Справа № 309/922/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1227/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та голови комісії з припинення (ліквідатора) ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача - Хустської районної лікарні на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, і призначено йому покарання за ч.1 ст. 140 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень, - моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі по 300 000 (триста тисяч) гривень на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 по НОМЕР_1 (десять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 90 копійок шкоди, завданої смертю їх матері, за період з 28 червня 2017 року до 3 липня 2018 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відшкодування шкоди, завданої смертю їх матері, в розмірі мінімальної заробітної плати, щомісячно, починаючи з 3 липня 2018 року, і до їх повноліття.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 18507 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сім) гривень 38 копійок процесуальних витрат за проведення судово-медичної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 22950 (двадцять дві тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень витрат за надання правової допомоги.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , будучи відповідно до наказу №78 від 31.07.2001 року головного лікаря Хустської центральної районної лікарні зарахованим на посаду лікаря акушера-гінеколога для проходження інтернатури та в подальшому перебуваючи в трудових відносинах з Хустською районною лікарнею, наказом головного лікаря Хустської районної лікарні №114-к від 22.10.2008 року переведений на посаду лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Хустської районної лікарні, працюючи на посаді лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Хустської районної лікарні, якому наказом директора Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації №531-к від 23.12.2016 року присвоєну вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Акушерство і гінекологія», будучи лікуючим лікарем в пологовому відділенні Хустської районної лікарні і відповідно до ст. 34 та п. «а» ч.1 ст. 78 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» та Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога пологового відділення, затвердженої головним лікарем районної лікарні 20.12.2011 року, будучи зобов`язаний своєчасно і кваліфіковано обстежити пацієнта та надати планову та невідкладну допомогу, здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, родову допомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллям, застосувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації у межах своєї спеціальності, володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, повним обсягом хірургічних втручань, включаючи екстирпацію матки, перев`язку підчеревних артерій, мікрохірургічні і пластичні операції, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, в порушення вказаних норм, неналежно виконуючи свої посадові (професійні) обов`язки, внаслідок недбалого ставлення до них, 28 червня 2017 року, приймаючи пологи у потерпілої ОСОБА_17 , допустив тяжку крововтрату у пацієнтки з розвитком гіповолемічного шоку внаслідок внутрішньої кровотечі з судин в місцях розривів піхви та нижнього сегменту матки, які виникли у пологах, що в подальшому спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті породіллі ОСОБА_17 28.06.2017 року в пологовому відділені Хустської районної лікарні, що виразилось в наступному. Зокрема, як зазначено в індивідуальній карті вагітної та породіллі №70 Хустського центру первинної медико-манітарної допомоги в с. Копашнево ПМСД, ОСОБА_17 взята на облік 15.12.2016 року у термін вагітності 10-11 тижнів, вагітність четверта, пологи треті. При обстеженні паталогій не виявлено. З історії пологів №786/517 ХРЛ, ОСОБА_17 поступила в Хустську районну лікарню 28.06.2017 року, об 11 год. 20 хв. з діагнозом: вагітність IV, тривалість 40 тижнів, пологи треті. Головне передлежання 1-й період. План ведення: повне обстеження, ведення родів через природні пологові шляхи, нагляд. З картки розвитку новонародженого №686 ХРЛ, ОСОБА_17 28.06.2017 року, о 16 год. 05 хв., в пологовому відділенні Хустської районної лікарні народила дівчинку, живу, доношену, вагою 3,300 кг, зростом 51 см. З історії пологів №786/517 ХРЛ, 28.06.2017 року, о 16 год. 50 хв., породілля відмічає скарги на виражену загальну слабість, задуху, потемніння в очах. Родові шляхи повторно оглянуті цілі. Призначено катетеризація вени, метилергобривін 1.0 внутрішньовенно, 0,9 % 400 мл. фізіологічного розчину, 10 одиниць окситоцину. О 16 год. 57 хв. стан породіллі ОСОБА_17 різко погіршився, втратила свідомість. На фоні інфузійної терапії транспортована у відділення реанімації та інтенсивної терапії. О 17 год. 10 хв., стан ОСОБА_17 погіршився, незважаючи на кисневу підтримку. Самостійне дихання не адекватне. О 17 год. 30 хв. призначено трансфузію свіжозамороженої плазми у кількості 110,0. Додатково внутрівенно краплинно призначено: волютан 500,0 Хлористий натрій 0,9% 400,0, пабал - 100 мкг/мл. О 17 год. 30 хв., ОСОБА_17 транспортовано в операційну. Результат УЗД проведено ургентно в реанімаційному відділенні. Встановлено, що матка дифузно збільшена, порожнина матки з невеликою кількістю рідинного вмісту. Вільної рідини в черевній порожнині на час огляду не виявлено. О 17 год. 35 хв., конселярний огляд у ВДІТ з складу в.о. заступника головного лікаря ХРЛ, лікаря з питань охорони материнства та дитинства ОСОБА_18 , завідуючого пологовим відділенням ОСОБА_19 , лікаря-ординатора пологового відділення ОСОБА_20 , старшого чергового ОСОБА_21 , чергового акушер-гінеколога ОСОБА_7 , чергового реаніматолога ОСОБА_22 чергового анестезіолога ОСОБА_23 . Породілля ОСОБА_17 після четвертих термінових пологів, задній вид потиличного вставлення. Ранній післяродовий період. Гемарогічний шок важкого ступеня. Стан породіллі вкрай важкий, без свідомості. Продовжується інфузійна терапія. Живіт ОСОБА_17 м`який, на пальпацію не реагує. Місцево: на 3 см нижче пупка матка гіпотонічна. Після масажу виділилось 300,0 мл. рідкої крові. Проведено УЗД органів черевної порожнини, родові шляхи повторно оглянуті в дзеркалах. Розриву шийки матки та піхви не виявлено. Розрив промежини 1 ступеня. Зашитий після родів кетгутом. Враховуючи вкрай важкий стан породіллі, геморагічний шок важкого ступеню, гіпотонію матки та продовжуючі кров`янисті виділення з родових шляхів показано оперативне лікування. Породілля транспортована в операційну. По телефону повідомлено заступника директора Департаменту охорони здоров`я Закарпатської ОДА ОСОБА_24 . Враховуючи вкрай важкий стан породіллі, важкий геморагічний шок та атонію матки, неповний розрив нижнього сегменту матки з формуванням великої міжзв`язкової гематоми позачеревинно, показано екстирпацію матки та дренування черевної порожнини. Після проведеного оперативного втручання знову доставлена у ВАІТ. Стан хворої залишається критичним. О 22 год. 25 хв. констатовано клінічну смерть. Негайно розпочаті реанімаційні міроприємства в повному обсязі, які не дали бажаного позитивного ефекту. О 22 год. 55 хв. констатовано смерть ОСОБА_17 . Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №70 від 01.02.2018 року, проведеної експертами Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, причиною розриву матки у породіллі ОСОБА_17 могли стати четверті швидкі пологи, в процесі яких відбувся, гістопатичний (самовільний) розрив матки, що підтверджується анамнезом наявністю неодноразових вагітностей у жінки, а також тим, що розрив матки був неповним, атиповим, без припинення родової діяльності зі збереженням життя плоду, хоча народження дитини супроводжувалось важкою внутрішньо-утробною гіпоксією. Записи з історії пологів №786/517 лікарем ОСОБА_7 зроблені формально, дуже коротко і не віддзеркалюють дійсної клінічної картини. Також, лікарем ОСОБА_7 не вказані результати огляду пологових шляхів породіллі в дзеркалах, ушивання розривів передньої і задньої стінок піхви, шийки матки. В ранньому післяпологовому періоді мали місце неадекватне спостереження лікарем ОСОБА_7 і недооцінка ним стану породіллі. Перший запис про зміни гемодинаміки (частота пульсу, рівень артеріального тиску) зафіксований у медичній документації тільки через 45 хвилин після пологів. До цього часу жодних записів про стан породіллі не має, не відмічена справжня кількість виділеної крові (не встановлено об`єм крововтрати). Таким чином, при умові ретельного спостереження за породіллею та обстеженні її після пологів з урахуванням динаміки погіршення її стану (контроль кров`яного тиску, пульс, дихання, виділення із статевих шляхів) лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 міг би у більш ранній період діагностувати ушкодження матки у ОСОБА_17 . При ушкодженні матки дії лікаря ОСОБА_7 мали відповідати алгоритму при розриві матки. ОСОБА_17 з її чисельними пологами і вагітностями відносилась до групи ризику, у зв`язку з чим потребувала уважного спостереження. При погіршенні стану лікар ОСОБА_7 повинен був негайно транспортувати її в операційну. У тих випадках, якщо стан жінки дуже тяжкий, операційна розгортається в пологовому залі і терміново проводиться протишокова терапія з мобілізацією центральних вен. Здійснюється лапаратомія та втручання адекватне травмі, ревізія органів малого тазу та черевної порожнини. Забезпечується адекватна розміру крововтрати інфузійно-трансфузійна терапія та корекція порушень гемокоагуляції. Об`єм втручання залежить від розміру та локалізації розриву, ознак інфікування, часу, що пройшов після розриву, рівня крововтрати, стану жінки. Оперативне втручання проводиться в наступному об`ємі: зашивання розриву, надпіхвова ампутація або екстрепація матки з додатками або без них. Алгоритм надання ургентної допомоги при акушерській кровотечі лікуючим лікарем ОСОБА_7 не був дотриманий. Після завершення пологів спостереження за породіллею у необхідному об`ємі не проводилося. В історії пологів перший запис про погіршення стану породіллі зроблений лікарем о 16 год. 50 хв., тобто через 45 хвилин після пологів і незважаючи на значне зниження кров`яного тиску, тахікардію, втрату свідомості, лікарем ОСОБА_7 діагноз встановлений не був. У такій ситуації лікарю ОСОБА_7 необхідно було викликати ургентного лікаря, повідомити про випадок районного спеціаліста і адміністрацію закладу. Таким чином, алгоритм надання медичної допомоги не в повній мірі відповідав вимогам сучасних клінічних протоколів. Причиною смерті ОСОБА_17 стала тяжка крововтрата з розвитком гіповолемічного шоку внаслідок внутрішньої кровотечі з судин в місцях розривів піхви та нижнього сегменту матки, що виникли в пологах. Даний випадок материнської смерті є попереджуваним за умови правильної організації надання акушерської допомоги у лікарні, професійності медичного персоналу щодо оцінки стану роділлі та породіллі, своєчасності надання невідкладної допомоги, включаючи оперативне втручання. Отже, за таких обставин, лікар акушер гінеколог Хустської районної лікарні ОСОБА_7 , в порушення ст. 34 та п. «а» ч.1 ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров`я, посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога пологового відділення, затвердженої головним лікарем Хустської районної лікарні 20.12.2011 року, неналежно виконуючи свої посадові (професійні) обов`язки внаслідок недбалого ставлення до них, 28 червня 2017 року, в період часу з 11 год. 20 хв. по 22 год. 55 хв., приймаючи пологи у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , допустив тяжку крововтрату у пацієнтки з розвитком гіповолемічного шоку внаслідок внутрішньої кровотечі з судин в місцях розривів піхви та нижнього сегменту матки, які виникли у пологах, що у подальшому спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті породіллі ОСОБА_17 28 червня 2017 року в пологовому відділенні Хустської районної лікарні. Таким чином, настання смерті ОСОБА_17 знаходиться у прямому причинному зв`язку з неналежним виконанням своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення лікуючим лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 та голова комісії з припинення (ліквідатор) ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача - Хустської районної лікарні подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутності події кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим і підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На переконання обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, не доведена, оскільки показання експертів є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи, належної оцінки показанням свідків судом не було надано, показання потерпілого є необ`єктивними, оскільки він не був присутній під час події, що сталася, а висновки експертних досліджень, взятих за основу при ухваленні вироку, є неналежними та недопустимими доказами.

Зокрема, як звертає у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим у передбаченому законом порядку було витребувано з медичного закладу чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які були використані судовими експертами для проведення дослідження, водночас матеріали провадження містять дані, які підтверджують, що матеріали, які покладені в основу висновку, були витребувані після постановлення вказаного експертного висновку.

Також обвинувачений зазначає, що судом не взято до уваги доказів, які підтверджують проведення потерпілій виду оперативного втручання ампутацію, а не як зазначалося свідками, екстирпацію (повне її видалення). Окрім цього, вирок суду не містить чітких даних про вид оперативного втручання, який було проведено потерпілій, натомість, як зазначає апелянт, рішення про проведення оперативного втручання приймалося конселярно та саме оперативне втручання проводилося завідуючим відділенням та старшим ургентним акушером-гінекологом.

Окрім цього, у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу на те, що у свої посадові обов`язки він виконував у повному обсязі, однак судом проігноровано його аргументи про те, що у ситуації, яка сталася, його дії відповідали алгоритму дій, визначеним чинним наказом МОЗ від 24 березня 2014 року №205 «Акушерські кровотечі», натомість судом було взято до уваги висновки експертиз, а також покази експертів про нібито невідповідність його дій діям, визначеним документом, який втратив чинність наказом від 15 грудня 2003 року №582 «Про затвердження клінічних протоколів з акушерства та гінекологічної допомоги».

Голова комісії з припинення (ліквідатор) ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача - Хустської районної лікарні у своїй апеляційній скарзі просить вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року в частині задоволення цивільного позову скасувати та ухвалити новий вирок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог представник цивільного відповідача покликається на те, що висновки суду в частині задоволення цивільного позову належним чином не мотивовані, не наведені вичерпні доводи щодо обґрунтованості цивільного позову, відсутні розрахунки, а наявні лише загальні формулювання щодо відшкодування шкоди.

