Справа №463/4221/20
Провадження №1-кп/463/436/20
УХВАЛА
про відвід

12 червня 2020 р. Личаківський районний суд м. Львова

в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні розглянувши заяви про самовідвід колегії суддів у кримінальному провадженні, внесеному 24 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, -
в с т а н о в и в:
відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КПК України кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України визначене для розгляду Личаківському районному суду м. Львова у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заявлено самовідводи від розгляду вказаного вище провадження з тих підстав, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні вказаних вище злочинів в складі злочинної організації у співучасті з ОСОБА_16 щодо якого 10.06.2020 року на адресу суду надійшла угода про визнання винуватості.
Ухвалою суду від 10 червня 2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, КК України, виділено в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості, укладеної 05.06.2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_16
11 червня 2020 року колегією суддів ухвалено вирок, яким затверджено зазначену угоду.
Крім цього судя ОСОБА_1 вказує, що також вироком суду від 07.05.2020 р. колегія суддів під його головуванням ухвалила вирок яким затвердила угоди та визнала винними у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 які останні вчинили в складі злочинної організації у співучасті з обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.
З огляду на наведене, з метою забезпечення права обвинувачених на справедливий суд та, враховуючи те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і верховенство права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приходить до висновку, що у цій справі слід заявити самовідвід.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяв про самовідвід.
Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
З матеріалів кримінального провадження та заяв про самовідвід вбачається, що ОСОБА_16 , щодо якого 10 червня 2020 року на адресу суду надійшла угода про визнання винуватості, вчинив злочин в складі злочинної організації у співучасті з обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Ухвалою суду від 10 червня 2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_16 .
Кримнальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_16 виділено в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості, укладеної 05 червня 2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_16 11 червня 2020 року колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ухвалено вирок, яким затверджено зазначену угоду та визнано ОСОБА_21 винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.
Також вироком суду від 07.05.2020 р. колегія суддів в складі : ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ухвалила вирок яким затвердила угоди та визнала винними ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України в складі злочинної організації у співучасті вз обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики (затвердженого XI (черговим) з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року) суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Щодо обов`язку судді відмовитись від розгляду справи у випадку можливості його упередженого сприйняття справи, зокрема, у Рішенні ЄСПЛ по справі «Micallef v. Malta» суд вказав, що кожен суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. (Рішення від 15.10.2009, заява № 17056/06, п. 98), аналогічне положення міститься і в Рішенні по справі Castillo Algar v. Spain, від 28 жовтня 1998, Reports 1998-VIII, п. 45.
У Рішенні по справі «Pullar v. United Kingdom» ЄСПЛ вказав, що судова практика передбачає два критерії для встановлення безсторонності суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції. По-перше, потрібно встановити, що суд був суб`єктивно безсторонній, тобто жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість. Особиста безсторонність презюмується доти, доки не буде доведено інше. По-друге, суд повинен бути об`єктивно безсторонній, тобто передбачається існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього. (Рішення від 10 червня 1996, Reports 1996-ІІІ, п. 30).
При чому, як зазначає ЄСПЛ у п. 32 Рішення по справі «Pullar v. United Kingdom», у деяких випадках, коли складно надати докази за допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної безсторонності судді подальший розвиток гарантії безстороннього розгляду забезпечує вимога об`єктивної неупередженості.
Зміст обов`язку безсторонності суду розкривається також у п.66 Рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2010 року, заява № 4785/02, де зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
ЄСПЛ у п. 69 Рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначає, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).
Крім того, ЄСПЛ у п.70 Рішення у Справі «Мироненко і Мартенко проти України» наголошує, що навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастіло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).
Таким чином, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_16 колегією суддів висловлено правову позицію, що даний злочин було вчинено ними в складі злочинної організації у співучасті з іншими особами ( ОСОБА_5 та іншими), обвинувальний акт відносно яких перебуває на розгляді Личаківського районного суду м. Львова (справа №463/4221/20). Аналогічну позицію висловив судя ОСОБА_1 в складі іншої колегії при визнані винними ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ..
З метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , слід задоволити.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
заяви про самовідвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - задоволити.
Відвести колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження, внесеного 24 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2