Справа № 939/312/20
УХВАЛА

20 лютого 2020 року

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000499 від 15 квітня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2020 року до слідчого судді із вказаною скаргою звернулась ОСОБА_3 та просила скасувати постанову слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000499 від 15 квітня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Скаргу мотивує тим, що слідство у даному кримінальному провадженні проведено неефективно, зокрема, слідчим не виконано необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів та встановлення всіх обставин кримінального провадження, висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є передчасним.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та викладене підтвердила.

Начальник СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Прокурор Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000499 від 15 квітня 2013 року, встановлено наступне.

15 квітня 2013 року слідчим органу досудового розслідування на той час Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області (на даний час Бородянський ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області) ОСОБА_6 були внесені відомості до ЄРДР за фактом того, що 08 грудня 2007 року близько 2 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Volvo S-80», рухаючись автодорогою Київ-Ковель в напрямку м.Ковель, на 37 км (+792 м) вказаної автодороги допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці пригоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, були виконані наступні слідчі дії: 08 грудня 2007 року проведено огляд місця події та складено схему ДТП, огляд та перевірку технічного стану вказаного транспортного засобу, медичний огляд ОСОБА_7 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; відібрані пояснення у ОСОБА_7 , очевидців події ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 пасажира, який перебував в автомобілі ОСОБА_7 у момент ДТП; проведено судово-медичне дослідження (обстеження) трупа ОСОБА_8 задля встановлення причин смерті останнього, судово-токсикологічне дослідження крові ОСОБА_8 на стан його алкогольного сп`яніння. 26 грудня 2007 року проведено додатковий огляд місця ДТП; 18 січня 2008 року проведено автотехнічну експертизу автомобіля «Вольво»; 31 січня 2008 року автотехнічне дослідження; 16 травня 2008 року судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_8 ; 09 червня 2008 року експертизу технічного стану транспортного засобу «Вольво С-80», р/н НОМЕР_1 ; 15 серпня 2008 року проведено автотехнічну експертизу на відповідність вибраної водієм вказаного авто швидкості руху безпечній по умовах видимості елементів дороги в напрямку руху, а також для встановлення можливості водія даного авто попередити наїзд на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, та встановлення причин ДТП з технічної точки зору; допитано в якості свідків: 07 травня 2008 року ОСОБА_7 , 08 травня 2008 року - ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , 12 травня 2008 року ОСОБА_13 , 25 вересня 2008 року ОСОБА_12 ; 04 жовтня 2008 року ОСОБА_14 , 08 жовтня 2008 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; 23 березня 2010 року проведено комплексну медико-автотехнічну експертизу; 12 квітня 2014 року повторно допитано в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; 05 травня 2015 року проведено комплексну комісійну судово-медичну експертизу за матеріалами справи.

31 грудня 2018 року слідчий СВ Бородянського ВП ОСОБА_4 , посилаючись на покази свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , висновок експерта № 43/394, згідно якого на тілі потерпілого ушкодження могли утворитись під час ДТП, та в його крові виявлено 3,01 % етилового спирту, що може відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації у живих осіб, висновок судової автотехнічної експертизи № 544А, за якою встановлено, що на момент проведення дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «Вольво» знаходилися у функціонально-придатному стані, їх несправностей, які могли виникнути до моменту ДТП та вплинути на механізм її розвитку, не встановлено, висновок судової автотехнічної експертизи № 4621, за яким вибрана водієм автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 швидкість руху 60 км/год відповідала видимості дороги в напрямку руху в даних дорожніх умовах, водій повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2,12.3 ПДР України, застосовуючи екстрене гальмування, водій ОСОБА_7 в момент виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , дійшов висновку, що причиною вказаної ДТП є необережні дії пішохода ОСОБА_8 , який допустив грубе порушення вимог пп.4.1,4.4,4.14 «а», «б» ПДР України, на підставі чого, враховуючи також, що в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам ПДР України, які перебували б у причинному зв`язку з настанням ДТП і настанням суспільно-небезпечних наслідків від даної ДТП, не вбачаються, у зв`язку з чим в його діянні відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.286 КК України, виніс постанову про закриття даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України, передбачені обставини, які підлягають доказуванню. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як зазначено в ч.1 ст.223 КПК України, з метою отримання доказів або перевірки вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до п. 1-7, 91 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 91, частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до ч. 3,5 ст. 110 КПК України, рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий визнає це за необхідне. Постанова слідчого складається з: вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий не з`ясував всіх обставин даного кримінального провадження, з метою отримання доказів або перевірки вже отриманих доказів у цьому кримінальному провадженні не провів необхідних слідчих (розшукових) дій, невиконання яких було підставою для скасування попередніх постанов про закриття цього кримінального провадження, зокрема не перевірив доводів ОСОБА_17 щодо наявності електричного освітлення ділянки дороги, на якій сталась ДТП, не провів відтворення обстановки та обставин події, за результатами якої необхідно було призначити автотехнічну експертизу, оскільки попередні експертизи ґрунтувались лише на показах свідків, додатково не допитав водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_7 та безпосередніх свідків ДТП, в оскаржуваній постанові слідчий не посилається на жодну слідчу дію, проведену ним, як на доказ, який би міг спростовувати наявність у зазначеній події складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За таких обставин, враховуючи викладене, оскільки слідчим СВ Бородянського ВП ОСОБА_4 під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження у повній мірі не були виконані вимоги ст. 9 КПК України, зокрема не проведені необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів та встановлення всіх обставин кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження не містить достатніх і переконливих мотивів такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст доводів заявника, викладених у скарзі, то вважаю за необхідне скаргу задовольнити та скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2018 року.

Керуючись ст.303, 306-307, 309 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 31 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000499 від 15 квітня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, скасувати.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_18