, вбачаються ознаки більш тяжкого злочину, а також, що з дня вчинення злочину (28.08.2014) здійснювались будь-які слідчі (розшукові) дії, тобто встановлювалась особа (-и), яка (-і) вчинила (-и) кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. 284 КПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000864 від 28.08.2014 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Матеріали кримінального провадження при набранні ухвалою законної сили повернути прокурору для вжиття заходів щодо продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1