Справа № 405/6691/19
1-кп/405/234/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому кримінальне провадження № 0005908 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, до засудження не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, зареєстрований та до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1)14.02.2012 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70, ст.69 КК України до арешту строком на 1 місяць 10 днів;
2)05.03.2012 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ст.69 КК України до арешту строком на 40 днів;
3)21.03.2012 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.190 КК України, ст.69, ч.4 ст.70 КК України, до арешту строком на 1 місяць 10 днів;
4)19.09.2012 Вознесенським міським судом Миколаївської області ч.2 ст.190 до сплати штрафу у розмірі 850 грн.;
5)29.11.2012 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, 4 ст.70, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
6)24.05.2013 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;
7)13.03.2014 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70, ч.1, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 27.10.2016 по відбуттю строку покарання з встановленням адміністративного-нагляду строком на 1 рік;
8)16.01.2018 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючи покарання в Державній установі «Кропивницька виправна колонія (№6)», призначеного вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.395 КК України, систематично порушував встановлений режим відбування покарання, ігнорував законні вимоги представників адміністрації установи виконання покарань, на виховні заходи не реагував, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив суспільно небезпечне діяння, яке посягає на систему правосуддя.
26.07.2019 приблизно о 10 год. 00 хв., під час обходу прогулянкового дворику №3, виконуючим обов`язки чергового помічника начальника установи виконання покарань ОСОБА_7 неодноразово наголошено засудженому ОСОБА_4 про обов`язок засуджених щодо неухильного дотримання встановлених правил відбування покарання, в тому числі, передбачених п.3 ст.107 КВК України, про проведення засудженими прибирання прогулянкового дворику, згідно встановленого графіку. Крім того, виконувачем обов`язків начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_8 та першим заступником начальника установи виконання покарань ОСОБА_9 особисто, в присутності співробітників установи, ознайомлено з вимогами ст.391 КК України та повторно наголошено засудженому ОСОБА_4 про обов`язок дотримання встановлених правил відбування покарання, в тому числі обов`язку прибирання прогулянкового дворику ДІЗО, ПКТ, засудженими, яких переведено до вказаної дільниці.
Однак, всупереч вимог ст.9 КВК України, засуджений ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, відкрито, умисно, без поважних причин, відмовлявся виконувати законні вимоги адміністрації Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)», в якій останній відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 391 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акту та вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він був переведений до ПКТ та 26.07.2019 приблизно о 10 год. співробітник ДУ «Кропивницька ВК (№6)» робив його зауваження з приводу порушення правил відбування покарань в місцях позбавлення волі, а саме не проведення ним прибирання прогулянкового дворику, згідно встановленого графіку. Після чого, начальник установи та його перший заступник в присутності інших співробітників установи роз`яснили йому положення ст. 391 КК України та повторно вказали про необхідність дотримання правил відбування покарань, а саме про проведення ним прибирання прогулянкового дворику, згідно встановленого графіку, але виконувати вимог вказаних вище осіб він відмовився. Також обвинувачений зазначив, що був ознайомлений з правами та обов`язками засуджених та раніше на нього неодноразово накладались дисциплінарні стягнення. Крім того, обвинувачений додав, що у вчиненому кримінальному правопорушенні кається, та просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що інші учасники також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує ст. 391 КК України як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі та протягом року піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу за порушення вимог режиму відбування покарання.
Призначаючи покарання за ст.391 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_4 не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, по місцю відбування покарання характеризується негативно, відбуває покарання за раніше вчинені злочини за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 66 КК України, під час досудового розслідування щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в середній межі санкції ст.391 КК України.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 необхідно шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 16.01.2018.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Вознесенського міського суду Миколаївської області від 16.01.2018, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання рахувати з 06.02.2020.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_10