Справа № 442/4951/18
Провадження № 1-кс/442/2029/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

встановив:

20.12.2019 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 01.12.2019, винесену слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області в кримінальному провадженні №0001639 від 28.07.2018.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 01.12.2019 слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №001639 від 28.07.218 за ч.2 ст.125 КК України. Кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки ОСОБА_4 , захищаючись, заподіяла йому тілесні ушкодження. Вважає таку постанову неправомірною та передчасною, з наступних підстав: проживає на АДРЕСА_1 . По сусідству з ним, у будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_4 27.07.2018 орієнтовно о 19:30 год. він вийшов на дорогу, щоб подивитись чи йде додому дружина. В цей час, на велосипеді їхала ОСОБА_4 , яка показала йому середній палець і з розгону заїхала велосипедом в нього. Від сильного болю він нагнувся і в цей час ОСОБА_4 вдарила його твердим тупим предметом, можливо каменем, по голові. Від нанесених ударів, він впав на коліна і намагався забрати камінь. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №344 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в правій тім`яній ділянці, синця на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, саден на передній поверхні колінних суглобів, гематома повік справа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу забою головного мозку. Вищевказані тілесні ушкодження спричинені дією твердого тупого предмету. По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження кваліфікуються: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку за ознакою легкого тілесного ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я: решта ушкоджень за ознакою легких тілесних ушкоджень. Допитана ОСОБА_4 заперечила заподіяння йому тілесних ушкоджень і дала покази про те, що 27.07.2018 орієнтовно о 19:10 год. поверталась додому і побачила, що неподалік дому стояк ОСОБА_3 . Коли проїжджала повз нього, ОСОБА_3 вдарив її правою рукою по голові, від чого вона впала на землю. Після цього, ОСОБА_3 нахилився над нею та руками почав наносити удари по різних ділянках тіла. В цей час, захищаючись, вона підняла із землі камінь, яким нанесла 2-3 удари по голові ОСОБА_3 . Зазначила, що очевидцями заподіяння тілесних ушкоджень були: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші особи. Слідчим допитано як свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Інших очевидців, яких вказала Комаричко слідчим допитано не було. 21.08.2019 його представником було заявлено слідчому клопотання про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та про проведення слідчого експерименту між ним та ОСОБА_4 , про проведення одночасного допиту з ним та ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 . Слідчим клопотання представника потерпілого задоволено, оскільки проведення цих слідчих та процесуальних дій може мати значення для кримінального провадження. Незважаючи на задоволення клопотання представника потерпілого, слідчим не допитано як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були очевидцями заподіяння йому шкоди. Слідчим не проведено одночасного допиту між ним і ОСОБА_4 та не проведено з ОСОБА_4 слідчого експерименту. Під час одночасного допиту, проведеного між ним та свідками: ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 виявлені суттєві неточності, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. З метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, обстановки та обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень. Проте, слідчим не було проведено слідчий експеримент із свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_13 шляхом відтворення дій, обстановки та обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень. Слідчим СВ Дрогобицького ВП не було допитано осіб, які були очевидцями заподіяння тілесних ушкоджень, не проведено слідчих (розшукових) заходів по встановленню свідків заподіяння йому тілесні ушкодження, не проведено слідчий експеримент із свідками шляхом відтворення дій, обстановки та обставин заподіяння тілесних ушкоджень та інші слідчі (розшукові) заходи спрямовані на об`єктивне прийняття рішення. Крім цього, вказує на те, що слідчим не надано обгрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки ним не в повній мірі досліджені всі обставини кримінального правопорушення, а тому прийняте рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, покликаючись на обставини, викладені у скарзі, просить скаргу задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явилися хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не повідомили суду причини неявки. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001639 від 28.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

01.12.2019 слідчим 2 відділення слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що проведеними у кримінальному провадженні слідчими діями не вдалося встановити, зібрати достатньо доказів, які б підтверджували вину конкретної особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення. Слідчим встановлено, що ОСОБА_21 у ході конфлікту падала з велосипеда на землю після цього ОСОБА_22 намагався заподіяти останній тілесні ушкодження, а остання, захищаючись, заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_23 .Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку ОСОБА_21 могла отримати внаслідок падіння з велосипеда, а ОСОБА_24 тілесні ушкодження заподіяні внаслідок необхідної оборони.

15.04.2019 вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу злочину, проте ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.08.2019 постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

На підставі клопотання адвоката потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_25 від 29.08.2019 слідчим проведено слідчі експерименти від 22.10.2019 та 28.10.2019 проведено одночасний допит між свідком ОСОБА_19 , ОСОБА_26 та потерпілим ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 20.11.2019 потерпілим подано слідчому клопотання про допит свідків, проведення слідчого експерименту та проведення одночасного допиту між ним та ОСОБА_4 .

Проте, слідчим вказане клопотання не розглянуто.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що слідчим не проведено допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та не виконано ряд інших дій відповідно до задоволеного клопотання,слідчий суддя вважає оскаржувану постанову передчасною, а тому таку слід скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задоволити.
Постанову слідчого 2 відділення слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_20 про закриття кримінального провадження від 01.12.2019 в кримінальному провадженні №0001639 від 28.07.2018 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1