Справа № 740/5156/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/237/20
Категорія - ч.3 ст. 189 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000133 від 17 жовтня 2019 року, за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2019 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 прокурору,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000133 від 17 жовтня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 263 КК України, повернутий прокурору з підстав невідповідності вимогам п. 2 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд вказав на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізитів процесуального рішення, яким було визначено граничний строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, як того вимагають положення ст. 295 КПК України; правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК України за ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб в той час, як обвинувальний акт складений лише щодо однієї особи. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Орган досудового розслідування безпідставно виділив матеріали досудового розслідування щодо інших двох осіб, оскільки їх особи були встановлені, про що стороною захисту були надані протоколи допитів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в яких вони повідомляли про вимагання у них грошей іншими особами та називали прізвища цих осіб.

У реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні номер та найменування процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, таких як допит свідка ОСОБА_11 , одночасного допиту ОСОБА_12 та потерпілих Приплавок, пред`явлення особи для впізнання тощо, що вказує на те, що такі процесуальні дії органом досудового розслідування не проводились, що свідчить про неповноту досудового розслідування та у подальшому вплине на повноту та об`єктивність судового розгляду, який проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту та щодо особи, якій воно пред`явлено.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що суд у своєму рішенні не зазначив які недоліки слід усунути прокурору, які слідчі дії провести та в який строк.

Наголошує на тому, що під час підготовчого судового засідання суд вдався до ґрунтовного аналізу наданих стороною захисту письмових доказів, надав оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого та зробив висновок про допущені порушення у процесуальних документах, які сторона обвинувачення ще не надавала, виключно на підставі інформації, вказаної в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Дослідивши протоколи допитів потерпілих та свідків, не допитавши їх безпосередньо у судовому засіданні, суд грубо порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, судом фактично висунуто твердження про причетність інших осіб до інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що суперечить положенням ч. 3 ст. 26 КПК України, якими визначено, що судом вирішуються лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень. При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Вказує на те, що повертаючи обвинувальний акт, суд вказав на те, що при об`єднанні матеріалів кримінальних проваджень, прокурор на порушення ч. 5 ст. 219 КПК України, не визначив загальний строк досудового розслідування. До такого висновку суд прийшов виключно спираючись на дані у реєстрі матеріалів досудового розслідування, без дослідження матеріалів справи.

В той же час, кримінальні провадження, в яких обвинувачується ОСОБА_6 об`єднувалися після того, як йому було повідомлено про підозру, отже строк досудового розслідування в даному випадку визначається КПК України та становить 2 місяці з дня повідомлення особі про підозру. У подальшому, строк досудового розслідування продовжувався керівником Ніжинської місцевої прокуратури до 3 місяців та слідчим суддею Ніжинського міськрайонного суду до 5 місяців. Отже, твердження суду про невизначеність строків та необізнаність з ними сторони захисту є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Вважає, що ухвалене судове рішення суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства та підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Не погодившись з апеляційною скаргою прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав заперечення, в яких зазначає, що усі перелічені в ухвалі суду недоліки мають суттєве значення та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Місцевий суд діяв в межах повноважень, визначених ст. 314 КПК України, а вимоги сторони обвинувачення в апеляційній скарзі є необґрунтованими та суперечать положенням кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначений ч. 2 ст. 291 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального Закону.

Пункт 2 ч. 2 ст. 291 КПК України містить вимогу про зазначення в обвинувальному акті анкетних відомостей кожного обвинуваченого, а п. 5 ч. 2 вищевказаної статті - викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини злочинів, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце їх вчинення, викладено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 263 КК України та викладено і формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному провадженні, судом першої інстанції не зазначено такої невідповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального Закону, яка перешкоджала призначити справу до розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд всупереч вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, перейшов до дослідження фактичних обставин справи, вдаючись при цьому до аналізу обвинувачення.

В той же час, обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини тощо можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ним долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

При цьому, суд прийняв до уваги докази сторони захисту, а саме протоколи допитів потерпілих та свідків, які долучив до матеріалів кримінального провадження та надав їм оцінку.

На порушення вимог ст. 22 КПК України, суд позбавив прокурора можливості доводити та відстоювати у судовому засіданні обвинувачення, яке він вважає доведеним, чим порушив правила змагальності сторін.

Вирішення питання, на якій підставі були продовжені строки досудового розслідування, та чи взагалі такі строки продовжувались, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання, так само як і питання перевірки обґрунтованості оголошення підозри обвинуваченому.

Так, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості вирішувати ті питання, які віднесені до судового розгляду кримінального провадження.

Вказані судом підстави для повернення обвинувального акту прокурору, не можуть вважатись недоліками обвинувального акту, які перешкодили призначити справу до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути оцінені під час ухвалення остаточно судового рішення у кримінальному провадженні, коли суд в нарадчій кімнаті надаватиме оцінку усім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

За таких обставин, ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000133 від 17 жовтня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 263 КК України, повернутий прокурору для усунення порушень вимог ст. 291 КПК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15