Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/200/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 119 (98) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001184 від 14 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.119 КК України за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого по найму, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України, ОСОБА_10 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

У зміненій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_10 за ч.1 ст.119 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення та його особі, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема зазначає про те, що фактичні обставини цієї справи свідчать про те, що ОСОБА_10 у процесі сварки, умисно, з ревнощів, у присутності малолітньої дочки, 2013 року народження, наніс своїй співмешканці ОСОБА_13 один цілеспрямований удар ножем в області плеча, після чого з місця вчинення злочину зник і по суті залишив потерпілу у небезпеці.

Знаряддя злочину, характер, спосіб, локалізація ножового поранення та поведінка ОСОБА_10 після цього, свідчать про те, що у нього був мотив та умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 , що підтверджується, у тому числі показаннями свідків та висновками судово-медичних експертів.

Однак, прокурор, на думку потерпілої сторони, безпідставно та необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_10 з умисного на вбивство з необережності, а суд незаконно звільнив його від відбування покарання з випробуванням та не врахував наявність цілого ряду обтяжуючих обставин, що вплинуло на законність та обгрунтованість оскаржуваного вироку.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнано винуватим в умисному вбивстві вчиненому через необережність при слідуючих обставинах.
Так, 14.02.2019 року близько 18.00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з ревнощів, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді смерті цивільної дружини ОСОБА_13 наніс останній один удар ножем в область лівого плеча.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №171 від 13.03.2019 року, у в результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рани плеча, яка продовжується в раневий канал, сполучається з раною на лівому плечі, рани лівої молочної залози, яка продовжується в раневий канал, проникаючий у плевральну порожнину с пошкодженням серцевої сорочки і м`яза серця і проникаючий у порожнину серця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечних в момент заподіяння.
В результаті вказаних тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_13 померла на місці пригоди від проникаючого в грудну порожнину ножового поранення з пошкодженням серця, а ОСОБА_10 з місця злочину зник.
Заслухавши доповідача, у дебатах думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив суд призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, потерпілої ОСОБА_12 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої-адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до '.

Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 418 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КПК вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Учасники судового провадження відповідно до ч. 6 вказаної статті мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Системний аналіз процесуальних норм вказує про те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст - оголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати, крім того, копію цього вироку негайно має бути вручено учасникам судового провадження.

Проте, ці вимоги закону, під час розгляду даного кримінального провадження, судом не виконані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25 листопада 2019 року головуючим суддею ОСОБА_1 був проголошений вирок стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.119 КК України.

Після прослуховування звукозапису судового засідання, яке відбулось 25 листопада 2019 року, апеляційним судом встановлено, що суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив вирок, мотивувальна та резолютивна частини якого істотно відрізняється від тексту вироку, який є у справі.

Зокрема, при оголошенні вироку, суд не повністю вказав, які саме тілесні ушкодження були нанесені потерпілій ОСОБА_13 , не проголошувались аркуші та томи справи по кожному із визначених у вироку доказів, деякі доказі головуючим суддею зовсім не проголошувалися, не зазначено якими статтями КПК України керувався головуючий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда при ухваленні даного вироку.

Резолютивна частина ухваленого вироку в частині вирішення питань про долю деяких речових доказів також відрізняється від того тексту вироку, який є у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія апеляційного суду вважає, що вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК є підставами для скасування судового рішення.

Крім того, окремо відмічає, що положеннями ст. 56 КПК України чітко регламентовані права потерпілого, в тому числі, відповідно до положень п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 3 ст. 56 КПК України, під час судового провадження потерпілий має право: бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні, брати участь у безпосередній перевірці доказів, висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Потерпілою по даному кримінальному провадженню визнано сестру загиблої ОСОБА_13 - ОСОБА_11 .

Як вбачається з журналів, потерпіла приймала участь лише в єдиному судовому засідання на стадії підготовчого провадження (т.2 а.п.27-29, 46-49,68-71,96-100,117-119,155-158, 160-161).

Після цього, судовий розгляд даного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 продовжився за відсутністю потерпілої ОСОБА_11 , при тому, що прокурор ОСОБА_14 вирішив змінити обвинувачення, перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.2 ст. 121 на ч.1 ст. 119 КК України та відмовився від допиту цілого ряду свідків.

З приводу своєї участі в судовому процесі та процедури виконання судом вимог ст. 338 КПК України, то потерпіла ОСОБА_12 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції пояснила, що у жовтні 2019 року, по телефону її виклали в місцеву прокуратуру і вручили змінений обвинувальний акт, при цьому вона знаходилась у важкому стані, у зв`язку з ускладненою вагітністю.

Зміст та права їй не роз`яснили, в юридичних питаннях та наслідках зміни обвинувачення вона не була обізнана, прокурор формально, у службовому кабінеті відібрала у неї розписку про вручення зміненого обвинувального акту, після чого її в суд більше не викликали.

Стверджує, що ОСОБА_10 позбавив життя її сестри з ревнощів, умисно, у присутності малолітньої дочки, а тому повинен понести справедливе покарання за ст. 115 або ст. 121 КК України у виді реального позбавлення волі.

Крім того вважає, що оскільки після смерті сестри, вона опікується за дітьми, які залишились без матері, то суд, розглянувши справу без неї, тим самим позбавив її права та можливості пред`явити цивільний позов про відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди.

В даному випадку, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 338 КПК України, а по суті порушив права потерпілої ОСОБА_12 , яка могла і мала право, не зважаючи на незрозумілу позицію прокурора про перекваліфікацію дій ОСОБА_10 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому об`ємі, заявляти будь-які клопотання, а також висловитись з приводу визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, порядку їх дослідження та позбавив потерпілу права виступити у судових дебатах і висловити свою думку при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання.

Тобто суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 56, 338, 370 та 374 КПК України, що перешкодило йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що згідно вимог ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 цього ж закону - підставами для скасування вироку суду.

Виходячи із положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Встановлена колегією суддів неповнота судового розгляду даного кримінального провадження, є системною, що свідчіть про однобічність розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалений Кіровським районним судом м. Кіровограда обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_10 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_10 не входить.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції у відповідності до вимог КПК, слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційної скарги представника потерпілої, врахувати її думку щодо виду та міри покарання, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 376, 405, 407, 409, 412 -415, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2019 року в кримінальному провадженні № 0001184 від 14 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.119 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в Кіровському районному суді м. Кіровограда.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4