Провадження № 11-кп/4808/515/19
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважає ухвалу Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 грудня 2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що прокурором не надано і судом не здобуто жодного належного та допустимого доказу тому, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, звертає увагу апеляційного суду на те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина, був офіційно працевлаштований, свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, потерпілому шкоду відшкодував в повному обсязі.

Просить скасувати ухвалу Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 грудня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою призначити йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі вважає, що ухвала Івано Франківського міського суду від 05.12.2019 року є незаконною та необґрунтованою, так як в судовому засіданні прокурор не довів існування достатніх вагомих ризиків передбачених КПК України, наявність яких необхідна для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також судом не було досліджено його стан здоров`я.

Просить ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Ухвалою Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 грудня 2019 року продовжено термін тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 02.02.2020 року.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачені та їх захисник підтримали свої апеляційні скарги, вважають, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення, просять скасувати ухвалу від 05.12.2019 року та звільнити їх з-під варти;

- прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а подані апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є необґрунтованими, просив залишити ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 05.12.2019 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, слід скасувати та постановити нову ухвалу, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вищевказаним рішенням Конституційний Суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання у відповідність до прийнятого рішення.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК України неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті підлягають апеляційному розгляду.

Незважаючи на те, що діючим національним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення ефективної реалізації права на судовий захист та задля досягнення цілей правосуддя, апеляції підлягають розгляду із застосуванням принципу тлумачення діючих правових норм на користь обвинуваченого та сторони захисту.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

В своїх апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , фактично вказують на відсутність правових підстав для продовження відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Також, положення чинного КПК України вказують, що, при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 331 КПК України, важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові.

Колегією суддів встановлено, що зазначених вимог закону судом першої інстанції, під час розгляду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не дотримано.

Так, як продовжуючи запобіжний захід суд першої інстанції зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, наявність родини й утриманців, стан здоров`я, що передбачено п. п. 3, 4 ч.1 ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має одну малолітню дитину, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, заподіяну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі.

Також обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом третьої групи, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, заподіяну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі.

Крім цього, судова колегія враховує, що існує незначний ступінь ризику переховування з боку обвинувачених, яким може дієво запобігти інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на потерпілого та свідків не доведено. Колегія суддів приймає до уваги міцність соціальних зв`язків обвинувачених, враховує належне виконання покладених на них обов`язків і належну процесуальну поведінку.

Таким чином, колегія суддів, вважає не доведеним прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наведені вище данні про особи обвинувачених спростовують наявність вказаних ризиків, та вважає можливим застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 419 КПК України колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Івано - Франківського міського суду Івано Франківської області від 05 грудня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та постановити нову ухвалу.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 до 24.02.2020 року включно.

Обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 до 24.02.2020 року включно.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з визначеного місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та на в`їзд в Україну.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з-під варти, відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4