Зокрема, як зазначає представник цивільного відповідача, ухвалюючи рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 42500 грн. за придбання надгробного пам`ятника, суд не вказав, на підставі яких доказів робить висновок про підставність стягнення грошових коштів за виготовлення надмогильного пам`ятника. Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що витрати на виготовлення пам`ятників та огорож визначаються виходячи із їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості, натомість позивачем до матеріалів позовної заяви надана квитанція до прибуткового касового ордера від 20 червня 2018 року на суму 42500 грн., однак доказів граничної вартості стандартного пам`ятника в цій місцевості не надано.

Також, на переконання представника цивільного відповідача, у вироку суду про стягнення моральної шкоди не визначено, з яких саме міркувань суд виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 300 000 грн. на кожного, чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням, чим вона обґрунтовується та якими доказами це підтверджується.

Окрім цього, апелянт звертає увагу у своїй апеляційній скарзі й на те, що, призначаючи неповнолітнім дітям відшкодування шкоди, завданої смертю їх матері, суд першої інстанції у вироку не навів розрахунку відшкодування, зазначивши лише загальні фрази щодо розміру мінімальних заробітних плат в 2017-2018 роках.

У судове засідання апеляційного суду 26 червня 2020 року, зокрема, не з`явилися захисник обвинуваченого та сам ОСОБА_7 , останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційних скарг, про що свідчить телефонограма, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на те, що обвинувачений був належним чином повідомлений про судове засідання, пояснення такого з приводу обставин кримінального правопорушення були заслухані апеляційним судом, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе завершувати апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника.

Заслухавши доповідача, 04 лютого 2020 року, 13 травня 2020 року обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги, представника цивільного відповідача 04 лютого 2020 року на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на доказах, досліджених й ретельно перевірених у судовому засіданні, зміст яких докладно наведено у вироку.

Так, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , експертів ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , протоколом огляду місця події від 29.06.2017 року (том 1 а.к.п.12-17), лікарським свідоцтвом про смерть №84 від 29.06.2017 року (том 1 а.к.п.22), висновком судово-медичної експертизи від 18.08.2017 року за №83 (том 1 а.к.п.27-37), висновком тимчасової комісії за наслідками службового розстеження факту смерті в Хустській РЛ породіллі ОСОБА_17 від 10.07.2017 року (том 1 а.к.п.90-93), висновком комісійної судово-медичної експертизи від 01.02.2018 року за №70 (том 1 а.к.п.107-128), посадовою інструкцією лікаря акушер гінеколога пологового відділення Хустської районної лікарні (том 1 а.к.п.146-148), календарем вагітності ОСОБА_17 , індивідуальною картою вагітної та породіллі ОСОБА_17 за №70, історією пологів №786/517, картою розвитку новонародженого №786, даними книги наказів по Хустській районній лікарні за 2008 рік та трудової книжки ОСОБА_7 під №7.
Зокрема, в якості доказу доведення вини лікаря ОСОБА_7 судом першої інстанції взято до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи від 01.02.2018 року за №70, в якому зазначено, що згідно з даними історії пологів №786/517 ОСОБА_17 під час пологів родопосилення і родостимуляції не проводилося. Щодо уколу, який зі слів родичів вколов лікар ОСОБА_7 , і який купила сестра потерпілої у аптеці (синестрол і ношпа), то введення цих препаратів у медичній документації не вказано. Вагітна поступила о 11 год. 20 хв., з родовою діяльністю у першому періоді четвертих своєчасних пологів, у активній фазі (згідно даних партограми). Відповідно до результатів проведених експертиз: судово-медичної і судово-гістологічної та даних гістологічного перегляду надісланого для проведення даної комісійної експертизи матеріалу від трупа, паталогічних (хворобливих) змін в стінці матки, в плаценті, в оболонках, в пуповині і шийці матки не виявлено, механічних перешкод для народження плода у вигляді пухлинних процесів, грубих рубцевих змін у пологових шляхах та ознак зовнішньої травми на тілі породіллі не виявлено. З даних історії пологів №786/517 та карти розвитку новонародженого №786, вага новонародженої дитини становила 3,300 грам, довжина тіла 51 см, тобто у даному випадку не зафіксовані пологи великим плодом. Беручи до уваги дані представленої медичної документації, результати судово-медичної експертизи трупа, проведеного у Іршавському районному відділенні судово-медичної експертизи Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, результати гістологічного перегляду надісланого матеріалу від трупа, проведеного під час комісійної судово-медичної експертизи, а також дані літератури, комісія вважає, що причиною розриву матки у роділлі ОСОБА_17 могли тати четверті швидкі пологи, в процесі яких відбувся гістопатичний (самовільний) розрив матки. Це може бути підтверджено анамнезом наявністю неодноразових вагітностей у жінки, а також тим, що розрив матки був неповним, атиповим, без припинення родової діяльності, зі збереженням життя плоду, хоча народження дитини супроводжувалося важкою внутрішньоутробною гіпоксією (оцінка новонародженої по шкалі Апгар 3-7-8 балів). Записи у історії пологів №786/517 лікарем ОСОБА_7 зроблені формально, дуже коротко і не віддзеркалюють дійсної клінічної картини: Згідно партограми у породіллі відмічається нормальна пологова діяльність, серцебиття плода адекватне, в той час дитина 3,300 гм. народилась у важкій асфіксії, що потребувало проведення реанімаційних заходів. Не вказані результати огляду пологових шляхів породіллі в дзеркалах, ушивання розривів передньої і задньої стінок піхви, шийки матки. В ранньому післяпологовому періоді мали місце неадекватне спостереження медичного персоналу (лікаря, акушерки) і недооцінка стану породіллі. Перший запис про зміни гемодинаміки (частота пульсу, рівень артеріального тиску) зафіксований у медичній документації тільки через 45 хв. після пологів. До цього часу жодних записів про стан породіллі нема, не відмічена справжня кількість виділеної крові (не встановлено об`єм крововтрати). Зміни у клінічних аналізах крові не можуть бути виявлені одразу, зниження показників виявляється з часом, однак вони не являються патогомонічними для встановлення діагнозу ушкодження матки. Таким чином, при умові дотримання положень Наказу №582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів з акушерства та гінекологічної допомоги», при ретельному спостереженні медперсоналом за породіллею та обстеженні її після пологів, з урахуванням динаміки погіршення її стану (контроль кров`яного тиску, пульс, дихання, виділень із статевих шляхів, тощо), лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 міг би у більш ранній період діагностувати ушкодження матки у ОСОБА_17 . При ушкодженні матки згідно Наказу №582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів з акушерства та гінекологічної допомоги» (пологовий травматизм) дії лікаря ОСОБА_7 мали відповідати алгоритму при розриві матки. ОСОБА_17 з її чисельними пологами і вагітностями відносилися до групи ризику, у зв`язку із чим вона потребувала уважного спостереження. При погіршенні стану (падіння кров`яного тиску, тахікардія, втрата свідомості) лікар ОСОБА_7 повинен був негайно транспортувати її в операційну. У тих випадках, якщо стан жінки дуже тяжкий операційна розгортається в пологовому залі і терміново проводиться протишокова терапія з мобілізацією центральних вен. Здійснюється лапаратомія та втручання, адекватне травмі, ревізія органів малого тазу та черевної порожнини, дренування черевної порожнини. Забезпечується адекватна розміру крововтрати інфузійно-трансфузійна терапія та корекція порушень гемокоагуляції. Об`єм втручання залежить від розміру та локалізації розриву, ознак інфікування, часу, що пройшов після розриву, рівня крововтрати, стану жінки. Оперативне втручання проводиться в наступному об`ємі: зашивання розриву, над піхвова ампутація або екстирпація матки з додатками або без них. Алгоритм надання ургентної допомоги при акушерській кровотечі лікуючим лікарем ОСОБА_7 не був дотриманий. Дії лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_7 під час пологів ОСОБА_17 згідно наданої медичної документації були правильними. Вірно було обрано тактику розродження через природні родові шляхи, з веденням партограми, активним веденням 3-го періоду пологів. Після завершення пологів спостереження за породіллею у необхідному об`ємі не проводилося. В історії пологів перший запис про погіршення стану породіллі лікарем зроблений о 16 год. 50 хв., тобто через 45 хв. після пологів і незважаючи на значне зниження кров`яного тиску, тахікардію, втрату свідомості, лікарем ОСОБА_7 діагноз встановлений не був. У такій ситуації лікарю необхідно було викликати ургентного лікаря, повідомити про випадок районного спеціаліста і адміністрацію закладу. Таким чином, алгоритм надання медичної допомоги не в повній мірі відповідав вимогам сучасних клінічних протоколів. На амбулаторному етапі надання допомоги (тобто, тактика ведення до пологового періоду) вагітній ОСОБА_17 здійснювалося не в повній відповідності до діючих нормативних документів МОЗ України. Вагітній з обтяженим акушерським анамнезом, з наявністю гестаційної анемії легкого ступеню (відповідно аналізів крові), загрозою пізнього самовільного аборту у 20 тижнів (відповідно даних УЗД), не було призначено будь-якого лікування, а у щоденниках під час регулярних візитів про це не має жодних записів. Згідно даних історії пологів №786/517 тактика ведення була правильною. Встановлення вини медичного персоналу та її міри входить у компетенцію суду. Атиповість перебігу гістопатичного розриву матки полягає власне у відсутності чітких симптомів. Окрім цього, це був неповний розрив з поступовим формуванням масивної поза черевної гематоми між листками широкої зв`язки матки. Це все вплинуло на запізнілу появу симптомів геморагічного шоку, що об`єктивно утруднило своєчасну діагностику неповного розриву матки і призвело до значної крововтрати і до виникнення не зворотних змін зі сторони внутрішніх органів та систем. Причиною смерті ОСОБА_17 згідно даних підсумків судово-медичної експертизи (висновок експерта №83) стала тяжка крововтрата з розвитком гіповолемічного шоку внаслідок внутрішньої кровотечі з судин в місцях розриву піхви та нижнього сегменту матки, що виникли у пологах. Даний випадок материнської смерті є попереджуваним за умови правильної організації надання акушерської допомоги у лікарні, професійності медичного персоналу щодо оцінки стану роділлі та породіллі, своєчасності надання невідкладної допомоги, включаючи оперативне втручання.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 18.08.2017 року за №83, причиною смерті ОСОБА_17 стала тяжка крововтрата з розвитком гіповолемічного шоку внаслідок профузної внутрішньої кровотечі з судин в місцях розривів піхви та нижнього сегменту матки, що виникли у пологах (акушерська травма). При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_17 виявлено такі тілесні ушкодження: при зовнішньому дослідженні: синець шкірних покривів правого ліктьового згину з дрібними ранками на площині за ходом вен, синець шкірних покровів внутрішньої поверхні передньої та середньої третин правого передпліччя з дрібною ранкою за ходом вен, синець шкірних покровів зовнішньої поверхні у середній третині лівого плеча з дрібною ранкою на площині, синець шкірних покровів лівого ліктьового згину та верхній третині передпліччя з дрібними ранками на площині за ходом вен, синець шкірних покровів зовнішньої поверхні в середній третині лівого стегна, синець шкірних покровів передньої поверхні середньої третини правого стегна, синець шкірних покровів тильної поверхні правої стопи з дрібною ранкою на площині за ходом вен, синець шкірних покровів тильної поверхні лівої стопи з дрібною ранкою на площині за ходом вен, синець шкірних покровів внутрішньо-нижнього квадранту правої сідниці та промежини, розрив промежини. При внутрішньому дослідженні: розрив піхви, шийки матки та нижнього сегменту матки по правому ребру. Тілесне ушкодження у вигляді синця шкірних покровів передньої поверхні середньої третини правого стегна могло бути спричинене від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи уларі об такі предмети. Виявлені при зовнішньому дослідженні трупа тілесні ушкодження є наслідком надання медичної допомоги проведення внутрішньовенних вливань та внутрішньом`язевих ін`єкцій, синець шкірних покровів внутрішньо-нижнього квадранту правої сідниці та промежини має натічний характер, розрив промежини є наслідком пологової діяльності і при встановленні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги експертом не беруться. Виявлені при внутрішньому дослідженні трупа тілесні ушкодження у вигляді розриву матки та піхви з розвитком профузної внутрішньої кровотечі ускладненої гіповолемічним шоком могли виникнути внаслідок таких причин: (з класифікації ОСОБА_37 1984) при морфологічних змінах біометрію, при механічній перешкоді народження плода, при поєднанні морфологічних змін міометрію та механічних перешкод народження плода, при розроджуючих піхвових операціях, при зовнішній травмі, при поєднанні грубого втручання морфологічних змін біометрію та механічних перешкод народження плода, при стрімких пологах, при акушерських операціях, при пологах великим плодом, при розгинальних передлежаннях голівки плода. Спираючись на результати судово-медичної та судово-гістологічної експертиз при дослідженні матки, піхви паталогічних змін біометрію не виявлено, механічних перешкод (пухлинних процесів, грубих рубцевих змін пологових шляхів) для народження плода не виявлено та поєднання вказаних причин не виявлено, ознак зовнішньої травми на тілі породіллі не виявлено. З даних медичної документації пологів великим плодом не зафіксовано, вага новонародженої дитини 3300 грам., зріст 51 см, розгинального передлижання голівки плода не встановлено. Отже, можна припустити, що причинами розриву нижнього сегменту матки та піхви з розвитком профузної кровотечі при веденні пологів у роділлі ОСОБА_17 могли стати розроджуючі піхвові маніпуляції (операції) чи інші грубі втручання у процес родорозрішення, а також медикаментозно стимульовані пологи (спровоковані стрімкі пологи). Пологи у роділлі ОСОБА_17 відбулися в умовах стаціонарного спеціалізованого пологового відділення під наглядом лікаря. Зважаючи на наведене можливими причинами несприятливих наслідків для життя і здоров`я породіллі ОСОБА_17 могли стати дії чи бездіяльність медичних працівників, котрі надавали медичну допомогу у пологах (родорозрішенні), а з тим спираючись на пункт 2.4.1 «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року встановлення таких причин потребує проведення комісійної судово-медичної експертизи за участі кількох експертів і входить до компетенції відділу комісійних експертиз Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін зазначені в обставинах справи, тобто 28.06.2017 року. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді нижнього сегменту матки та піхви з розвитком профузної кровотечі та гіповолемічного шоку слід кваліфікувати як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження, згідно пункту 2.1.3 л, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Тілесне ушкодження у вигляді синця шкірних покровів передньої поверхні середньої третини правого стегна могло бути спричинене в термін 5-7 діб до часу проведення експертизи і за ступенем тяжкості прижиттєво його слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Згідно з результатами судово-токсикологічної експертизи в крові від трупа ОСОБА_17 алкоголю не виявлено. Отже, на час настання смерті ОСОБА_17 у стані алкогольного сп`яніння не перебувала.
Вказані висновки експертиз, допустимість яких ставиться під сумнів стороною захисту, були досліджені також судом апеляційної інстанції. Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що висновки є належними та допустимими доказами, такі належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, містять відповіді на усі поставлені питання, обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані яких відносяться до провадження і мають доказове значення.
Хоч висновок комісійної судово-медичної експертизи від 01 лютого 2018 року за №70 й містить покликання на наказ «Про затвердження клінічних протоколів з акушерства та гінекології допомоги» від 15 грудня 2003 року №582, який втратив чинність, однак, як зазначили у суді першої інстанції експерти, такий наказ використовується в частині надання післяродової допомоги, зокрема і при розриву матки.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що втрата чинності Наказу №582 не відміняє алгоритму надання післяродової допомоги та не може свідчити про недопустимість вказаної експертизи №70.
Щодо покликань апеляційної скарги в частині відсутності в матеріалах кримінального провадження процесуальних документів, що підтверджують факт витребування з медичного закладу речей та документів, які були використані судовими експертами для проведення дослідження, то такі колегія суддів не вбачає підставою для визнання наведених вище експертиз недопустимими доказами.
Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані експертизи проведені на підставі постанови старшого слідчого відділу Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_38 від 29 червня 2017 року (т.1 а.к.п.24) та постанови слідчого слідчого відділу Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_39 від 12 вересня 2017 року (т.1 а.к.п.103-104).
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 01.02.2018 року за №70, для вирішення експертизи було представлено, зокрема: кримінальне провадження №0000700, історія пологів №786/517, обмінна карта на ім`я ОСОБА_17 , амбулаторна карта №86/35 на ім`я ОСОБА_17 , індивідуальна карта вагітної та породіллі №70, карта розвитку новонародженого №786, ксерокопія «Висновку експерта» №695.
Водночас, згідно з наявною в матеріалах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2018 року (т.1 а.к.п.140), такою надано тимчасовий доступ та можливість вилучення оригіналу медичної документації, а саме: обмінної карти на ім`я ОСОБА_17 , історію пологів № 786/517, картки розвитку новонародженого №786, амбулаторної картки, календаря вагітності ОСОБА_17 , індивідуальної картки вагітної та породіллі №70, які знаходяться в Хустській районній лікарні, за адресою м.Хуст вул.І.Франка, 113.
Таким чином, як вбачається з матеріалів провадження, хоч тимчасовий доступ та вилучення вказаної медичної документації у встановленому законом порядку надано після проведення експертиз, однак, на переконання апеляційного суду, дане порушення не є таким, що вплинуло чи могло вплинути на достовірність таких висновків.
Суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини кримінального провадження, та керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взяємозв`язку.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 доводи були предметом дослідження судом першої інстанції, яким в оскаржуваному рішенні надано належну оцінку, з якою погоджується й апеляційний суд.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який за місцем праці характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність обрання останньому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129, абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що представником потерпілого ОСОБА_11 03 липня 2018 року подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні солідарно, на користь ОСОБА_11 42500 грн. матеріальної шкоди, 500000 грн. моральної шкоди та 8500 грн. витрат на правничу допомогу, та на користь неповнолітньої ОСОБА_14 , малолітніх ОСОБА_15 , ОСОБА_16 шкоди, завданої втратою годувальника за період з 28.06.2017 року по 11.06.2018 року в розмірі 10527,90 грн. одноразово та з 03.07.2018 року і до досягнення ними повноліття по 930, 75 грн. щомісячно та 500 000 грн. моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Аналогічні підстави відповідальності й за завдану моральну шкоду, крім випадків, встановлених частини другої статті 1167 ЦК України.

Згідно зі статтею 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу цивільної відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду), так і певних спеціальних умов. До таких спеціальних умов належать: перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником у робочий час, але діями, які не пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, роботодавець відповідальності нести не буде.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України, позивач має вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_7 , які призвели до смерті ОСОБА_17 , останній здійснював в межах посадових обов`язків, покладених на нього Хустською районною лікарнею, тому відповідальність за шкоду, спричинену недбалим, неналежним та некваліфікованим виконанням ним своїх професійних обов`язків суд вірно поклав солідарно як на обвинуваченого, так і на Хустську районну лікарню.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту-до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд: за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років.

Згідно з частиною другою статті 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого із вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди.

Положеннями частини четвертої статті 1200 ЦК України встановлено, що розмір відшкодування, обчислений для кожної з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника не підлягає подальшому перерахунку. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Відповідно до вимог статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального положення фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки на перед.

Як встановлено судом, на день смерті ОСОБА_17 в неї було троє неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не досягли вісімнадцятирічного віку, та на час своєї смерті ОСОБА_17 працевлаштована не була.

Оскільки на час смерті ОСОБА_17 не була працевлаштованою та не мала відповідного доходу, який міг бути підставою для проведення розрахунку розміру відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, при визначенні розміру шкоди підлягають застосуванню положення ч.2 ст.1195 ЦК України, згідно з яким у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір шкоди розраховується з врахуванням частки, яка припадала на померлу ОСОБА_17 та її трьох дітей. На момент втрати годувальника відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 3200 грн., а згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» - 3723 грн.
З огляду на наведені вище норми, в межах заявленого цивільного позову за 2017 рік підлягає до стягнення сума 4853, 34 грн. із розрахунку 3200 грн./4 = 800 грн.*6 місяців і 2 дні = 4853, 34 грн., за 2018 рік 5674, 56 грн. із розрахунку 3723 грн./4 = 930, 75*6 місяців і 3 дні = 5674, 56 грн., що у сумі становить 10527,90 грн.
Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 по НОМЕР_1 (десять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 90 копійок шкоди, завданої смертю їх матері, за період з 28 червня 2017 року до 3 липня 2018 року, та відшкодування шкоди, завданої смертю їх матері, в розмірі мінімальної заробітної плати, щомісячно, починаючи з 3 липня 2018 року, і до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
На підтвердження майнової шкоди, пов`язаної з витратами на виготовлення надгробного пам`ятника, до цивільного позову надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 20 червня 2018 року, яка виписана ПП ОСОБА_40 , на суму 42500 грн.
Визначаючи розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди, місцевий суд дійшов висновку про необхідність стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь потерпілого понесені ним у повному розмірі 42500 грн. витрати на виготовлення надгробного пам`ятника, оскільки такі підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20 червня 2018 року, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 по 300 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого останнім заподіяно моральну шкоду, адже такі втратили дружину й матір відповідно, що призвело до їх душевних страждань, істотних змін в їх житті та негативно позначилося на їх моральному і психологічному стані. Водночас, в порушення ст. 370 КПК України суд першої інстанції свого рішення належним чином не мотивував та не зазначив, з наведенням відповідних доказів, обґрунтованих підстав для визначення саме такого розміру відшкодування, яке, на переконання колегії суддів апеляційного суду, є непомірно великим та не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Зважаючи на конкретні обставини провадження, наслідки, що настали, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесли потерпілі, їх тривалість, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, зважаючи на обставини, при яких було заподіяно моральну шкоду, майновий стан цивільних відповідачів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення на суму стягнення з відповідачів обвинуваченого ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні солідарно в розмірі по 100 000 гривень кожному.

Саме така сума, на думку колегії суддів, відповідатиме характеру та обсягу страждань потерпілих, а також принципу розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди підлягає до зміни, а подані апеляційні скарги до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_7 та голови комісії з припинення (ліквідатора) ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача - Хустської районної лікарні задоволити частково.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди - змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та Хустської районної лікарні відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в розмірі по 100 000 (сто тисяч) гривень кожному.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4