Справа № 756/3891/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3173/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, та призначено покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України Абдаллі ОСОБА_9 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання, більш суворим остаточно призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21.12.2016 року по 02.09.2019 року включно, виходячи з одного дня попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у грубому порушені громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненими із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та у погрозі вбивством працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України за наступних обставин.
21.12.2016 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у ліфтовій кабіні першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене з застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та зухвало підійшов до ОСОБА_10 , який також перебував у ліфті, та умисно, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, створивши реальну загрозу для здоров`я ОСОБА_10 з хуліганських спонукань, приставив пістолет, який мав при собі до голови ОСОБА_10 , не даючи при цьому жодних пояснень. В подальшому, грубо ігноруючи норми моралі, явно порушуючи загальноприйняті правила поведінки, з хуліганських мотивів ОСОБА_6 рукояткою пістолета, тобто предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
Крім того, 21.12.2016 приблизно о 12 год. 10 хв. інспектор патрульної поліції ОСОБА_11 , інспектор патрульної поліції ОСОБА_12 , виконуючи свої службові обов`язки, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення особи, що вчинила кримінальне правопорушення, направились до квартири АДРЕСА_3 , в якій знаходився ОСОБА_6 , де останній, з метою уникнення затримання, взявши у руки предмет схожий на пістолет та ніж, вийшов з приміщення вищевказаної квартири та почав висловлювати погрози вбивством у сторону працівників поліції. Для надання своїм погрозам ознак реальності, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продемонстрував працівникам поліції ніж, який знаходився в нього в руках та розуміючи, що висловлена їм погроза здатна викликати у працівників поліції побоювання її реалізації почав скорочувати відстань між ними, створивши усі умови реального сприйняття потерпілими погроз вбивством з його боку.
Уникаючи затримання, та, відповідно, перешкоджаючи працівникам поліції, виконувати свої службові обов`язки, ОСОБА_6 , не зважаючи на вимогу працівників поліції покласти ніж, достовірно знаючи, що інспектори патрульної поліції є працівниками правоохоронних органів, які були одягнуті в форму працівника поліції, ОСОБА_6 діючи умисно, продовжив висловлювати погрози на вбивство, які сприймались, як реальні працівникам правоохоронних органів, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року відносно нього, детально і в повному обсязі дослідити показання та відео з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, витребувати висновок експертизи щодо вогнепальної зброї, яка була вилучена у нього, викликати та допитати свідка ОСОБА_13 , а також дослідити медичний висновок щодо стану його здоров`я. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, обвинувачений зазначає, що суд видаливши його з зали суду на весь час судового розгляду, відповідно до ст. 330 КПК України позбавив його можливості надати свої пояснення щодо обставин, за яких у нього з потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт. Зазначає, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий ОСОБА_10 , який почав його ображати на грунті неприязні до осіб іншої раси.
Крім того, у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилися обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зокрема, суд не звернув увагу на не встановлення органом досудового розслідування місцезнаходження ножа та мечете, яким він, згідно з висунутим обвинуваченням нібито погрожував працівникам поліції.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , узгодивши свою позицію зі своїм захисником, уточнив свої апеляційні вимоги, зазначивши про те, що вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року він оскаржує з підстав невідповідності призначеного йому покарання, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості і просив суд апеляційної інстанції пом`якшити йому покарання.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений посилається на незадовільний стан здоров`я та необхідність проведення відповідного лікування, що в повній мірі не було враховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання.
Крім того, обвинувачений просив зарахувати в строк покарання термін попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 з моменту його затримання по день набрання вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим не оспорюються.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з уточненнями, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, в частині пом`якшення йому покарання, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у грубому порушені громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненими із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та у погрозі вбивством працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та учасниками судового провадження не оспорюються.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а інший є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнано і враховано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також, судом першої інстанції враховано ставлення обвинуваченого до вчинених правопорушень та дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується формально позитивно тапризначив ОСОБА_6 покарання в межах, установлених санкцією інкримінованих статей, відповідно до положень КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого з урахуванням уточнень до неї про те, що судом першої інстанції при призначення покарання не в повній мірі було враховано, його незадовільний стан здоров`я та необхідність проведення відповідного лікування, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки медична документація, що міститься в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не містить достатніх даних про те, що ОСОБА_6 не може утримуватись під вартою, за станом здоров`я.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту його затримання по день набрання вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року законної сили.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягають ч.5 ст. 72 КК України у вказаній редакції в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 з 21.12.2016 по даний час перебуває в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку з дією запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що є правовою підставою, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 для зарахування в строк відбування покарання зазначеного вище періоду перебування в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_6 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково.
З урахуванням відбуття обвинуваченим ОСОБА_6 покарання, визначеного йому вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти із зали суду.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_6 змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21.12.2016 по 26.12.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_6 таким, що відбув покарання, у зв`язку з чим звільнити його з-під варти із зали суду.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4