Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року в кримінальному провадженні №0000542 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Городище Березнівського району Рівненської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки і 6 місяців.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на ОСОБА_6 покладено обов`язки, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він, 21 листопада 2016 року приблизно о 21.00 годині, перебуваючи на території подвір`я кафе "Плюс", яке розташоване за адресою вулиця Незалежності, 61 у с.Городище Березнівського району Рівненської області, у ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, наніс не менш двох ударів відрізком металевої арматури, яку тримав у правій руці, по обличчю ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження які викликали стійку втрату загальної працездатності більше ніж на одну третину та за даним критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурор, здійснюючий процесуальне керівництво у провадженні ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 оскаржили судове рішення в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину за ч.1 ст.121 КК України, вважає вирок місцевого суду незаконним в частині безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання та застосування щодо нього положень ст.75 КК України. Зазначає, що зазначена норма закону, зокрема, дозволяє звільняти від відбування покарання з випробуванням, осіб при призначенні покарання на строк не більше 5 років, а суд звільнив ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України призначивши йому покарання 5 років і 6 місяців позбавлення волі. Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вважає вимоги прокурора необґрунтованими та невмотивованими. Зазначає, що призначення реального покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого йому за ч.1 ст.121 КК України злочину буде недоцільним, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому та своїми діями сприяв у розкритті злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, відшкодував заподіяну злочином шкоду і потерпілий не має до нього жодних претензій.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі та застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням на два роки і 6 місяців, а врешті вирок суду залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції, належно враховано те, що він судиться вперше, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв у розкритті злочину, повністю відшкодував заподіяні збитки, потерпілий на час даної події перебував в стані алкогольного сп`яніння та був ініціатором конфлікту, на даний час він примирився з потерпілим і той не має до нього жодних претензій.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , просив її задовольнити, ухвалити новий вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили щодо вимог апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду змінити, призначивши покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від його реального відбування, з підстав зазначених у вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Згідно вимог ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставою для зміни вироку суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України при призначені йому покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, оскільки ця норма закону, в даному випадку, може бути застосована при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини що обтяжують та пом`якшують покарання та вважає що обвинуваченому необхідно призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновками, суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки він до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у вчиненому та своїми діями сприяв у розкритті злочину, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, потерпілий був ініціатором конфлікту та перебував в стані алкогольного сп`яніння, на даний час він примирився з потерпілим та повністю відшкодував заподіяну злочином шкоду і потерпілий не має до нього жодних претензій.

За наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а обвинуваченого ОСОБА_6 повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково, а обвинуваченого ОСОБА_6 повністю.
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на два роки і шість місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

____________ ___________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3