Справа № 463/7520/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/154/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2020 р. про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 від 24.12.2019 року, якою закрито кримінальне провадження № 001341 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 від 24.12.2019 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000407 від 18 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 001341 від 21.06.2019 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2020 року. Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 18 грудня 2019 p. і направити матеріали справи до ДБР України (центрального офісу), розташованого у м. Києві, для подальшого розслідування.

В мотивах своєї апеляційної скарги та доповненнях до неї вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке не ґрунтується на достатніх і допустимих доказах. Слідча суддя прийшла до помилкового висновку про не встановлення ознак умисного невиконання судового рішення прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_8 так і самої істотної шкоди. Вважає, що в діях прокурора ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 382 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляції з доповненнями, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 18.12.2019 року та матеріалів кримінального провадження № 001341 від 21.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що 06.09.2018 року на адресу Прокуратури Львівської області надійшла ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.08.2018 року про розгляд заяви ОСОБА_6 від 07.08.2018 року та вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР. Вказаною ухвалою як і іншими ухвалами не було зобов`язано внести відомості до ЄРДР, а лише зобов`язано вирішити питання про розгляд заяви та за наявності достатніх підстав вирішити питання про внесення відомостей до ЄРДР.
Також, було допитано як свідка заявника ОСОБА_6 , який повідомив, що відомості до ЄРДР за його заявою від 07.08.2018 року внесено, але виключно на підставі ухвали слідчого судді від 16.10.2018 року, і в межах цього кримінального провадження він отримав повідомлення про початок досудового розслідування.
В ході досудового розслідування не встановлено ознак умисного невиконання судового рішення прокурором Прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , так і самої істотної шкоди.
Як встановлено з ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.08.2018 року, яка набрала законної сили, такою зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Львівської області розглянути по суті заяву ОСОБА_6 від 07.08.2018 року та вирішити питання про внесення відомостей до ЄРДР, відповідно до вимог ст. 214 КПК України та повідомити заявника про прийняте рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про те, що, виконання ухвали покладено на уповноважених осіб прокуратури, а не особисто на прокурора Ярему Т. При цьому, за змістом ухвали покладено обов`язок саме вирішити питання внесення відомостей до ЄРДР, а не обов`язок внести відомості до ЄРДР. Тому прокурором ОСОБА_8 як однією із уповноважених осіб прокуратури на вирішення такого питання надано відповідь, яку заявник вправі був оскаржити до суду. Окрім цього, на даний час відомості за заявою ОСОБА_6 від 07.08.2018 року внесено до ЄРДР і в даному кримінальному провадженні проводиться відповідне досудове розслідування.
На думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді скарги належним чином, повно та всебічно оцінив всі обставини справи, та на цій підставі прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 001341 від 21.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
Відтак, доводи апелянта про незаконність і необґрунтованість постанови слідчого судді не заслуговують на увагу та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду, зокрема і направлення матеріалів справи до ДБР України (центрального офісу), розташованого у м. Києві, для подальшого розслідування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 309, 310, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2020 р. про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10