Справа № 495/3455/20
№ провадження 1-кп/495/513/2020
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
"22" червня 2020 р. м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000686 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник в інтересах обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000686 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.
До суду від прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначає, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є ризик того, що він: може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Фактичними обставинами на підставі яких, в ході досудового розслідування, зроблено висновок про наявність вищевказаних ризиків є те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і на даний час обвинувачується у вчинення ряду однотипних кримінальних правопорушень, вчинених упродовж тривалого часу, ніде не працює, не має офіційного та підтвердженого джерела доходу, а тому знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі вищевикладеного просить суд обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб.
В судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 клопотання підтримав, просить суд його задовольнити.
В судове засідання потерпілий не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, однак причини неявки суду не відомі.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні захисник в інтересах обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляд домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є ризики того, що він може:
- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній існують ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:
1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_3 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Статтею 182 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.
З урахуванням викладених обставин, а також, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, а саме те, що обвинувачений раніше притягувався до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, враховуючи те, що вчинене кримінальне правопорушення створило в суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, суд вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, потерпілий, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 315, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської міської прокуратури Одеської області ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 20.08.2020 року.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40-ка (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн.), що станом на 27.04.2020 року складає 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Ізмаїльського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;
- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
У разі внесення застави роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: