Справа № 640/4039/18
н/п 1-кп/640/246/19
"26" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
представника потерпілого - ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, освіти вищої, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 191 КК України,-
Згідно обвинувального акту / зміненого в судовому засіданні в порядку ст.338 КПК України /, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на посаду начальника Державного підприємства «Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» наказом Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд України) №125-к від 01.03.2012, відповідно до укладеного з ним контракту від 28 лютого 2012 року №18, терміном дії до 28 лютого 2017 року.
Згідно наказу Голови комісії з реорганізації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд України) №132-к від 27.05.2015 ОСОБА_4 звільнений із займаної посади та контракт, укладений з ним від 28 лютого 2012 року №18 розірвано.
Обіймаючи у період часу з 01.03.2012 року по 27.05.2015 рік посаду начальника Державного підприємства «Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України», ОСОБА_4 відповідно до посадової інструкції начальника ДП «Східний ЕТЦ», з якою він ознайомлений особисто, зобов`язаний, серед іншого:
-організовувати виробничо-господарську діяльність Центру з урахуванням передового досвіду вітчизняних та зарубіжних підприємств, що функціонують у галузі охорони праці, при максимальній мобілізації резервів виробництва на досягнення високих техніко-економічних показників, всебічного підвищення технічного рівня та якості продукції, раціонального та економічного використання всіх видів ресурсів;
-проводити зважену політику із забезпечення Центру кваліфікованими кадрами та оптимального використання знань, досвіду та кваліфікації співробітників;
-проводити роботу з кадрами у напрямку свідомого та сумлінного відношення до праці, дотримання державних інтересів та виробничо- господарських інтересів Центру, укріплення трудової та виробничої дисципліни, сприяння розвитку творчої ініціативи та трудової активності співробітників;
-забезпечувати застосування економічних та адміністративних методів управління, принципів колегіальності та єдиноначальності в обговоренні питань і прийнятті рішень, матеріальних та моральних стимулів підвищення ефективності виробництва;
-забезпечувати дотримання всіма співробітниками законності в діяльності Центру, активно використовувати правові засоби, спрямовані на удосконалення управління, укріплення договірної дисципліни і господарського розрахунку.
Крім того, відповідно до посадової інструкції начальника ДП «Східний ЕТЦ» ОСОБА_4 мав право діяти від імені Центру, представляти підприємство в усіх установах і організаціях без доручення, укладати господарські та інші угоди, відкривати рахунки в банках, користуватися правом розпорядження коштами Центру.
Таким чином, ОСОБА_4 , у період часу з 01.03.2012 по 27.05.2015 обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і відповідно до примітки ст.364 КК України був службовою особою та замість того, щоб виконувати свої службові обов`язки згідно чинного законодавства, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_4 , будучи начальником Державного підприємства «Східний експертно-технічний центр Держпраці» (адреса: м. Харків, вул.Чернишевська,72), виконуючи організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, та відповідно, будучи службовою особою, діючи всупереч інтересам служби із корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період робочого часу з 02.01.2013 по 01.04.2014, достовірно знаючи, що на підприємстві, згідно штатного розпису на 2013 та 2014 роки, які затверджені ОСОБА_4 , наявні та заповнені посади адміністратора системи та фахівця зі зв`язків з громадськістю і пресою, будучи обізнаним про діяльність вказаних осіб щодо надання інформаційних послуг та послуг прес- служби підприємству, на своєму робочому місці безпідставно уклав, від імені ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», ряд договорів з ОСОБА_7 про надання послуг інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби, при цьому достовірно розуміючи, що послуги за укладеними договорами фактично надаватись не будуть.
Так, 02.01.2013 ОСОБА_4 , будучи начальником ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», реалізуючи свій злочинний умисел на розтрату майна ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», з метою незаконного збагачення ОСОБА_7 , уклав договір №8 про надання послуг з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби, строком дії до 30.06.2013. Згідно умов вказаного договору замовник (ДП «Східний ЕТЦ Держпраці») сплачує виконавцеві ( ОСОБА_7 ) щомісячно винагороду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Усвідомлюючи, що на виконання вказаного договору ОСОБА_7 послуги з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби ДП «Східний ЕТЦ Держпраці» фактично не надавались, умисно, з метою розтрати майна підприємства, затвердив акти прийому робіт від 31.01.2013, від 28.02.2013, від 29.03.2013, від 30.04.2013, 31.05.2013, 27.06.2013.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного наміру, спрямованого на розтрату майна ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», з метою незаконного збагачення ОСОБА_7 , ОСОБА_4 01.07.2013 уклав договір №115 про надання послуг з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби, строком дії до 31.12.2013. Згідно умов вказаного договору замовник (ДП «Східний ЕТЦ Держпраці») сплачує виконавцеві ( ОСОБА_7 ) щомісячно винагороду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Продовжуючи свої умисні, незаконні дії, з метою розтрати майна ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», та з метою незаконного збагачення ОСОБА_7 , ОСОБА_4 08.01.2014 уклав договір №18 про надання послуг з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби, строком дії до 31.03.2013. Згідно умов вказаного договору замовник (ДП «Східний ЕТЦ Держпраці») сплачує виконавцеві ( ОСОБА_7 ) щомісячно винагороду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного наміру, спрямованого на розтрату майна ДП «Східний ЕТЦ Держпраці», з метою незаконного збагачення ОСОБА_7 , ОСОБА_4 01.04.2014 уклав договір №134 про надання послуг з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби, строком дії до 31.06.2014. Згідно умов вказаного договору замовник (ДП «Східний ЕТЦ Держпраці») сплачує виконавцеві ( ОСОБА_7 ) щомісячно винагороду у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Усвідомлюючи, що на виконання вказаного договору ОСОБА_7 послуги з інформаційного заповнення веб-сайту та надання послуг прес-служби ДП «Східний ЕТЦ Держпраці» фактично не надавались, умисно, з метою розтрати майна підприємства, затвердив акти здачі-приймання наданих послуг від 30.05.2014 та від 27.06.2014. За результатами безпідставно укладеного договору №134 від 01.04.2014 ОСОБА_7 сплачено грошову винагороду на загальну суму 8194 грн., тим самим ОСОБА_4 здійснено розтрату грошових коштів ДП «Східний ЕТЦ Держпраці» на вказану суму.
Дії ОСОБА_4 у судовому засіданні, у результаті зміни прокурором обвинувального акту в порядку ст. 338 КПК України, кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України, тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину не визнав, але ж підтримав клопотання свого захисника, також просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Прокурор у судовому засіданні вважав, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 191 КК України закриттю за вказаних обставин.
Представник Державної служби України з питань праці ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 191КК України тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Подія мала місце у червні місяці 2014 року.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обімати певні посади чи займатися певною діяльністю на срок до трьох років.
Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту червень місяць 2014 року
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в його письмовій заяві від 26.12.2019 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак таке слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст. 191 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Стосовно заявленого представником Державної служби України з питань праці позову про відшкодування майнової шкоди суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні, без розгляду.
Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ч.1 п.3 ст.49 КК України, суд,-
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України в зв"язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов Державної служби України з питань праці про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши представнику право на звернення в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -