Справа № 161/1433/20 Провадження №11-сс/802/92/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця
майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000144 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту з позбавленням права користуватись та розпоряджатись на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку 23 січня 2020 року, що належить ФОП ОСОБА_10 , а саме: металевий контейнер із ємкістю, в якій знаходиться рідина жовтого кольору об`ємом близько 6,5 т; автоматизований пристрій для заправки транспортних засобів (пістолет).
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено правову підставу для арешту майна, не надано жодних доказів з приводу незаконного зберігання пального, оскільки володілець вилученого майна ОСОБА_10 є фізичною особою-підприємцем, має право здійснювати внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів, має ліцензію на зберігання автозаправочного блок-пункту (АБП) для пального, що підтверджується матеріалами провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду, прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження і судового розгляду матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, та. У своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Посилається, що в межах розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000144 від 29.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, на виконання доручення, наданого процесуальним керівником оперативному управлінню ГУ ДФС у Волинській області було встановлено, що на території с. Княгининок Луцького району, а саме на території земельної ділянки, що належить ОСОБА_11 здійснюється реалізація незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів, де 23 січня 2020 року з дозволу слідчого судді Луцького міськрайонного суду було проведено обшук, за результатами якого вилучено металевий контейнер із ємкістю, в якій знаходиться рідина жовтого кольору об`ємом близько 6,5 т; автоматизований пристрій для заправки транспортних засобів (пістолет).
Встановлено, що вилучені речі належать ОСОБА_10 , а постановою слідчого від 24 січня 2020 року їх визнано речовими доказами.
Накладення арешту на вказані речі, на думку прокурора, надасть можливість у даному випадку забезпечити їх збереження та запобігти приховуванню, пошкодженню, псуванню, перетворенню, відчуженню.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав скаргу з викладених в ній підстав, думку представника володільця майна ОСОБА_7 , який заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосовна належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Конституції України та чинного законодавства.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що слідчим не доведено яким чином металевий контейнер із рідиною жовтого кольору (ймовірно паливно-мастильний матеріал) та автоматизований пристрій для заправки транспортних засобів, що вилучені під час проведеного санкціонованого обшуку можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР з кваліфікацією кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена у ч.1 ст. 272 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тобто доведенню у кримінальному провадженні, в числі іншого, підлягає таке порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, або ж заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, відомостей про що, матеріали справи не містять.

Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні відсутні особи, про яких вказується в ч.1 ст.170 КПК України, натомість наявні докази, які підтверджують законність володіння ОСОБА_10 пристроєм для заправки транспортних засобів автозаправочного блок-пункту та паливно-мастильними матеріалами (а.с. 21-87). Крім того, при апеляційному розгляді справи представником володільця майна ОСОБА_7 надано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреби власного споживання чи промислової переробки) з датою реєстрації - 28 січня 2020 року, загальною місткістю резервуару для зберігання пального 8820 л (а.с. 100), а тому клопотання про арешт майна його підзахисного вірно визнано слідчим суддею безпідставним.

Посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі, що незастосування ініційованого слідчим ОСОБА_9 заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення, перетворення чи відчуження речового доказу не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Тому з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 31 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 щодо накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді