Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/108/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , ( в режимі відео конференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2015, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 , ухвалено обчислювати з 01 липня 2019 року. Вказаним вироком вирішено питання про речові докази.

Засуджений ОСОБА_7 18.11.2019 року подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2019 року, а апеляційну скаргу на вказаний вирок подав 04.12.2019 року.

У клопотанні засуджений ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, вказуючи на те, що строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції пропущено з поважних причин, оскільки він не мав коштів на захисника для написання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який не підтримав своє клопотання, думку прокурора який вважав, що клопотання про поновлення строку на оскарження вироку суду задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до положень ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначене положення є визначальним і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Пропущений із поважних причин строк, відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до положень ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

При розгляді клопотання засудженого про поновлення пропущеного строку, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 01.07.2019 року був присутній в судовому засіданні під час проголошення вироку судом першої інстанції (а.м.к.п. 45-47).

Тогож дня ОСОБА_7 отримав копію вироку, що підтверджується його розпискою (а.м.к.п. 55).

Вказаний вирок, а саме резолютивна його частина містить чітко визначений порядок та строк його оскарження.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок суду першої інстанції набрав законної сили 31 липня 2019 року.

Проте, засуджений ОСОБА_7 будучи обізнаним про порядок та строк оскарження вироку суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу лише 04.12.2019 року.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції ОСОБА_7 подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин.

Посилання ОСОБА_7 на відсутність у нього коштів для залучення захисника є безпідставними, оскільки як убачається з журналу судового засідання та технічного носія інформації від 01.07.2019 року, суд першої інстанції вручив ОСОБА_7 пам`ятку з процесуальними правами та додатково роз`яснив його право в тому числі і право мати захисника, яким останній не скористався.

За таких обставин, колегія суддів не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, так як вважає, що засуджений об`єктивно мав можливість оскаржити вирок суду першої інстанції у встановлений законом строк на його оскарження, проте цього не зробив, не маючи на це поважних причин.

Тому клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2019 року, задоволенню не підлягає.

Крім того, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 зазначив, що не підтримує своє клопотання.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Ураховуючи те, що колегія суддів не знайшла підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2019 року, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2019 року.
Повернути засудженому ОСОБА_7 апеляційну скаргу і додані до неї документи на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2019 року щодо ОСОБА_7 .
Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_7 .
Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4