Справа № 463/925/20
Провадження № 1-кс/463/661/20
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
31 січня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 , погодженого прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 30.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України.

Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 № 110-РС від 17 листопада 2016 року. У подальшому старший солдат ОСОБА_6 у період з 15.12.2018 року по 02.05.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, у вказаний період часу старший солдат ОСОБА_6 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, приховуючи свою належність до Збройних Сил України.

Крім цього, старший солдат ОСОБА_6 з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби назавжди, самовільно залишив військову службу в умовах особливого періоду при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 08.10.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин, а також по теперішній час перебуває поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 . Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їхню думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочини у скоєнні яких він підозрюється є тяжкими, санкція яких передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років. Підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, зазначили, що на розгляді у Яворівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та до такого було застосовано привід у зв`язку із нез`явленням у підготовче засідання. Разом з цим, з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, просять визначити останньому, заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160,0 гривень. Саме такий розмір застави на їхню думку здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в мінімальному розмірі. Захисник додатково зазначив, що прокурором не наведено конкретних ризиків, передбачених ст.177 КПК України такі є необґрунтованими, підозрюваний є учасником бойових дій, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування і суду, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, зважаючи на те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України та достатність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим інші запобіжні заходи можуть не запобігти зазначеним вище ризикам, а тому, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2019 року внесено відомості з приводу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та 03 січня 2020 року внесено відомості з приводу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України. Про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень ОСОБА_6 повідомлено 31.01.2020 року.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням начальника відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 18.10.2019 року, матеріали перевірки за даним фактом; повідомленням начальника відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2020 року, матеріали перевірки за даним фактом, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.01.2020 року та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчим суддею, також враховується те, що 30.03.2018 року в Яворівський районний суд Львівської області військовою прокуратурою Львівського гарнізону Західного регіону направлено для розгляду обвинувальний акт, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, розгляд якого триває і 21.01.2020 року ухвалою Яворівського районного суду Львівської області постановлено здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_6 для участі в судовому розгляді, оскільки останній у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, та причини неявки суду не повідомив.

Також, 04.06.2018 року постановою судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб).

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а також має реальні можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція яких у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України.

Зважаючи на викладене, відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, із врахуванням характеризуючих даних особи підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи його майновий стан, приходжу до висновку, що достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України є застава у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не буде завідомо непомірним для підозрюваного та внесення якої, згідно з ч.4 ст.202 КПК України, є підставою для звільнення особи з-під варти.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кам`янка-Бузька Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судженого (згідно ст.89 КК України), військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Львівській установі виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060,0 гривень (шістдесят три тисячі шістдесят гривень 00 копійок), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає у зв`язку із проходженням військової служби за контрактом, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку не внесення застави строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення ухвали, тобто з 18 год. 25 хв. 31 січня 2020 року до 18 год. 25 хв. 29 березня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1