Дата документу 25.06.2020 Справа № 554/5271/20
Провадження №1кс/554/8389/2020
У Х В А Л А
Іменем України
25 червня 2020 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесення відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:
12.06.2020року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесення відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення та просив визнати бездіяльність посадови осіб ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві , яка полягає у невнесенні відомостей по заяві від 14.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення. Зобовязати посадових осіб ТУ ДБР роташованого у м.Полтаві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 14.05.2020 року про вчинення колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 375 КК України та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги вказав, що 14.05.2020 року ним було подано до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві заяву про вчинення кримінального правопорушення колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передбаченого ст. 375 КК України.

10.06.2020 року заявником отримано лист з ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, в якому вказано, що відомості до ЄРДР по заяві внесено не було за відсутності підстав для внесення та запропоновано звернутися зі скаргою до ВРП, вказану відмову про вчинення заявник вважає незаконно, що і стало підставою для звернення до суду.
Заявник в судове засідання не зявився, прохав проводити розгляд за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився. Відповідно до ст.306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.05.2020 року заявником було подано до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві заяву про вчинення кримінального правопорушення колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передбаченого ст. 375 КК України.

В заяві про вичнення кримінального правопорушення вказвав, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року у справі №2018/1-91/11 ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано у скоєнні кримінального правопорушення у звязку із недоведеністю участі у скоєнні злочину. На вирок були подані апеляційні скарги прокурором та потерпілою. Колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 12.09.2018 року задоволено частково , вирок суду першої інстанції скасовано та повернуто кримінальну справу на новий розгляд. Заявник, вважає, вказану ухвалу суду від 12.09.2018 року незаконною, колегія суддів скасовуючи вирок, на думку заявника порушила кримінально процесуальний закон та мала наметі саме скасування виправдувального вироку.

Листом від 26.05.2020 року ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві за підписом начальника Третього слідчого відділу ОСОБА_6 повідомлено заявника, що його звернення розглянуто в межах компетенції ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві та встановлено, що у ньому не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності органів ТУ ДБР, у зв`язку з чим підстави для внесення в відомостей в ЄРДР відсутні.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 не містить відомостей, які б вказували на вчинення суддями судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 конкретного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішенням суддів винесеними під час здійснення правосуддя.
Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду з рішенням суддіввід 12.09.2018 року судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яким скасовано виправдувальний вирок відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ст. 14ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів ,які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання

Оскільки заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь, то підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою, а тому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,
ухвалила,-

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесення відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1