Справа № 574/428/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
запасних присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю секретаря ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9
засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за заявою засудженого ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р.,
ВСТАНОВИВ:
16 липня 2018 року з Апеляційного суду Сумської області в порядку ст.. 34 КПК України до Охтирського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р., яким його засуджено за ст.ст. 115 ч. 2 п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 194 ч. 2; 289 ч. 3; 357 ч. 3; 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Вироком колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_10 засуджений за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; ст. 187 ч. 4; ст. 194 ч. 2; ст. 289 ч. 3; ст. 357 ч. 3; ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 березня 2005 року даний вирок залишений без змін.
В заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. та в своїх поясненнях, даних в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_10 порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. за нововиявленими обставинами, якими вважає:
1) на досудовому слідстві слідчим прокуратури слідство велось не всебічно і неогрунтовано, слідчим прокуратури умисно були приховані важливі факти про дві особи, які є дійсними злочинцями, - це ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що вплинуло на законність і обґрунтованість вироку Апеляційного суду Сумської області, внаслідок чого два дійсних злочинці залишилися на свободі;
2) Апеляційним судом Сумської області помилково були використані в доведення його обвинувачення недопустимі докази, що були покладені в основу обвинувачення, в матеріалах кримінальної справи немає жодного прямого достовірного доказу його ( ОСОБА_10 ) вини у вчиненні тих злочинів, за які його утримують в неволі;
3) слідчим прокуратури були приховані важливі факти про дві особи, які є дійсними злочинцями, - це ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Їх причетність до злочину можуть підтвердити свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які бачили як ОСОБА_15 заходила до слідчого з великою сумою грошей в конверті та говорила, що гроші вирішують все, а від слідчого вийшла без конверта та зазначила, що «сидіти будуть ті, хто треба», тобто дала хабара слідчому;
4) слідчий ОСОБА_18 разом з працівниками оперативно-розшукової діяльності застосовували до нього ( ОСОБА_10 ) фізичну силу, моральний тиск, залякували, примушуючи підписувати вже заготовлені протоколи допиту. Після допиту він ( ОСОБА_10 ) не міг самостійно ходити, до камери його занесли працівники Білопільської міліції, а наступного дня його відвезли до лікарні для надання медичної допомоги;
5) слідчим ОСОБА_19 було позбавлено його ( ОСОБА_10 ) права на захист, так як санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає довічне позбавлення волі і згідно КПК участь адвоката в цих справах є обов`язковою. Відсутність адвоката підтверджується відеозаписом відтворення події злочину 30.09.2003 р., де чітко видно, що адвоката немає; в протоколі допиту від 30.09.2003 р. підпис захисника існує, а на відеозаписі видно, що адвоката немає і навіть самим слідчим прокуратури зазначено, що відтворення події проходить без участі адвоката;
6) суд помилково кваліфікував його ( ОСОБА_10 ) дії за ч. 4 ст. 187 та п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, так як диспозиція ч. 4 ст. 187 КК України не містить в собі такого формулювання як заподіяння смерті, у зв`язку з чим наслідки у вигляді смерті безпідставно кваліфікував одночасно за двома нормами закону;
7) слідчим не було проведено трьох експертиз, які б підтвердили, що саме ОСОБА_14 позбавив життя двох потерпілих, а саме експертизи відбитків пальців ОСОБА_14 на рушниці та речах потерпілих, експертизи присутності порохових газів на одязі ОСОБА_14 та експертизи потожирової стосовно ОСОБА_14 ;
8) він ( ОСОБА_10 ) фізично не міг вчинити злочин, так як за місяць до вчинення злочину переніс тяжку операцію з хірургічним втручанням по видаленню виразки шлунку і стан його здоровя був незадовільний.
Так як Апеляційним судом Сумської області були неповно досліджені обставини злочину, дійсні злочинці залишилися на волі, тому просить скасувати вирок від 15.12.2004 р. за новоявленими обставинами та притягнути до кримінальної відповідальності дійсних злочинців ОСОБА_14 та ОСОБА_20 .
В доповненні до заяви ОСОБА_10 зазначив, що розгляд кримінального провадження відносно нього відбувся незаконним складом суду, так як головуючий суддя ОСОБА_21 прийняв присягу 28.04.1990 р., а при створенні незалежної держави Україна відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. присягу не приймав.
Засуджений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримали заяву про перегляд вироку апеляційного суду Сумської області за ново виявленими обставинами. ОСОБА_10 також зазначив, що ухвалами слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми, Конотопського міськрайонного суду Сумської області було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР по його заявам про застосування до нього під час досудового розслідування справи тортур, катувань, фізичного та психологічного насильства, про примушування його працівниками правоохоронних органів підписувати протоколи допитів з тими поясненнями, які він ( ОСОБА_10 ) насправді не надавав. Це є підтвердженням того, що слідчими під час розслідування стосовно нього справи були допущені зловживання, і він був засуджений за те, що насправді не вчиняв, а дійсні злочинці ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишаються на волі.
Засуджений ОСОБА_11 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_10 , так як останній є прямим виконавцем подвійного вбивства. Зазначив, що ОСОБА_10 бажає уникнути кримінальної відповідальності, переклавши свою провину на інших ні в чому невинних людей.
Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_10 .
Потерпілі ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили.
