Справа № 369/727/20
Провадження №1-кс/369/1252/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000827 від 03.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, №000827, яке розпочато Києво-Святошинською місцевою прокуратурою 03.12.2019 на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

Так, 8 травня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі за №2151 ОСОБА_4 придбала за 151 500 гривень у ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0390 загальною площею 0,1200 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні того ж року вказаний договір був зареєстрований в Гореницькій сільській раді за №2971, та в подальшому ОСОБА_4 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 206154, виданий 15.09.2009 року.

4 листопада 2019 року з відкритих джерел (публікація на сайті https://setam.net.ua/auction/352728) ОСОБА_4 дізналася, що земельна ділянка, що їй належить на праві власності, була продана 06 червня 2019 року на прилюдних торгах у якості арештованого майна, яке начебто належить колишньому власнику ОСОБА_6 .

Також ОСОБА_4 отримано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 05.11.2019, з якого слідує, що 18.03.2016 року службовими особами Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області внесені відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, а 27.09.2019 внесені відомості про власника ОСОБА_7 , проте дані про ОСОБА_4 як власника вказаної ділянки внесені не були.

Згідно з інформацією Державної служби геодезії, картографії та кадастру від 04.11.2019 ОСОБА_4 з`ясувала, що у графі відомостей про власника земельної ділянки зазначено ОСОБА_6 . Крім того, у зазначеному документі вона виявила невідповідність однієї цифри у кадастровому номері власної земельної ділянки у Державному акті :10:001:0390) та в Інформації державного земельного кадастру :10:001:0390).

При цьому, земельні ділянки :10:001:0390 та :10:001:0390) з невідповідністю в кадастровому номері розташовані за однією й тією ж самою адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про навмисну зміну кадастрового номеру земельної ділянки, яка належала на праві власності ОСОБА_4 , з метою подальшого її відчуження.

В результаті злочинних дій невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області земельна ділянка, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №206154, виданому 15.09.2009, на цей час вибула з власності ОСОБА_4 та належить іншій особі.

Так, 27.09.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0390 за ОСОБА_7 (номер запису 33425400) на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №3686, виданому 27.09.2019 року.

Крім того, на цей час існує обґрунтована загроза, що в разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження на вказані земельні ділянки, зелені насадження, якими вони вкриті можуть бути пошкоджені, зіпсовані, знищені, а спірні земельні ділянки можуть бути відчужені.

Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що вищевказані вище земельні ділянки здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови прокурора від 15.01.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0390 визнана речовим доказом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У даному випадку на вищевказане майно, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його передачі, відчуження та збереження, як речового доказу.
Метою арешту майна є збереження вказаного майна, а також забезпечення кримінального провадження, конфіскація майна як виду покарання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000827 від 03.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0390, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №3686, виданому 27.09.2019 року, із забороною її відчуження, розпорядження.

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1