Справа № 487/1503/20
Провадження № 1-кс/487/1974/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004221 від 09.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на шприц з рідиною коричневого кольору, шприц з рідиною коричневого кольору, два шприці з речовиною коричневого кольору, коричневий шприц із залишками рідини коричневого кольору, мобільний телефон марки «Sumsung», блокнот із чорновими записами, грошові кошти у сумі 1150 гривень: купюру номіналом 100 гривень № МБ 2090265, купюру номіналом 100 гривень № МР 0846923, купюру номіналом 100 гривень № КМ 4482767, купюру номіналом 100 гривень № ЗЕ 6074904, купюру номіналом 100 гривень № МИ 9010063, купюру номіналом 100 гривень № УЖ0279890, купюру номіналом 100 гривень № ББ 1069748, купюру номіналом 50 гривень № УД 8971300, купюру номіналом 50 гривень № УР 1373757, купюру номіналом 50 гривень № УП 5316226, купюру номіналом 50 гривень № УГ 9407549, купюру номіналом 50гривень №ТЕ 6911889, купюру номіналом 50 гривень № УП 0518784, купюру номіналом 50 гривні № ГЕ 3418470, купюру номіналом 50 гривні № ФА 1850825; грошові кошти на суму 7250 гривень, дванадцять пігулок «метадону», мобільний телефон марки «Nokia», пластмасову колбу із ручкою, паспорт громадянина України ОСОБА_5 , медичний шприц із прозорою рідиною, пластикову коробку жовтого кольору із речовиною рослинного походження та двома фрагментами сигарет, пластикову колбу білого кольору з шматком пластичної речовини коричневого кольору, змиви на двох тампонах з обох рук ОСОБА_6 , з визначенням місця їх зберігання Заводський ВП ГУ НП в Миколаївській області. Клопотання мотивоване тим, що Заводський ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004221 від 09.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшов рапортом начальника 1-го міжрайонного сектору УПН ГУ НП в Миколаївській області підполковника поліції ОСОБА_7 , згідно з яким в ході проведення ОТЗ працівниками УПН ГУНП в Миколаївській області було отримано інформацію про те, що невстановлена особа займається незаконним збутом наркотичних засобів на території Заводського району м. Миколаєва. 18.03.2020 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначенні вище речі та майно. Посилаючись на те, що вилучені речі та майно зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості речових доказів, з метою запобігання їх приховування та знищення, слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено. Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що Заводським ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004221 від 09.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшов рапорт начальника 1-го міжрайонного сектору УПН ГУ НП в Миколаївській області підполковника поліції ОСОБА_7 , згідно з яким в ході проведення ОТЗ працівниками УПН ГУНПІ в Миколаївській області було отримано інформацію про те, що невстановлена особа займається незаконним збутом наркотичних засобів на території Заводського району м. Миколаєва.
18.03.2020 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході обшуку було виявлено та вилучено: шприц з рідиною коричневого кольору, шприц з рідиною коричневого кольору, два шприці із рідиною речовиною коричневого кольору, коричневий шприц із залишками рідини коричневого кольору, мобільний телефон марки «Sumsung», блокнот із чорновими записами, грошові кошти у сумі 1150 гривень: купюру номіналом 100 гривень № МБ 2090265, купюру номіналом 100 гривень № МР 0846923, купюру номіналом 100 гривень № КМ 4482767, купюру номіналом 100 гривень № ЗЕ 6074904, купюру номіналом 100 гривень № МИ 9010063, купюру номіналом 100 гривень № УЖ0279890, купюру номіналом 100 гривень № ББ 1069748, купюру номіналом 50 гривень № УД 8971300, купюру номіналом 50 гривень № УР 1373757, купюру номіналом 50 гривень № УП 5316226, купюру номіналом 50 гривень № УГ 9407549, купюру номіналом 50гривень №ТЕ 6911889, купюру номіналом 50 гривень № УП 0518784, купюру номіналом 50 гривні № ГЕ 3418470, купюру номіналом 50 гривні № ФА 1850825; грошові кошти на суму 7250 гривень, дванадцять пігулок «метадону», мобільний телефон марки «Nokia», пластмасову колбу із ручкою, паспорт громадянина України ОСОБА_5 , медичний шприц із прозорою рідиною, пластикову коробку жовтого кольору із речовиною рослинного походження та двома фрагментами сигарет, пластикову колбу білого кольору з шматком пластичної речовини коричневого кольору, а також зроблено змиви на двох тампонах з обох рук ОСОБА_6 .
З матеріалів клопотання вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі та майно мають суттєве значення для кримінального провадження.

Так, існує обгрнутоване припущення, що вилучені шприци з речовиною коричневого кольору є предметом вчинення злочину, мобільний телефон може містити інформацію про обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження, грошові кошти отримані в результаті злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, інші речі можуть містити відомості про обставини вчинення злочину та сліди його вчинення, а тому є доказами у кримінальному провадженні.

Натомість слідчим у клопотанні та в судовому засіданні не доведено, що вилучений в ході обшуку паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_5 може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди вчинення злочину або містить інші відомості, що встановлюються досудовим розслідуванням.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004221 від 09.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: шприц з рідиною коричневого кольору, шприц з рідиною коричневого кольору, два шприці з речовиною коричневого кольору, коричневий шприц із залишками рідини коричневого кольору, мобільний телефон марки «Sumsung», блокнот із чорновими записами, грошові кошти у сумі 1150 гривень: купюру номіналом 100 гривень № МБ 2090265, купюру номіналом 100 гривень № МР 0846923, купюру номіналом 100 гривень № КМ 4482767, купюру номіналом 100 гривень № ЗЕ 6074904, купюру номіналом 100 гривень № МИ 9010063, купюру номіналом 100 гривень № УЖ0279890, купюру номіналом 100 гривень № ББ 1069748, купюру номіналом 50 гривень № УД 8971300, купюру номіналом 50 гривень № УР 1373757, купюру номіналом 50 гривень № УП 5316226, купюру номіналом 50 гривень № УГ 9407549, купюру номіналом 50гривень №ТЕ 6911889, купюру номіналом 50 гривень № УП 0518784, купюру номіналом 50 гривні № ГЕ 3418470, купюру номіналом 50 гривні № ФА 1850825; грошові кошти на суму 7250 гривень, дванадцять пігулок «метадону», мобільний телефон марки «Nokia», пластмасову колбу із ручкою, медичний шприц із прозорою рідиною, пластикову коробку жовтого кольору із речовиною рослинного походження та двома фрагментами сигарет, пластикову колбу білого кольору з шматком пластичної речовини коричневого кольору, змиви на двох тампонах з обох рук ОСОБА_6 , з визначенням місця їх зберігання Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
У задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на паспорт громадянина України ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1