ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3493/19 Справа № 182/4806/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -
за участю учасників судового розгляду:
прокурора: ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції
обвинуваченого: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції
потерпілого: ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про відсутність ризиків переховування від слідства та впливу на потерпілого, оскільки у розшуку не перебував, а потерпілий є його рідним братом. Слідчим суддею не було прийнято до уваги, що він є інвалідом 2 групи, а також, його позитивна характеристика.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 грудня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що існують ризики продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , є раніше судимою особою за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин з корисливих мотивів, в період іспитового строку, стосовно близького родича. Обвинувачений не має законного джерела доходу і фактично не має власного житла. Оскільки проживає у житлі потерпілого, звідки вчинив крадіжку.
Потерпілий наполягав на продовженні строку тримання під вартою і категорично заперечував щодо примирення з обвинуваченим, який є його братом, повідомивши, що він постійно вчиняє крадіжки, належного йому майна і зареєстрований і проживав в квартирі, яка належить потерпілому, іншого житла немає.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин з корисливих мотивів, в період іспитового строку, стосовно близького родича, а також, обвинувачений не має законного джерела доходу і фактично не має власного житла, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та мають місце і на теперішній час, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також, судом врахована думка потерпілого, який наполягав на продовженні строку тримання під вартою і категорично заперечував щодо примирення з обвинуваченим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд також дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Зокрема, існує ризик того, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, а крім того, останній раніше судимий, зокрема за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні даного злочину в період іспитового строку, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про відсутність ризиків є необґрунтованими.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4