06.07.2020
Справа № 522/9798/20
Провадження 1-кс/522/9395/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 16.06.2020 року про арешт майна,
за участю сторін кримінального провадження:
слідчого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, в провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №00001142 від 16.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2020 до ЧЧ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102, про те, що 16.06.2020 біля закладу «Три барашки» близько 5-ро осіб стріляють у одне одного. ЖЄО № 12885 від 16.06.2020.
16.06.2020 на було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85/87. Під час огляду місця події було вилучено:
- автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в кузові чорного кольору;
- автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 в кузові чорного кольору;
- автомобіль марки «BMW 5» д.н.з. НОМЕР_3 в кузові чорного кольору;
- автомобіль марки «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_4 в кузові білого кольору.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив його задовольнити.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані до них матеріали, заслухавши думку слідчого, вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, не заявлено.
Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.
У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Згідно ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: