Справа№751/991/20
Провадження №1-в/751/53/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

засудженої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ЧВК № 44 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові клопотання засудженої ОСОБА_3 , яка відбуває покарання в державній установі «Чернігівська виправна колонія (№ 44)», про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення, яке обґрунтовує тим, що вона засуджена вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 186 ч. 2 до 5 років 6 місяців. Строк відбування покарання рахується з 15.07.2017 року. 07.02.2020 вона отримала право на УДЗ, оскільки відбула 2/3 частин покарання. Вважає, що своєю поведінкою, вона довела право на звільнення. Крім того оскільки вона є пенсіонеркою, тому була звільнена від праці в установі, однак з перших днів перебування в колонії добровільно працює в столовій та здійснює заготівлю овочів. Має заохочення за добру роботу. Поведінка добра, заходи відвідує, але участі не приймає, оскільки у неї хворі ноги, вона є гіпертоніком, має захворювання на цукровий діабет, артроз 2 ступеня. Стан здоров`я незадовільний. На волі має 4 дітей та 4 онуків.

В судовому засіданні засуджена та її захисник клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому.

Представник ДУ «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання засудженої ОСОБА_3 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали даного провадження та матеріали особової справи засудженої № 31-С-18, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Голосіївський районний суд міста Києва від 11 квітня 2018 року: ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Визнано ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Визнано ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи призначене покарання вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі та за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України на підставі ст. 70 КК України визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 15.17.2017 року. Запобіжний захід, обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін її попереднього ув`язнення, а саме з 15.07.2017 року по 11.04.2018 року включно. Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 172 760 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та грошові кошти в сумі 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченої ОСОБА_3 - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 50 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Цивільний позов ОСОБА_10 до обвинуваченої ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 22 145 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, та призначено покарання за правилами ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 місяців змінити в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 . Збільшити суму стягнення моральної шкоди із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 з 2 (двох) тисяч грн. до 20 (двадцяти) тисяч грн. У решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання 15 липня 2017 року.

Кінець строку відбуття покарання 07 грудня 2021 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно характеристики на засуджену ОСОБА_3 , затвердженої начальником ДУ «Чернігівська виправна колонія № 44» від 18.02.2020 вбачається, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, не довела своє виправлення, враховуючи те, що засуджена за час відбування покарання характеризується посередньо, в місцях попереднього ув`язнення допускала порушення встановленого порядку відбування покарання, має одне заохочення, не приймає участі у підготовці та проведенні культурно-масових заходах та не входить до складу ради колективу засуджених. А також враховуючи те, що засуджена має дев`яту судимість, звільнялась двічі згідно ЗУ «Про амністію» умовно-достроково, але належних висновків не зробила та скоїла новий злочин, у адміністрації установи не має впевненості у її подальшій самокерованій, правослухняній поведінці, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує пояснення засудженої ОСОБА_3 , її захисника, пояснення представника ЧВК та думку прокурора, надані на дослідження документи, та приходить до висновку, що засуджену можливо звільнити умовно-достроково від відбування покарання, оскільки вона стала на шлях виправлення та відбула більше 2/3 частини призначеного строку покарання за Голосіївський районний суд міста Києва від 11 квітня 2018 року.

Висновок, зазначений в характеристиці на засуджену ОСОБА_3 частково приймається судом до уваги, оскільки в загальному характеристика є позитивною, в ній зазначено, що засуджена вимоги встановленого порядку відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку в установі не порушує; правил протипожежної безпеки дотримується; стягнення на неї не накладались; має одне заохочення; на заходи виховного і пізнавального характеру реагує задовільно, відвідує дані заходи, але не приймає участі; не проявляє себе у соціально-корисній діяльності, гуртках, самодіяльних організаціях засуджених, не входить до складу ради колективу засуджених відділення; залучена до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення»; провину у скоєному злочині визнає повністю; у колективі засуджених відносини будує правильно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими; за характером особа спокійна, стримана, не впевнена в собі; у спілкуванні з представниками адміністрації намагається бути тактовна; на зауваження реагує правильно, робить висновки; засуджена намагається утримувати в чистоті своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи та представників адміністрації ставиться відповідально, виконує безоплатні роботи по благоустрою місць позбавлення волі; з рідних має доньку та трьох синів, підтримує з ними зв`язок шляхом листування та телефонних розмов. Таким чином, надану характеристику слід сприймати як формально-позитивну, обставин, що б свідчили про те, що вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, не наведено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не залучалась до праці, оскільки досягла пенсійного віку, однак добровільно виконувала роботи в їдальні та виконувала безоплатні роботи по благоустрою місць позбавлення волі, тобто в загальному поведінка засудженої є такою, що може бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Одночасно дані про стан здоров`я ОСОБА_3 не мають виключного значення при прийняті відповідного рішення, однак приймаються судом як обставина, яка є значимою при вирішенні конкретного клопотання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково на 1 (один) рік 09 (дев`ять) місяців 17 (сімнадцять) днів від відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року.

Роз`яснити засудженій зміст ч. 4 ст. 81 КК України, - у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення, засудженою в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1