Справа №:755/5162/20
Провадження №: 1-кс/755/1728/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001959 від 11.03.2020 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001959 від 11.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна.
Із тексту клопотання вбачається, що до Дніпровське управління поліції звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про те, що з 2017 року по теперішній час невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє шахрайські дії.
У ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 28 серпня 2017 року, сталося ДТП, автомобіль яким керував його рідний брат ОСОБА_5 , який потрапив в аварію разом з ним в автомобілі під час аварії знаходився іх батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер батько ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 на праві приватної власності належать три квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_5 , а також є спадкоємцем за законом прав та обов`язків померлого ОСОБА_5 у відповідності до довідки №4092/02-14/496-2017 від 21 жовтня 2017 року, з спадкової справи № 496-2017.
Також останній у ході допиту повідомив, що в день коли сталося ДТП 28 серпня 2017 року, громадянка ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_8 після ДТП втратив свідомість ввела в оману медичний персонал КМКЛШМД (Лікарня швидкої допомоги м. Києва.) представилась його сестрою, після чого протиправно заволоділа майном, ключами від квартир, оригіналом закордонного паспорта ОСОБА_8 , договорами купівлі-продажу квартир які належать ОСОБА_5 , коштовностями та іншими його особистими речами.
У подальшому громадянка ОСОБА_7 , підробляє «Договір оренди квартир у приватної особи», з померлим ОСОБА_5 , згідно якого термін оренди складає з 15 липня 2017 року до 15 грудня 2018 року. Після чого видає себе за дружину покійного ОСОБА_9 та здає вище вказані квартири в оренду отримуючи прибутки. При цьому достовірно знаючи про факт смерті ОСОБА_9 , громадянка ОСОБА_7 наймачам житла пояснює, що власник квартир знаходиться у відрядженні.
11 січня 2018 року, громадянка ОСОБА_7 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, виключення частини майна зі спадкової маси та визнання права на спадкування зі спадкоємцем другої черги ОСОБА_4 .
Згідно Рішення Дніпровського районного суду м. Києва, від 06 лютого 2020 року, справа №755/693/18, в позові громадянки ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , третя особа: Державний нотаріус 21-шої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, виключення частини майна зі спадкової маси та визнання права на спадкування зі спадкодавцем другої черги - відмовити.
Незважаючи на рішення суду на теперішній час громадянка ОСОБА_10 немаючі ніякого відношення до квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які належать померлому ОСОБА_12 на праві приватної власності без жодних на те правових підстав продовжує здавати їх в оренду, отримуючи прибутки самоправно займати, проживати та користуватися квартирами ОСОБА_5 .
Слідчий у судове засідання не з`явився, просив задовольнити клопотання у його відсутність.
Власники майна у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає слідчому судді розглянути клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна /ч.1 ст.170 КПК України/.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст.ст.170-173 КПК України та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Як вбачається з матеріалів клопотання Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 11.03.2020 року здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001959, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються /ч.5 ст.132 КПК України/.
Разом з тим, слідчий звертаючись із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не подав слідчому судді доказів обставин, на які він посилається, також не зазначив мету, яку переслідує орган досудового розслідування, зазначивши лише ч.11 ст.170 КПК України, крім того не довів те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про які йдеться у клопотанні.
Частина 1 ст.173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності та приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001959 від 11.03.2020 року про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: