Справа № 206/5895/17
Провадження № 1-кп/206/11/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0001406 від 17.10.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсакова, Сахалінської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.05.1986 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 17 ч.1 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. 28.11.1987 звільнений по відбуттю покарання;

- 13.10.1993 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 229-6 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 24.10.1996 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 229-6 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ЗУ «Про амністію» 15.10.1988 року звільнений від відбуття покарання.

- 14.11.2002 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.307 ч. 2, ст. 309 ч.2, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, з конфіскацією майна. 26.10.2007 року на підставі постанови суду Синельнківського ДС Дніпропетровської області, звільнений від відбуття покарання, невідбутий строк 1 рік 25 днів.

- 24.10.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний строк 6 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2002, до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 04.12.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднаний строк 7 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2008 року до відбуття призначено покарання у вигляді 2 років 7 місяців позбавлення волі. 24.05.2011 року звільнений по відбуттю покарання.

- 10.04.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 263 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

- 12.07.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

-10.10.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння умисного злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, і знову вчинив умисний злочин.

Так 14.10.2017 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився у приміщенні національної лотереї «Золота підкова» по вулиці Роторній, будинок № 23/52 в м. Дніпро. Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 побачив, що до службового приміщення привідчинені двері. Заглянувши у всередину, ОСОБА_4 помітив, що касир-адміністратор закладу спить, а поруч з ним на столі знаходиться мобільний телефон «МЕSZU m3 поtе». В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме: вищевказаного мобільного телефону.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, у цей же день близько 06 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 через незамкнені двері проник до службового приміщення національної лотереї « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вищевказаною адресою, та, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, не маючи дозвіл на знаходження у вказаному приміщенні, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи її настання, скориставшись тим, що касир-адміністратор ОСОБА_8 спить та за його діями ніхто не спостерігає, викрав зі столу мобільний телефон «МЕSZU m3 поtе», котрий на праві власності належить ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № 245/17 від 19.10.2017, ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2879,20 гривні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що 14.10.2017 року приблизно о 06-00 год. знаходився у приміщенні національної лотереї «Золота підкова», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна,23/52. Там же він побачив, що відчинені двері до службового приміщення. Заглянувши у всередину службового приміщення побачив, що касир закладу спить, а поруч з ним на столі знаходиться мобільний телефон. Зайшовши до цього службового приміщення та впевнившись у тому, що касир спить, він таємно викрав зі столу мобільний телефон.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що неофіційно працює оператором у національній лотереї «Золота підкова», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна,23/52. 14.10.2017 на ранок він заснув на робочому місці, а коли прокинувся, то побачив, що зник його мобільний телефон.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною за ч.3 ст.185 КК України, що виразилась у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно віднесено до категорії тяжких злочинів, особу винного, те що він раніше неодноразово судимий (т.1 а.п.55-56), вчинив злочин у період іспитового строку, задовільно характеризується за місцем проживання (т.1 а.п.59), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.57,58 т.1).
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття та те, що він страждає на ряд захворювань.
Обставина, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, виходячи з наступного.
Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На підставі абз. 7 п. 26 цієї ж Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до абз. 5 п. 8 тієї ж Постанови застосування положень ст.69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Отже, враховуючи викладене та зважаючи на те, що обвинувачений вчинив новий злочин у період іспитового строку, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст.71 КК України, а саме: до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2017 року, оскільки останній вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Також, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь експерта підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено до 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки, і остаточно визначити до відбуття покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання під час виконання вироку суду, після набрання ним законної сили.
Після набрання вироком законної сили зобов`язати Самарський ВП ГУНП України в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_4 , помістивши його до слідчого ізолятора м. Дніпра для подальшого етапування до місць виконання покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_11 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи №245/17 від 19.10.2017 року у розмірі 300 грн.
Речовий доказ: диск зеленого кольору з написами на ньому Arena CD-R 700 MB 80 Min зберігати при матеріалах справи.
Вирок згідно зі статтями 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1