Справа № 581/418/20
Провадження № 1-кп/581/62/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000098 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Первомайськ Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одружений, працює водієм у ТОВ «Птахопродукт 2007»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в :

20 травня 2020 року о 8 год. поліцейський СРПП № 3 Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 та поліцейський СРПП № 2 Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 згідно з графіком заступили на службове чергування на службовому автомобілі Рено Дастер, державний номер НОМЕР_1 .

Під час виконання службових обов`язків у селищі Липова Долина Сумської області на автодорозі по вул. Новіченка навпроти господарства № 3 поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 о 12 год. 40 хв. 20 травня 2020 року зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_4 . Під час розмови з поліцейським були виявлені підстави для складання адміністративних матеріалів за фактом керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

О 12 год. 43 хв. 20 травня 2020 року перебуваючи по вул. Новіченка навпроти господарства № 3 у селищі Липова Долина Сумської області, ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України та фіксацію його дій на камеру, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є службовими особами, знаходяться при виконанні службових обов`язків, до яких зокрема входить виявлення, припинення адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення, здійснення, у випадках, визначених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, неодноразово висловив пряму словесну пропозицію наміру надати поліцейському ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн., а потім 10000 грн. з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 1 червня 2020 року, укладеною між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та наявність обставини, що обтяжує покарання, зокрема, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 грн. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, визнав свою вину у вчиненому.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування від прокурора не надходило.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 1 червня 2020 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому визначене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні: оптичний диск із відеозаписом, що долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1