ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/776/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11кп/818/2185/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2020 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000119 від 25 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, повернутий прокурору.

Крім того задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 105 100 грн.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні потерпілі, постанови про визнання особи потерпілою або про відмову у визнанні особи потерпілою , щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , слідчим не приймались, матеріали досудового розслідування особі потерпілій від злочину не відкривались.

Також суд посилається, що має місце не відповідність обвинувального акту вимогам КПК України - відмова у визнанні потерпілою особи, від якої надійшла заява про вчинення злочину та відповідне мотивування викладене у процесуальному документі, що в подальшому потягло порушення прав потерпілих та неконкретизоване формулювання обвинувачення ОСОБА_7 щодо вчинення злочину у відношенні ФОП « ОСОБА_11 », що унеможливлює якісне та в повній мірі здійснення захисту від пред`явленого обвинувачення, і безперечно порушує право особи на захист, та істотне обмеження законних прав потерпілих (наприклад, обирати представника, порушувати клопотання, заявляти відводи, подавати докази, знайомитися з усіма матеріалами справи тощо) і поновити ці права на стадії судового розгляду справи неможливо.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2020 року скасувати, обвинувальний акт провернути до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.

В обґрунтування вимог вказує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, які дотриманні в повному обсязі, будь-яких порушень, які в подальшому могли вплинути на справедливість ухвалення рішення не допущено.

Посилається, що ОСОБА_12 є продавчинею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП « ОСОБА_11 » та вона подала до Лозівського ВП заяву про вчинення замаху на крадіжку, в якій просить притягти невідому особу до кримінальної відповідальності за крадіжку. При цьому вона не зазначає, що цей злочин скоєний проти неї. Таким чином відповідно до ст.ст. 55 і 60 КПК України ОСОБА_10 не набула статус потерпілої, а набула статус заявника. Під час подальшого розслідування у цьому провадженні встановлено, що ОСОБА_10 є найманим працівником ФОП « ОСОБА_11 », гроші і матеріальні цінності, на які здійснив замах ОСОБА_7 , їй не належать, а є власністю ОСОБА_11 .
А отже факт завдання ОСОБА_12 матеріальної шкоди відсутній і відповідно відсутні процесуальні підстави для визнання її потерпілою. Крім того, ОСОБА_12 не подавала заяву про визнання її потерпілою, а тому у слідчого не було підстав виносити постанову про відмову у задоволенні її звернення.
Крім того зазначає, що ОСОБА_11 , як особа, якій злочином могла бути завдана матеріальна шкоди, подала заяву про небажання бути потерпілою у даному провадженні і тому на підставі ч.7 ст.55 КПК України ОСОБА_11 не отримала статус потерпілої у даному провадженні, а допитана у якості свідка. Про що зазначені відповідні дані у реєстрі до обвинувального акту.
Вважає обвинувальний акт таким, що відповідає нормам чинного КПК України та підлягає розгляду судом.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В статті291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту, а його повернення прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Тобто, якщо особі не завдано моральної, фізичної або матеріальної шкоди, то така особа не може бути потерпілим у кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, подання особою заяви про будь -який злочин - не тягнуть за собою автоматично виникнення у неї прав та обов`язків потерпілого, так як злочин має бути скоєний лише щодо самої цієї особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 є найманим працівником ФОП « ОСОБА_11 », гроші і матеріальні цінності, на які здійснив замах ОСОБА_7 , їй не належать, а є власністю ОСОБА_11 , а отже відповідно до ст.ст. 55 і 60 КПК України ОСОБА_10 не може набути статусу потерпілої, оскільки слідством не встановлений факт завдання ОСОБА_10 матеріальної шкоди і відповідно відсутні процесуальні підстави для визнання її потерпілою.
Та ОСОБА_10 не подавала заяву про визнання її потерпілою, а тому у слідчого не було підстав виносити постанову про відмову у задоволенні її звернення.
Даних , що ОСОБА_10 наполягає на визнанні її у кримінальному провадженні потерпілою, суду першої інстанції та апеляційному суду не надано. Оскільки ОСОБА_10 не оспорює свій статус особи яка лише повідомила про злочин , орган досудового слідства не мав підстав для винесення постанови про відмову у визнанні її потерпілою. В обвинувальному акті даних про те що злочин вчинено відносно ОСОБА_10 не зазначено. Крім того ОСОБА_11 , як особа, якій злочином могла бути завдана матеріальна шкода, подала заяву про небажання бути потерпілою у даному провадженні (а.с. 60), а отже на підставі ч.7 ст.55 КПК України ОСОБА_11 не отримала статус потерпілої у даному провадженні, а була допитана у якості свідка. Про що зазначені відповідні дані у реєстрі до обвинувального акту.
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України у своїй ухвалі від 10.02.2020 року у справі №234/16822/18 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості залучення до провадження постраждалу особу та набуття нею статусу потерпілого, якщо вона цього не бажає, у такому разі її можна залучити до провадження лише як свідка.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів, погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що рішення суду в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , з наведених в ухвалі суду підстав не узгоджуються із вимогами кримінального процесуального закону і є незаконним.
Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , 1982 року народження, у виді тримання під вартою з раніше визначеним розміром застави продовжити до 13 липня 2020 року включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: