ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4663/15 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/289/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 06 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного злочину.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 10 січня 2015 р. в період часу з 19 год. до 20 год. (точний час встановити неможливо) знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, для того щоб попросити гроші у свого батька ОСОБА_9 , приїхав до його дому - будинку АДРЕСА_3 та оскільки останній не відчиняв йому двері, переліз через огорожу та шляхом віджиму вікна, проник до житла свого батька.
В приміщенні будинку знаходився один ОСОБА_9 , який зробив синові зауваження з приводу його стану алкогольного сп`яніння та на його прохання відмовився надати йому гроші, у зв`язку з цим між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, під час якого ОСОБА_9 висловлював образи на адресу матері ОСОБА_8 , в наслідок чого у нього виник умисел на вбивство свого батька.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 користуючись своєю фізичною перевагою, схопив ОСОБА_9 лівою рукою за його верхній одяг та став його утримувати, таким чином зломивши у потерпілого волю до опору, після чого взяв правою рукою з полу топорище від сокири та, усвідомлюючи характер своїх неправомірний дій і передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, а також свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_9 численні удари значної сили (не менше 10 ударів) топорищем у життєве важливі органи, зокрема в область голови грудної клітини та всього тулуба.
ОСОБА_8 , вважаючи, що їм виконано всі дії, необхідні для реалізації свого злочинного наміру, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин зімітував пограбування, а потім з місця події зник.
Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно наступні тілесні ушкодження: голови: забійна рана лоба зліва з поширенням на волосисту частину голови, забійна рана тім`яної області праворуч, садно на лівій тім`яно - скроневої області, забита рана і синець на слизовій оболонці нижньої губи зліва, синець на каймі нижньої губи праворуч; крововилив в м`які покрови лобової і тім`яної областей, крововилив під тверду мозкову оболонку зводу (тім`яна область) і основи черепа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яної частки лівої півкулі головного мозку в шлуночки мозку; тулуба: два садна на правій бічній поверхні грудної клітини в проекції задній пахвовій лінії; садно на спині справа в проекції нижнього краю лопатки, ділянка садна на спині зліва ( на аналогічному рівні ); обширний крововилив в м`які тканини ( підшкірна жирова клітковина, м`язи ) грудної клітки зліва по передньо-бічній поверхні; крововилив в м`які тканини грудної клітини праворуч по передній і бічній поверхнях у вигляді двох обмежених ділянок; переломи ребер справа 6,7, 8-ого по передній пахвовій лінії, 9-ого по задній пахвовій лінії, 10-ого по середній пахвовій лінії з розривом плеври у всіх локалізаціях і вистоюванням уламків всередину, з крововиливом в навколишні м`які тканини (на ділянці розмірами 23х10 см. ); 8-го ребра по лопатковій лінії, 9-12-го на кордоні лопаткової і близько хребетної лінії, з розривом плеври у всіх локалізаціях і крововиливом ( на ділянці розмірами 16х10 см.); переломи ребер зліва 3-5-го на кордоні навкологрудневої і середньоключичної лінії, 6-9-го на кордоні передній пахвовій середньоключичної лінії, 5-6-го по передній пахвовій лінії, 10-11-середньої пахвової лінії, 12-го по задній пахвовій лінії зі зміщенням кісткових відламків і крововиливом (на ділянці розмірами 31х26 см.); крововиливи та розриви правого і лівого куполів діафрагми; крововилив в середостіння, розриви легенів, підплевральний крововилив на лівому легкому; крововилив в жирову капсулу нирок; великий розрив печінки, з розшаруванням паренхіми і утворенням «кишені»; наявність рідкої крові в плевральних і черевної порожнині, кінцівок: забита рана на тильній поверхні 2-го пальця лівої кисті, чотири садна на правій нижній кінцівці в проекції наколінника по передній поверхні, сім саден на лівій нижній кінцівці в проекції наколінника по передній поверхні і садно по зовнішній поверхні, два садна в середній третині лівої гомілки по передньої - зовнішньої поверхні.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , через нетривалий час помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_9 стала сукупна тупа травма голови та тулубу.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноті судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі. Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, що досліджені судом першої інстанції з порушенням та неповністю, а саме: протокол огляду трупу від 14.01.2015 р., протокол місця події від.14.01.15 р., протокол огляду від 16.01.15 р., лікарське свідоцтво про смерть №181 від 25.01.15., протокол огляду предметів та постанову про визначення речових доказів, а саме вилучених під час огляду місця події 14.01.15 р., висновки судово-медичних експертиз № 181-ДМ/15 від 24.02.15 р., № 20/181-ДМ/15 від 26.02.15 р. та № 37/181-ДМ/15 від 10.04.15 р., висновок судово-трасологічної експертизи № 68 від 24.03.15 р., висновок судово-криміналістичної експертизи волокон і волокнистих матеріалів № 1036/1297 від 10.02.15 р., висновок судово-імунологічних експертиз № 361-И/15 від 16.01.15 р. та №362-И/15 від 16.01.15 р. та № 363-И/15 від 25.02.15 р., висновок судово-медичної експертизи №181-ДМ/15 від 24.02.15 р.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції зобов*язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за умови, що вони досліджені не повністю або з порушенням. (ч.3 ст. 404 КПК). Враховуючи, що таких даних прокурором не зазначено, підстав для задоволення його клопотання про повторне дослідження обставин кримінального провадження не вбачається.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах поданої апеляційної скарги сторони обвинувачення, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та докази сторін, в тому числі і сторони обвинувачення. На підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні відомостей суд у чіткій відповідності до вимог п.1 ч.3 та п.1 ч.4 ст.374; п.1 ч.1 ст.373 КПК України зробив правильну юридичну оцінку та ухвалив рішення про виправдання ОСОБА_8 за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Згідно відомостей, що є наявними у матеріалах судового провадження та зафіксованих на звукозаписі судового засідання, під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ретельно та об`єктивно були перевірені докази обвинувачення стосовно ОСОБА_8 на підтвердження його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків обвинувачення та захисту, дослідженням доказів. Не погодившись з версією сторони обвинувачення, суд навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Такі висновки суду, що підтримані обвинуваченим та його захисником, знайшли своє підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Своє рішення щодо обвинувачення, що визнане не доведеним, суд обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, вмотивувавши виправдувальний вирок відповідно до вимог ст.370; п.1 ч.3 та п.1 ч.4 ст.374 КПК України, що об`єктивно вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного вироку.

Згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначених в обвинувальному акті від 14.01.2015 року за цим кримінальним провадженням, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 10 січня 2015 р. в період часу з 19 год. до 20 год. (точний час встановити неможливо) знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, для того щоб попросити гроші у свого батька ОСОБА_9 , приїхав до його дому - будинку АДРЕСА_3 та оскільки останній не відчиняв йому двері, переліз через огорожу та шляхом віджиму вікна, проник до житла свого батька.
Однак при цьому стороною обвинувачення не надано доказів, що ОСОБА_8 10.01.2015 року знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Жодними доказами не доведено, що ОСОБА_8 в той день вживав спиртні напої.
Виходячи з наданих суду першої інстанції відомостей моніторингу даних операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Life», номерів НОМЕР_1 , і НОМЕР_2 , що належать обвинуваченому ОСОБА_8 , 10.01.2015 року о 18 год.21хв., він отримав дзвінок на свій мобільний телефон, який знаходився в межах дії базової станції по вулиці Командарма Корка (що розташована та обслуговує його місце роботи ТОЦ «Континент», по вулиці Командарма Уборевича). Наступний зв`язок з мобільним телефоном ОСОБА_8 відбувся о 21 год.12 хв. того ж дня з прив`язкою до базової станції оператора мобільного зв`язку що розташована по вулиці Миру 20 в м. Харкові.
При цьому, як пояснив свідок ОСОБА_10 робочий день у ОСОБА_8 був до 19 години.
Точних даних, що ОСОБА_8 приблизно о 19 год.20 хв., знаходився на місці скоєння злочину, за адресою: АДРЕСА_4 , на іншому кінці м. Харкова суду першої інстанції не надано. Не надано таких даних й апеляційній інстанції.
Відсутність у ОСОБА_8 алібі на період з 18 год 21 хв. до 21 год 12 х. не є доказом того, що він знаходився на вул. 4-й Керамічний в`їзд 21.
Поряд з цим, відповідно до висновку комісійної судово- медичної експертизи № 506-КЕ/2017, яка була проведена за ухвалою суду смерть ОСОБА_9 настала в період часу більш ніж 24-36 годин до огляду трупу на місці виявлення (протокол огляду від 14.01.2015 року з 15.25 до 15.55 годин). Більш детально встановити давність настання смерті за наявними судово-медичними даними, не є можливим. З цього слідує, що точний час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 також не встановлено.
Крім того, у висновку експерта встановлено, що у потерпілого поміж інших тілесних ушкоджень спричинених йому 10.01.2015 року наявна субдуральна гематома (крововилив під тверду мозкову оболонку), давність утворення якої складає не менш 3-4 діб до моменту настання смерті, і її не слід відносити до ушкодження, яке у даному випадку само по собі могло спричинити смерть постраждалого, підтверджує, що у потерпілого ОСОБА_9 був конфлікт з невстановленою особою.
Свідки допитані в судовому засіданні першій інстанції поясняли, що потерпілий ОСОБА_9 торгував вином та самогоном. До нього приходили люди які зловживають спиртними напоями. У нього з дому часто скоювали крадіжки і він звертався в міліцію. Дані факти органом досудового слідства не перевірені.
Відповідно до висновку судово-молекулярної генетичної експертизи №146мб, від 27.05.2015 року на топорищі сокири виявленні клітини з ядрами що збігаються з генетичними ознаками епітелію підозрюваного ОСОБА_8 не можуть бути доказом його причетності до скоєння злочину, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений робив в домі батька ремонт, і користувався інструментами. Ці факти підтверджуються показами допитаними в судовому у засіданні свідками.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час огляду місця події від 14.01.2015 року було вилучено сім відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук, які були виявленні на ймовірному знарядді скоєння злочину (топорищі), вікні (через яке було проникнення до будинку), предметах меблі в середині будинку. Відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи № 25 від 03.02.2015 року, відбитки пальців рук не належать а ні потерпілому ОСОБА_9 , а ні обвинуваченому ОСОБА_8 , а належать іншій людині, особу якої не встановлено.
Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз №361-и/15, від 06.02.2015 року, та №362-и/15, від 06.02.2015 року, встановлено, що кров обвинуваченого ОСОБА_8 має групу А анти В. Кров потерпілого ОСОБА_9 має групу 0 анти А и анти В. Однак на джемпері і на брюках, в який було одягнутий потерпілий ОСОБА_9 , та в якому він був доставлений до моргу, було виявлена кров людини з антигеном Н, що не належить а ні потерпілому ОСОБА_9 , а ні підозрюваному ОСОБА_8 , а належать іншій людині, особу якої не встановлено.
Більш того, у потерпілого ОСОБА_9 відповідно до висновків судово-медичної експертизи №20/181-ДМ/15 від 26.02.2015 року, було виявлено забиті рани на тильній поверхні другого пальця лівої кісті, які виникли в ході «боротьби та самозахисту». Однак у обвинуваченого ОСОБА_8 жодних тілесних ушкоджень виявлено не було.
Також суд обґрунтовано не прийнято як належний доказ скоєння вбивства потерпілого, наявність у піднігтьовому вмісті обвинуваченого ОСОБА_8 волокон зі светра потерпілого ОСОБА_9 , оскільки саме обвинувачений ОСОБА_8 14.01.2015 року прийшовши до будинку батька знайшов його мертвим і міг торкатися його речей. При цьому, відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи з під нігтів, слини та крові для проведення судових експертиз відбулося 16 січня 2015 року.
Малоймовірно, що скоївши вбивство батька 10.01.2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 не мив руки до 16.01.2015 року (на протязі шести днів), враховуючи той факт що він працював прибиральником у клірингової компанії.
Висновки суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту з обвинуваченим узгоджуються з вимогами ч.5 ст. 240 КПК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щодо сумніву мотиву скоєння злочину виходячи з наступного. Так, органом слідства інкримінується, що між ОСОБА_8 та його батьком виник словесний конфлікт в ході якого з мотивів раптово виниклої неприязні, будучі в стані алкогольного сп`яніння останній скоїв вбивство свого батька. Але в ході судового слідства жодний з допитаних свідків не повідомив, що між обвинуваченим та його батьком були непритягнені стосунки. Навпаки свідки та потерпілий поясняли, що між обвинувачем та батьком були гарні стосунки, вони допомагали один одному.
Таким чином суд першої інстанції вірно зазначив про те, що обвинуваченням не надано достатньо доказів які вказують на обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підстав виправдання ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного беззаперечного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_8 злочину згідно пред`явленого йому обвинувачення. Таких доказів не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, належить врахувати, що сутність решти апеляційних доводів прокурора полягає у їх незгоді з оцінкою доказів та обставин, встановлених за наслідками судового розгляду.

Апелянт у своїх твердженнях при апеляційному розгляді посилався лише на суб`єктивні висновки щодо доведеності вини ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, ігноруючи об`єктивні факти та правові підстави, що встановлені судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного виправдувального вироку, а саме те, що жоден з допитаних під час судового розгляду свідків не підтвердив, що він бачив як обвинувачений ОСОБА_8 здійснив умисне вбивство за обставин, що викладені в обвинувальному акті, а навпаки пояснювали про їх дружні стосунки.

Досліджені докази вочевидь свідчать про недоведеність вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано будь-яких фактів на підтвердження його вини за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на викладене, внаслідок наявності об`єктивних даних, встановлених судом першої інстанції під час судового розгляду, колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами апелянта про невідповідність висновків суду, що зазначені в оскаржуваному виправдувальному вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Що стосується посилання в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурора про порушення прав обвинуваченого, оскільки матеріали справи не містять даних про надання ОСОБА_8 слова в дебатах, колегія суддів вважає наступне.

В цьому випадку може йти мова лише про певне порушення права на захист обвинуваченого в частині визначеності винуватості або невинуватості за ч.1 ст.115 КК України.

Але обвинувачений та захистник з апеляційною скаргою щодо порушення прав обвинуваченого в наслідок не надання йому слова в дебатах не звертались. Навпаки, в судовому засіданні апеляційного суду зазначали про відсутність будь-яких порушень прав обвинуваченого під час виступу в дебатах.

В будь-якому разі відповідно ч.3 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових і фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з урахуванням апеляційних доводів, оскільки оскаржуване рішення відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості, передбаченими ст. 370 КПК України.

Крім того, за наслідками проведення апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено істотних порушень КПК України, які обумовлюють скасування вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року, ухваленого стосовно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 06 травня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: