Справа № 715/1176/20
Провадження № 1-кп/715/92/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2020 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_4
представник потерпілого ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, тимчасово не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
10.12.2019 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Ореl-Combo», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, по автомобільній дорозі М-19, сполученням Доманове (на м. Брест) - Ковель - Чернівці - Тереблече (на м. Бухарест), в адміністративних межах населеного пункту с. Чагор, Глибоцького району, зі сторони смт. Глибока, Чернівецької області в напрямку м. Чернівці. Наближаючись до мостової споруди, ОСОБА_6 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі швидкості руху, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, втративши контроль над автомобілем, здійснив виїзд керованого ним автомобіля в стані заносу на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault-Logan» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 який рухався назустріч в межах своєї смуги руху.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля марки «Renault-Logan», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тілесні ушкодження, у вигляді садна в ділянці обличчя, гематоми в потиличній ділянці, позаочеревинної гематоми, забійних ран в ділянці чола, в надбрівній ділянці зліва, рани в ділянці нижньої третини лівого стегна по медіальній поверхні, проникаючої рани в ділянці лівого колінного суглобу, струсу головного мозку, закритого багатоскалкового перелому лівого стегна зі зміщенням, черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки, розриву селезінки, розриву діафрагми, розриву тонкої кишки та брижі тонкого та товстого кишківника, гемоперитонеуму, травматичного шоку III ступеня, які у відповідності до висновку СМЕ № 205 мд від 17.03.2020, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 12.1, 12.2, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю і в своїх показаннях підтвердив обставини вчинення ним злочину, крім того показав, що у вчиненому щиро кається і просив суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті, вказав, що на даний час він не має будь-яких претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру, просив суд суворо його не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад злочину передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження.
Як пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність претензій з боку потерпілого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, є вчителем недільної школи церкви п`ятидесятників «Благодать», бере участь у місії допомоги бідним, також суд враховує, що обвинувачений проживає в багатодітній сім`ї, мати ОСОБА_8 присвоєно почесне звання мати героїня, на даний час хворіє, має третю групу інвалідності, його майновий стан та стан його здоров`я, що він раніше не судимий, його молодий вік, думку потерпілого, який просив суд не карати суворо обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
На думку суду, обвинуваченому ОСОБА_6 є недоцільним призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами виходячи із обставин вчинення необережного злочину, його поведінку після вчинення злочину, а також того, що обвинувачений під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння, на даний час причетний до місії допомоги бідним, у зв`язку із чим потребує постійного переїзду по різних населених пунктах.
Враховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненому повністю доведена в судовому засіданні, а по справі є судові витрати, суд дійшов висновку стягнути їх з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ автомобіль марки «Ореl-Combo», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути власнику чи іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2019 року.
Речовий доказ автомобіль марки «Renault-Logan» номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на території Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути власнику чи іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2019 року.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 7716 (сім тисяч сімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: