Справа № 333/867/2020
Провадження № 1-кс/333/291/2020

УХВАЛА

27 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000696, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.02.2020 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2020 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000696, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.02.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу на території м. Запоріжжя, перебуваючи по вул. Святоволодимирській у м. Запоріжжі, незаконно придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, наркотичний засіб МЕТАДОН, який перебував у фасованому виді у кількості 3 згортків в ізоляційній стрічці, з метою його подальшого збуту у вигляді «закладок» по різним адресам м. Запоріжжя.

З метою реалізації злочинного наміру, направленого на збут наркотичного засобу невстановленим в ході досудового слідства особам, проживаючим у м. Запоріжжі, ОСОБА_5 незаконно, зберігаючи при собі 3 згортки в ізоляційній стрічці «закладки» з вмістом наркотичного засобу МЕТАДОН з метою його подальшого збуту, переніс їх до будинку АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, де намагався збути ОСОБА_7 три закладки, але був затриманий працівниками поліції, після того як здійснив дії, направлені на збут наркотичного засобу.

25.02.2020 року у ході проведення обшуку у порядку ч.3 ст.208 КПК України у ОСОБА_5 в кармані верхнього одягу було вилучено три згортка в ізоляційній стрічці, з вмістом невідомої речовини, в яких відповідно до висновку експерта №7-602 від 26.02.2020 року встановлено, що речовина, яка знаходилася у вказаних згортках містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено МЕТАДОН, загальна маса якого склала 0,3659 г (в перерахунок на основу).

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, з метою збуту наркотичних засобів.

Під час проведення досудового розслідування слідчий дійшов висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і в суд, можливості виконання підозрюваним процесуальних рішень, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав:

- зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років;
- знаходячись на свободі ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні підтверджують факт скоєння ним злочину;
- з урахуванням отриманих характеристик на ОСОБА_5 : відсутність місця роботи, постійного прибутку, нестійкі соціальні зв`язки, показання свідка щодо неодноразового збуту ОСОБА_5 йому наркотичних засобів, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити свою злочину діяльність. Крім того, підозрюваний останнім часом мешкав у ОСОБА_8 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів та має вплив на коло осіб, які вживають наркотичні засоби.
У зв`язку із зазначеними вище обставинами, слідчий дійшов до висновку, що маються у наявності ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні, слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши, що він має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із батьками, сестрою та племінниками. ОСОБА_8 він не знає та у останнього він не мешкав. Працює вантажником, але неофіційно, має щоденний заробіток у розмірі 350 грн.

Дійсно 25.02.2020 року він знаходився на зупинці громадського транспорту і до нього підійшли працівники поліції, які запитали про зберігання ним наркотичних засобів. Він пояснив, що дійсно у нього мається 3 згортки, які він придбав для особистого вживання. Після цього приїхала слідчо-оперативна група, яка обшукала його і виявила зазначені згортки. Жодних дій щодо збуту наркотичних засобів, він не здійснював. Він визнає свою вину, але тільки у тому, що він зберігав наркотики. Особі на прізвище ОСОБА_7 та іншим особам він наркотичні засоби не продавав. ОСОБА_7 під час впізнання бачив вперше. Так як він періодично вживає наркотичні засоби, він їх придбає у невідомих осіб таким чином: телефонує за певним номером мобільного телефону, який періодично змінюється, і замовляє наркотичні засоби на певну суму. У подальшому, йому по телефону пояснюють, куди необхідно покласти гроші і звідки необхідно забрати наркотичні засоби. Усі номера мобільних телефонів він згоден надати працівникам поліції, а також згоден співпрацювати з поліцією з метою виявлення осіб, які займаються збутом наркотичних речовин.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, при цьому зазначив, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки: постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає разом з батьками, сестрою та племінниками. Хоча неофіційно, але працює. Вилучену у ОСОБА_5 речовину слідчий виявив під час особистого обшуку підозрюваного при затриманні підозрюваного у порядку ст.208 КПК України. Водночас, наркотичні засобі вилучалися без участі захисника, хоча на той час ОСОБА_5 фактично був затриманий.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено, що 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (кримінальне провадження №0000696) та слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 . До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, та долучено розписку ОСОБА_5 щодо вручення 26.02.2020 року о 14 год. 25 хв. та його захиснику копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді о 27.02.2020 року, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 25.02.2020 року, ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України о 13 год. 51 хв. 25.02.2020 року. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді фактично було затримано 25 лютого 2020 року о 12 год. 55 хв., так як саме з цього часу ОСОБА_5 був змушений залишатися поряд із працівниками поліції до моменту його затримання у порядку ст.208 КПК України. Тому, саме о 12 год. 55 хв. є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст. 209 КПК України.

26.02.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженню №0000696, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
- даними протоколу затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, згідно яких під час особистого обшуку ОСОБА_5 у останнього було виявлено і вилучено 3 згортки з речовиною невідомого походження;
- даними висновку №7-602 від 26.02.2020 року експерта сектору фізико-хімічних досліджень відділу досліджень матеріалів, речовин і виробів Запорізького НДЕКЦ МВС ОСОБА_9 , згідно яких у складі кристалічних речовин білого кольору, наданих на дослідження, виявлений наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маси метадону, що містяться речовинах, склали відповідно 0,0995 г, 0,0880 г, 0,1784 г (в перерахунку на основу). Загальна маса метадону склала 0,3659 г (в перерахунку на основу).
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він періодично для своїх малознайомих товаришів купляє наркотичну речовину «метадон». 25.02.2020 року його малознайомі товариші попрохали для них придбати наркотичну речовину «метадон». Він за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить чоловіку по імені ОСОБА_10 , зателефонував останньому та замовив три згортки наркотичної речовини. Приблизно о 12 год. 18 хв., він зустрівся з ОСОБА_10 на зупинці громадського транспорту біля онкологічного диспансеру по вул. Культурній у м. Запоріжжі. Після цього, він ОСОБА_10 віддав 600 грн. за наркотичну речовину, а останній, взявши грошові кошти, направився у будинок, розташований по вказаній вулиці. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_10 повернувся і в той час, коли останній намагався йому передати наркотичну речовину, до них підійшли працівники поліції. У подальшому, поліцейські провели поверхневий огляд одежі ОСОБА_10 та виявили у останнього в задній кишені джинсових штанів наркотичну речовину в 3 згортках;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого останній впізнав ОСОБА_5 як особу, у якої 25.02.2020 року купував наркотичну речовину по вул. Культурній у м. Запоріжжі;
- даними протоколу огляду від 26.02.2020 року, згідно яких мобільний телефон «Fly», вилучений у підозрюваного ОСОБА_5 під час його затримання має номер НОМЕР_2 ;
- показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили, що працюють оперуповноваженими сектору Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. 25.02.2020 року до них поступила оперативна інформація про ймовірний збут наркотичних засобі особою на ім`я ОСОБА_10 по вул. Святоволодимирській у м. Запоріжжі. Направившись до перехрестя вулиць Святоволодимирської та Таманської, вони побачили двох чоловік, до яких підійшли та представилися. У одного з них ОСОБА_5 при поверхневій перевірці було виявлено три згортки з речовиною кристалічного походження. Як пояснив останній він ці згортки хотів передати ОСОБА_14 (другому чоловіку) за 600 грн. Грошових коштів у ОСОБА_14 та ОСОБА_5 виявлено не було. У подальшому, вони викликали слідчо-оперативну групу Комунарського ВП, яка і затримала ОСОБА_5 ;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що ОСОБА_5 є його знайомим, який вживає наркотичні засоби.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Слідчий в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав слідчого суддю у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити злочин, зазначений у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

У клопотанні слідчим було зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Доводи слідчого про наявність зазначених ризиків обмежується лише ступеню тяжкості злочину та певних припущень, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказане обґрунтування слідчий застосовує і до того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до ОСОБА_5 , так як не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий зазначає, що у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки та місце роботи, а звідси і постійний щомісячний дохід. Також відсутні особи, які заслуговують на довіру та поручаються за належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає разом із своїми батьками, сестрою та племінниками. До затримання хоча неофіційно, але працював вантажником та мав щоденний заробіток у сумі 350 грн.
До показань свідка ОСОБА_15 в частині проживання підозрюваного у ОСОБА_8 , суд відноситься критично, так як фактично не допитаний сам ОСОБА_8 з цього приводу. До показань ОСОБА_15 в частині того, що ОСОБА_5 через ОСОБА_8 може здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження, а також, що підозрюваний може переховуватися від слідства і суду та продовжити злочинну діяльність, на думку суду, є лише припущеннями свідка, так як будь-яких конкретних даних, які б на це вказували, свідок не повідомив.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 8 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, суд приходить до висновку, що при розгляді клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від досудового розслідування та суду. Проте, вказаний ризик є настільки незначний, що застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Твердження слідчого про відсутність стійких соціальних зв`язків та постійного щомісячного доходу у ОСОБА_5 у судовому засіданні не підтвердилися, а навпаки були спростовані даними, наданими стороною захисту. Фактично доводи слідчого про необхідність застосування тримання під ватрою зводяться лише через тяжкість вчиненого злочину, яка в даному випадку без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Крім того, при обранні запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, враховуються і обставини щодо особистості підозрюваного.
Тому, при вирішенні питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги наступні обставини, а саме: наявність у підозрюваного постійного місця реєстрації та проживання, роботи, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.
У справі «Бойченко проти Молдови»(Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 р. Європейський Суд з прав людини, рішення якого згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.
В даному випадку слідчий суддя констатує, що відсутні будь-які обґрунтовані твердження, які б вказували на ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначені у клопотанні слідчого.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 з обов`язками, передбаченими ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000696, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.02.2020 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з перебуванням останнього цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 строком до 23.04.2020 року (включно) без застосування електронного засобу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

4) утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання передати до Запорізького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.02.2020 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1