Справа № 303/5299/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1627/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника-адвоката ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_10

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення суми морального відшкодування в розмірі 30000,00 гривень задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_10 , відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином суму 30000,00 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення суми морального відшкодування в розмірі 30000,00 гривень задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином суму 30000,00 гривень.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 , 11 червня 2019 року, близько 21:00 год., знаходячись біля приміщення ресторану «Первак» по вул. Тиха, 2, м. Мукачево, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив хуліганські дії, а саме: виражався нецензурною лайкою та застосував відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 , насильство, яке виразилось в безпідставному нанесенні потерпілому удару рукою затиснутою в кулак в область голови, внаслідок чого, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 завдано фізичного болю. Дані хуліганські дії тривали на протязі п`яти хвилин, після чого ОСОБА_9 , пішов геть у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Крім цього, 11 червня 2019 року о 21:15 год., ОСОБА_9 , знаходячись біля приміщення кафе «Багіра», по вул. Росвигівська, м. Мукачево, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків від вчинюваних ним дій та бажаючи їх настання, з метою спричинити тілесні ушкодження працівникам правоохоронного органу, наніс один удар рукою затиснутою в кулак в область обличчя поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_10 спричинивши йому тілесні ушкодження у виді забійної рани бороди, які згідно висновку судово-медичної експертизи Мукачівського бюро СМЕ № 146/2019 від 15.07.2019 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після чого, ОСОБА_9 продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар рукою затиснутою у кулак в область голови поліцейської Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядовому поліції ОСОБА_11 , спричинивши її тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку,які згідно висновку судово-медичної експертизи Мукачівського бюро СМЕ № 145/2019 від 15.07.2019 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Не погоджуючись з даним вироком, прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання, через невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого, внаслідок м`якості.
Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним та призначити покарання за ч.1 ст.296 КК України 3 роки обмеження волі, за ч.2 ст.345 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.
Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати та винести новий, яким визнати винним ОСОБА_9 за ч.1 ст.296. ч.2 ст.345 КК України, призначивши за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення суми морального відшкодування в розмірі 30 000 грн. задоволити частково, визначивши їм суму морального відшкодування в розмірі по 2000 грн.
Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити. Засудити ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296. ч.2 ст.345 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши ОСОБА_9 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_10 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на їхню користь кожному по 2 000 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їхні представники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, про причини свого неприбуття до суду не повідомили, що відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, на підтримку поданої ним апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги захисників, обвинуваченого та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на підтримку поданих апеляційних скарг захисників та заперечення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілого ОСОБА_10 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисників не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_9 , обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.
Так висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання слід зазначити наступне.
Як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`ясненням наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При цьому, норми КК України наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Відтак колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, призначене із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 раніше не судимий, працює водієм у Мукачівській ЦРЛ, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, згідно досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення «середній» та ризик небезпеки для суспільства «середній». Зазначив, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Покликання в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на те, що дії потерпілих - працівників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо затримання обвинуваченого ОСОБА_9 були непрофесійними, апеляційний суд вважає надуманими, жодними доводами не підтверджені, й колегія суддів їх до уваги не бере.
Доводи наведені прокурором у тій частині, що суд першої інстанції не оцінив і не врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_9 , не врахував, що вчинений злочин посягає на життя та здоров`я працівників правоохоронних органів в присутності сина обвинуваченого, а також що після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України обвинувачений намагався уникнути відповідальності, а також не надав оцінку тому, що злочин вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли, колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими.
Дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає.
Щодо апеляційних вимог захисників обвинуваченого в частині необґрунтованості цивільного позову потерпілих, то такі не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, який у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд першої інстанції при визначенні суми моральної шкоди виходив із засад виваженості, розумності та справедливості, врахував характер правопорушення, його наслідки, характер, обсяг та глибину фізичних й душевних страждань потерпілої ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , істотність вимушених змін у їхньому повсякденному житті, зокрема завдання шкоди здоров`ю при виконанні правоохоронцем посадових обов`язків з врахуванням того, що його діяльність була правомірною і здійснювалась у порядку та у формі, що передбачені законом, підірвання авторитету працівника правоохоронного органу.
На переконання колегії суддів, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам цивільного законодавства, у тому числі ст.ст.23, 1187 ЦК України, а доводи апеляційних скарг не містять підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди та зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.
Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції сума морального відшкодування в розмірі 30 000 грн. із ОСОБА_9 на користь кожному з потерпілих є цілком розумною, співмірною і справедливою, відповідає характеру вчиненого злочину і враховує в достатньому обсязі зміст та глибину спричинених потерпілим моральних страждань за наведених обставин провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено, відтак підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку немає.

Ті обставини, на які в апеляційних скаргах покликаються апелянти, як на підстави скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при винесенні вироку, а тому апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді