Справа №494/215/18
Провадження №1-кп/523/629/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за № 0002476 від 2.08.2017р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.27 ч.4, 369 ч.3, 190 ч.1 КК України, -

Встановив:

18.07.2019 року з Генеральної прокуратури України до Суворовського районного суду м. Одеси після усунення недоліків надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.27 ч.4, 369 ч.3, 190 ч.1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 було надане письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві мотивуючи тим, що недоліки не усунуті, обвинувальний акт не відповідає вимогам процесуального Кодексу, є неконкретизованим, відсутні фактичні дані кримінального правопорушення кваліфікованого за ст.ст. 27 ч.4, 369 ч.3 КК України, за яке передбачена відповідальність за «підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення нею в інтересах того хто надає таку вигоду дій, з використанням наданого їй службового становища», так як в постанові прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 2.02.2018р. про закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України чітко встановлений факт відсутності у ОСОБА_6 можливості впливати на використання свого службового становища для вчинення дій, направлених на отримання вигоди, так як підзахисний не займав відповідного службового становища та не мав повноважень; крім того, ОСОБА_6 висунете обвинувачення за ст. 190 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), при цьому як в обвинувальному акті так і в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо потерпілої сторони, як і не відображені проведені процесуальні рішення щодо усунення недоліків, так як даний обвинувальний акт ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року був повернутий прокурору, однак, як вбачається ухвала суду залишилися не виконаною, обвинувальний акт продовжує містити протиріччя, так як виходячи із викладеного змісту потерпілих у кримінальному провадженні не має та прокурор зазначив, що «в ході слідчого експерименту використовувались кошти органу, який веде боротьбу з організованою злочинністю та корупцією», тим самим підтверджуючи відсутність заволодіння особою майном, що виключає можливість притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням.

Прокурор, в спростування аргументів сторони захисту заперечував проти повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків, так як вважає, що в обвинувальному акті викладені у повному обсязі всі фактичні обставини кримінальних правопорушень, у хронологічному порядку вказані час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, також зазначивши, що оцінку кваліфікації дій ОСОБА_6 можливо зробити після дослідження доказів під час судового розгляду, щодо посилання захисника на не визнання заявника потерпілою стороною це пояснюється специфікацію кримінального провадження, оскільки спочатку досудове розслідування проводилося за ст.368 ч.3 КК України, але в подальшому були встановлені інші дані, тому були прийняті необхідні процесуальні рішення, здійснена перекваліфікація дій обвинуваченого за фактично встановленими відомостями відповідно до його дій.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника в повному обсязі.

З`ясувавши думку учасників процесу - прокурора, який вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів; захисника ОСОБА_5 , який підтримав клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, обвинуваченого, дослідивши складений та затверджений прокурором першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 обвинувальний акт з доданими до нього документами відносно ОСОБА_6 суд дійшов до наступних висновків.

Згідно положенням ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який повинен відповідати вимогам, передбаченими ст. 291 КПК України.

За змістом положень ст. 291 ч.2 п.п.5, 7 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо має місце заволодіння чужим майном). Диспозицію ст.190 КК України є те, що винний заволодіває чужим майном, спонукаючи самого потерпілого шляхом обману чи зловживання довірою до передачі йому чи уступки права на майно, що також підтверджується листом Верховного Суду щодо Узагальнення практики розгляду судами справ про злочини проти власності від 1.11.2008р., тобто участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, а відсутність потерпілого за даним обвинуваченням вказує на не встановлення факту заволодіння чиїмось майном. Всупереч викладених вимог в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 не вказаний завданий потерпілому збиток внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, тобто є не конкретизованим.

Згідно цієї ж ст.291 ч.4 КПК України до обвинувального акту обов`язково додається реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому повинні бути відображені прийняті у ході досудового розслідування процесуальні рішення, а саме визнання особи потерпілою або цивільним позивачем, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку передбаченим цим Кодексом пред`явила цивільний позов. При цьому слід зазначити, що згідно положень ст.55 ч.2 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Даною статтею частиною третьою також регламентовано, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана школа і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, вивченням реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, що він взагалі не містить таких обов`язкових процесуальних дій, як визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні, роз`яснення процесуальних потерпілому згідно визначеного правового статусу та реалізації даних прав, складення обвинувального акту та направлення його до суду, крім цього відсутні відомості про допит потерпілого, лише у першому розділі щодо проведення процесуальних дій під час досудового розслідування у п.п.1.17 вказана така процесуальна дія, як допит ОСОБА_9 в якості свідка, який зазначений в обвинувальному акті, як головний фігурант, та як вбачається є заявником.

Разом з цим, відповідно до ст. 291 ч.2 п.3 КПК України в обвинувальному акті відсутні будь-які анкетні відомості щодо потерпілої сторони (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), тим самим позбавляючи суд можливості на стадії підготовчого судового засідання вирішити організаційні питання, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.290 КПК України, визначивши зібрані під час досудового розслідування докази, достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового слідства та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Таке повідомлення є процесуальною дією, яка повинна бути відображена у реєстрі матеріалів досудового розслідування, однак в реєстрі не має даних про відкриття захиснику та обвинуваченому матеріалів досудового розслідування, в тому числі в реєстрі не має даних про відкриття потерпілому матеріалів кримінального провадження, що передбачено ст.290 ч.7 КПК України, у зв`язку з чим, на думку суду, порушені норми кримінально процесуального законодавства.

Також з огляду реєстру встановлено, що у ході досудового розслідування був проведений обшук та була винесена постанова про накладення арешту на вилучене майно, але не зазначений перелік цього майна та вказаний порядок його зберігання, також не відомо, чи мало місце прилучення речових доказів, що також залишається не зрозумілим.

Реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємним додатком до обвинувального акту, який повинен містити всі процесуальні рішення, які суд використовує при розгляді справи, та які на думку суду є не допустимими, у зв`язку з чим слід усунути викладені неточності.

Більш того, слід відмітити, що у квітні 2018 року обвинувальний акт був повернутий прокуророві, більше року він знаходився у Генеральній прокуратурі України, але не зважаючи на це, процесуальні рішення в реєстрі матеріалів досудового розслідуванні датовані 27.12.2017р., 8.02.2018р., тобто через рік у незмінному варіанті, не вчинивши жодної дії, обвинувальний акт був скерований до суду, що розцінюється судом як нехтування рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини першої або частиною другої статі 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокуророві для усунення недоліків.

Разом з цим стороною захисту було заявлене клопотання про повернення внесеної застави заставодавцю ОСОБА_10 , мотивуючи тим, що строк дії запобіжного заходу в вигляді застави припинив свою дію, оскільки обирався в рамках кримінального провадження під час пред`явлення підозри за ст.368 ч.3 КК України, яке закрите у зв`язку з відсутності в діяннях складу злочину, матеріальної шкоди не має, з моменту внесення застави пройшло більше двох років, за цей час процесуальні обов`язки не порушувалися, у ОСОБА_6 змінилися сімейні обставини, заставодовець є дружиною підзахисного, яка є вагітною, у зв`язку з чим є всі підстави для повернення застави заставодовцю. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисту про повернення застави, посилаючись на наявність реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку, що клопотання сторони захисту про повернення застави заставодавцю на теперішній час не підлягає задоволенню.

Відповідно до диспозиції ст. 182 КПК України строк закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вигляді застави не передбачене. Строк дії даного виду запобіжного заходу обирається на загальних підставах та являється діючим на термін досудового розслідування та судового розгляду та припиняє свою дію ухваленням остаточного рішення. Оскільки по даному обвинувальному акту остаточне рішення не прийняте, у зв`язку з чим внесена застава повинна забезпечувати виконання належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому підстав для повернення застави на даний момент не вбачається.

Таким чином, керуючись ст.ст. 55, 109, 134, 182, 291, 314-317, 369-372, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

Обвинувальний акт з доданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.27 ч.4, 369 ч.3, 190 ч.1 КК України повернути прокурору першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України для усунення недоліків.

Запобіжний захід обраний під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді застави - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1