Провадження № 1кп-200-865-18
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор вважав доцільним продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, та заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та ряд хронічних захворювань.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання захиснику та обвинуваченому щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити та продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з тих підстав, що ризики, які враховувались судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з спричиненням смерті іншій особі, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів, також приймає до уваги, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що ризик, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду, на цей час не зменшився, залишається реальним та продовжує існувати, та враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, та застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_7 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду і вказані обставини враховуються судом в сукупності з іншими обставинами при розгляді кримінального провадження.

Твердження захисту, що ОСОБА_7 має хронічні захворювання, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як матеріали провадження не містять, а стороною захисту не надано, інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

На підставі викладеного суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити та продовжити застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання можливості обвинуваченого переховуватися від суду.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 492 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Продовжити застосування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 вересня 2020 року, включно.

Судді
ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3