Справа № 453/337/19
Провадження № 1-кп/456/99/2020
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

11 березня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000493 від 09.10.2018 відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , покликаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Так, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження стороною обвинувачення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують мати місце. ОСОБА_9 , враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до обвинуваченої у разі визнання судом її винною у вчиненні вказаного злочину, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Окрім цього, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідне для запобігання спробам обвинуваченої незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, з метою зміни їх показів, оскільки свідки в судовому засіданні ще не допитані, покази останніх мають важливе значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, так як відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Також в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покликається на необхідність запобігання спробам обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена на час вчинення злочину непрацевлаштована, не має постійного джерела доходів та постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями та неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, що свідчить про небажання останньої стати на шлях виправлення. За таких обставин застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. Викладені обставини виправдовують продовження обвинуваченій ОСОБА_7 більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним вище ризикам, які існували при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченої та продовжують існувати до цього часу. Крім цього, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Крім того, для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969 року), ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968 року). Будь-яких даних, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_7 в умовах Львівської установи виконання покарань № 19 за медичними показниками не встановлено.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні проти продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою заперечив, просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України з особистою порукою матері ОСОБА_10 та з покладенням на неї обов`язку не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, оскільки прокурором не зазначено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачена не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в обвинуваченої немає можливості, скоювати нові злочини ОСОБА_7 не збирається. Вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю до ОСОБА_7 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, а гарантією забезпечення належної поведінки обвинуваченої є особиста порука її матері ОСОБА_10 . Крім цього, обвинувачена має проблеми зі здоров`ям та позитивну добросовісну процесуальну поведінку.

ОСОБА_10 , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , яка є дружиною її брата, подали заяви про бажання взяти її на поруки, поручаються за виконання обвинуваченою ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України та зобов`язуються за необхідності доставити її в суд на першу про те вимогу.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України з особистою порукою матері ОСОБА_10 та з покладенням на неї обов`язку не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2020 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 12.03.2020 включно.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачена може ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З моменту взяття обвинуваченої ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Розглянувши заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про взяття обвинуваченої ОСОБА_7 на поруки матері ОСОБА_10 та братової ОСОБА_11 , суд доходить висновку, що в обранні такого запобіжного заходу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Суд не вбачає достатніх підстав вважати, що мати обвинуваченої ОСОБА_10 та дружина її брата ОСОБА_11 є особами, що заслуговують на довіру, повагу до їх наміру та бажання взяти на поруки обвинувачену ОСОБА_7 . Доводи, викладені в заявах, є непереконливими, тому не беруться судом до уваги.

Крім цього, суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_8 про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується покликання обвинуваченої у своїй заяві про незадовільний стан її здоров`я, то таке колегія суддів не бере до уваги, оскільки відсутні відповідні підтверджуючі медичні документи, а з довідки Львівської медичної частини № 19 встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний.

Крім цього, медична частина державної установи виконання покарань забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченій, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад десять років, крім виняткових випадків.
При вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд також враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, особу обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій без визначення розміру застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно зі ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою спливає 12.03.2020, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченої під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 травня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні обвинуваченої та її захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відмовити.

В заявах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про взяття на поруки обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити.

Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 11 березня 2020 року до 09 травня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій ОСОБА_7 та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча-суддя ОСОБА_1