Номер провадження: 11-кп/813/1219/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 року в кримінальному провадженні №0002912 від 03.08.2019 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 3 ч. 4 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 04.08.2019 року по 06.08.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, близько 16 години 20 хвилин 03 серпня 2019 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з мотивів особистої неприязні та раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій не менше п`яти ударів кухонними ножами в різні частини тіла, чим заподіяв останній:

- визнане в якості тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя: колото-різане поранення передньої черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину з чисельними пораненнями тонкого кишечника та його брижі, що супроводжувалися крововиливом в черевну порожнину (1500 мл крові);

- віднесені як у сукупності, так і окремо, до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, сліпе колото-різане поранення передньої черевної стінки, непроникаюче в черевну порожнину, різані рани обох передплічь та області правого променево - зап`ясткового суглобу.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Так, прокурор зазначає, що суд першої інстанції недостатньою мірою враховав ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення злочину, який за місцем проживання характеризується посередньо. Разом з тим, судом не враховано відсутність будь-яких конфліктів між потерпілою та обвинуваченим до моменту нанесення останнім тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Крім того, прокурор вказує на те, що призначене судом покарання є несправедливим через його м`якість і недостатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Також зазначив, що потерпіла просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки вона його реально боїться та не може проживати з ним в одній квартирі, через що вимушена бідкатись по знайомим.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі прокурора порушується питання про скасування вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 в повному обсязі та про ухвалення нового вироку, яким прокурор просить яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України.
При цьому апеляційна скарга прокурора не містить посилання на підстави скасування вироку в цілому, зокрема, в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України.
Апеляційним судом в ході апеляційного розгляду також не встановлено підстав для скасування оскарженого вироку суду першої інстанції в цій частині.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку стосовно ОСОБА_7 в повному обсязі, відповідно апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, яка полягає в призначенні обвинуваченому покарання яке є несправедливим через його надмірну м`якість і недостатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у вироку зазначив, що враховує особу обвинуваченого, а також те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Одеса, вік обвинуваченого, якому виповнилося 80 років, а також те, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 притягається вперше, відсутність вимог майнового характеру від потерпілої, публічне вибачення в суді перед потерпілою.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вказані обставини дали суду першої інстанції підстави дійти до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, внаслідок чого було призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України та звільнено обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.
Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, і дійшов до обґрунтованого висновку про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, і, з урахуванням особи винного, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що обвинувачений та потерпіла є чоловіком та дружиною, перебувають у шлюбі близько п`ятдесяти років.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 дії ст. 75 КК України не є переконливими, в зв`язку з чим апеляційна скарга в частині скасування вироку стосовно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4