Ухвала

10 березня 2020 року

м. Київ
справа № 310/6110/18
провадження № 51-1234 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5

та ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Згідно зі ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, однак наведених положень процесуального закону захисником

не дотримано з огляду на таке.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями ч. 1 ст. 438 цього Кодексу передбачені підстави для скасування або зміни судових рішень, якими є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Також прокурор, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху

та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3