Згідно ч. 2 ст. 466 КПК України - неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_10 , мотивуючи тим, що обставини, на які посилається засуджений у своїй заяві, не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України. Вказані обставини були відомі під час розгляду справи Апеляційним судом Сумської області та під час перегляду вироку Верховним Судом України.
Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_10 та його захисника, засудженого ОСОБА_11 , його захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, та матеріали кримінальної справи № 1-26/2004, суд вважає, що заява ОСОБА_10 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_10 засуджений за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; ст. 187 ч. 4; ст. 194 ч. 2; ст. 289 ч. 3; ст. 357 ч. 3; ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 березня 2005 року даний вирок залишений без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 459 КПК України - судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України - нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Таким чином, нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, що були покладені в основу судового рішення, не були відомі суду на час розгляду справи та за своїм змістом доводять неправильність вироку (ухвали).
Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування рішення, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували і не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб рішення не ставилось під сумнів, коли суди остаточно вирішили питання. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень, тобто жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Проте ОСОБА_10 у своїй заяві не навів будь-якої підстави, передбаченої ч. 2 ст. 459 КПК України, за якої вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року щодо нього підлягає перегляду за нововиявленими обставинами. Вказані обставини не підтверджуються жодними доказами та фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та вимоги їх переоцінки щодо події злочинів, винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів та правової кваліфікації, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
Обставини, на які вказує засуджений як на нововиявлені, а саме: застосування щодо нього незаконних методів слідства, зловживання слідчим своїм службовим становищем, фальсифікацію протоколів допитів та проведення відтворення обстановки та обставин події, отримання слідчим хабара, не проведення в зв`язку з цим ряду експертиз на підтвердження причетності ОСОБА_14 та ОСОБА_24 до вчинених вбивств, відповідно до п.3 ч.3 ст. 459 КПК України є виключними обставинами.
Обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої статті 459 КПК України повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру (ч.4 ст. 459 КПК України).
Однак вказані вище обставини, зазначені засудженим ОСОБА_10 , не встановлені вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру, як це передбачено ч. 4 ст. 459 КПК України, тому відсутні підстави для перегляду вироку суду за виключними обставинами.
Наведені засудженим ОСОБА_10 в заяві обставини щодо фізичної неможливості вчинити злочини, за які він відбуває покарання, через незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з коротким післяопераційним терміном, щодо порушення права на захист, були відомі суду під час ухвалення вироку, про перегляд якого йде мова в даному випадку, та були предметом розгляду судом касаційної інстанції.
Крім того, ухвалами Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.04.2016 р., від 20.04.2017 р., від 05.10.2017 р., які залишені без змін ухвалами Апеляційного суду Сумської області, заяви ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. за ново виявленими обставинами залишено без задоволення. Тобто, вказані засудженим ОСОБА_10 ново виявлені обставини, а саме те, що слідчим був отриманий хабар за приховування осіб, дійсно причетних до вчинення злочину, не проведено ряд експертизи, які мають суттєве значення для доведення його вини у скоєнні злочину, було порушено його право на захист, не враховано стан його здоров`я через який він не міг скоїти злочин, вже були предметом судового розгляду та щодо них ухвалено судові рішення, що набрали законної сили.
Засуджений у своїй заяві не навів жодного доказу, який не був перевірений судом першої інстанції при постановленні вироку і апеляційною інстанцією під час перегляду справи, який би мав суттєве значення і ставив під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку.
Таким чином, суд вважає, що вказані в поданій заяві засудженого ОСОБА_10 доводи були предметом оцінки під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, та не знайшли свого підтвердження, а відтак вони не можуть бути визнані нововиявленими обставинами.
Щодо доводів ОСОБА_10 про винесення вироку Апеляційним судом Сумської області від 15.12.2004 р. відбулося незаконним складом суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 4Закону України «Про правонаступництво України» від12.09.1991року органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції(Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
Відповідно до п. 12 Перехідних положень Конституції України судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони були обрані чи призначені.
Отже, суддя Апеляціного суду Сумської області ОСОБА_21 при постановленні в колегіальному складі судового рішення щодо ОСОБА_10 15 грудня 2004 року був наділений належними повноваженнями щодо здійснення правосуддя.
Більше того, саме це міркування ОСОБА_10 безпредметне, бо, в контексті положень п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, яка нововиявленими обставинами визнає інші обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, вони не можуть бути визнані саме нововиявленими обставинами, бо суду в будь-якому разі було відомо чи приймали судді присягу судді чи не приймали і у відповідності з яким законодавчим актом.
З огляду на викладене, суд вважає, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_10 у своїй заяві, як на підстави для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, не підтверджуються жодними доказами, а пояснення засудженого під час розгляду цього провадження - фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі, фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувались судом та перевірялись колегією суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
Судом не було встановлено обставин на підтвердження доводів засудженого, які б відповідно до вимог ч.2 ст. 459 КПК України можна було визнати нововиявленими.
Таким чином, у суду відсутні підстави до задоволення заяви засудженого ОСОБА_10 та скасування вироку суду, про що останній порушував питання в поданій ним заяві.
За наслідками кримінального провадження за ново виявленими обставинами суд, відповідно до ч. 1 ст. 467 КПК України, має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами без задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 372, 459, 467 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 днів із дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5