ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/314/20 Номер провадження 11-сс/814/212/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою та доповненнями до неї представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт, шляхом встановлення заборони володіння, користування та розпорядження, до скасування арешту у передбаченому чинним КПК України порядку, на виявлене та вилучене в ході обшуку 05.02.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві комунальної власності належить Лубенській міській раді Полтавської області, власниками яких є ГТОВ «L-Фарма» та ФОП ОСОБА_9 майно, а саме:
-Дротаверин капс. № 10 2 упаковки;

-Фурацелін порошок № 5 - 2 упаковки;

-Парацетамол 500мг - 3 упаковки;

-Німесулід порошок 2 г - 7 упаковок;

-Диклофенак з парацетамолом капс. №10 - 4 упаковки;

-Німесулід капс.10 - дві упаковки;

-Ромашка розчин для полоскання 100 мл - 3 флакона;

-Суха мікстура від кашлю для дітей 200 мл - два флакона;

-Розчин для полоскання 100 мл ромашка, календула, деревій - 2 флакона;

-Трійчатка фіто 30 капсул - 1 флакон;

-L-антигеморой мазь 20 г - 1 флакон;

-Німесулід гель 50 г із прикріпленим аркушем паперу - сигнатурою - 1 флакон; Левомецил мазь 40 г - 1 флакон;

-Гліцерин 85% 25 г - 2 флакона;

-Екстракт сена - 2 упаковки;

-Пасифлора екстракт - 2 упаковки;

-Вітамін С+ Суниця сироп - 1 флакон;

-Вітамін С+ чорна смородина сироп - один флакон;

-Заспокійливий сироп з м`ятою, мелісою та собачою кропивою 100 мл - 2 флакона; Гліцерин 30 капсул - 3 упаковки;

-Подорожника сироп 100 мл - 2 флакона;

-Чебрецю сироп 100 мл - 2 флакона;

-Кальцій + ДЗ 30 капсул - 2 флакона;

-Тріссен 30 капсул - 2 флакона;

-Алтеї кореня сироп 100 мл - 2 флакона;

-Плюща сироп 100 мл - 1 флакон;

-Первоцвіт та чебрець сироп 100 мл - 1 флакон;

-Пасифлори сироп - 1 флакон;

-Солодки кореня сироп 100 мл - 1 флакон;

-L-Хондроїтин - 1 флакон;

-Хондроїтин з глюкозаміном 60 капсул - 1 флакон;

-Подорожник та чебрець сироп 100 мл - 1 флакон;

-Ехінацея 30 капсул - 1 флакон;

-Ехінацея екстракт 30 капсул - 1 флакон;

-Сорбент + - 9 упаковок;

-Каолін - 4 упаковки.

Приймаючи вказане рішення слідчий суддя вказав на необхідність забезпечення збереження доказової бази у кримінальному провадженні, забезпечення проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, а тому з метою забезпечення ризиків їх знищення, приховування та відчуження, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно.
Не погоджуючи з рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою та доповненнями до неї.
Вказує, що ухвала слідчого судді прийнята з порушеннями процесуального законодавства, а висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Так, слідчий суддя в порушення ст..172 КПК України розглянув клопотання без виклику власника майна, що позбавило останнього надати свої доводи щодо накладення арешту та є порушенням принципу рівності прав учасників процесу.
Також вказує на відсутність у мотивувальній частині ухвали посилання на постанову слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому посилання слідчого судді на відповідність цього майна ст..98 КПК є лише припущенням.
Захисник вказує, що у даному кримінальному провадженні підозра не оголошена жодній особі, а тому застосовувати положення п.п.2-4 ч.2 ст.170 КПК України є неможливим. Також посилається на правомірність господарської діяльності суб`єктами господарювання, майно яких було арештовано, а вилучене майно є за своє природою дієтичними добавками та лікарськими засобами, які виготовляються в умовах аптеки, відповідно до чинного законодавства.
Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарженні, оскільки з ухвалою ознайомлені слідчим 24.02.2020, копію ухвали не отримали.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора та слідчого проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею у відсутність власника майна та його представника, відсутні і дані про отримання копії ухвали вказаними особами. Як стверджує апелянт, зі змістом ухвали він ознайомлений слідчим 24.02.2020, отже направлена 26.02.2020 апеляційна скарга через засоби зв`язку подана у передбачені КПК строки, а тому поновленню такий строк не потребує.

Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Прийняте слідчим суддею рішення про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим виходячи з наступного.

Так, з матеріалів вбачається, що 27.05.2015 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Постановою першого заступника Генерального прокурора України від 13.01.2016 визначено підслідність кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.321-1 КК у кримінальному провадженні від 27.05.2015 № 0000154 за слідчими слідчого відділу УСБУ в Полтавській області.

Відповідно до клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ГТОВ «Л-Фарма», а саме один із співзасновників ОСОБА_9 , з використанням потужностей вказаного підприємства налагодив незаконне виготовлення ряду лікарських засобів під виглядом відомих та зареєстрованих на території України фармацевтичних брендів, які в подальшому збуває у власній мережі аптечних закладів, а також в аптечних закладах, які юридично оформлені на його близьких родичів та знайомих. Так, з метою налагодження виробництва лікарських засобів ОСОБА_9 залучив до даної діяльності громадян України: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

05.02.2020 органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 16.01.2020 здійснено обшук нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві комунальної власності належить Лубенській міській раді Полтавської області, за результатами якого виявлено та вилучено ряд предметів.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Полтавській області від 26.02.2020 вилучене в ході проведеного обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000154.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст..98 КПК України, а тому на нього необхідно накласти арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Зокрема, вилучена контейнери і пакети з продукцією мають значення для кримінального провадження, оскільки необхідні для проведення хімічної експертизи з метою фіксації обставин їх складу та встановлення факту фальсифікації лікарських засобів, що є предметом доказування у даному провадженні.

Отже, вилучені в ході обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям встановленим у ст..98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів накладення арешту є обґрунтованим.

Твердження захисника про відсутність підозри у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливлює накладення арешту на вилучене майно є безпідставним, зважаючи на положення ч.3 ст.170 КПК України, де передбачено накладення арешту, з метою збереження речових доказів, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вилучене в ході проведеного обшуку майно визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується постановою від 26.02.2020, отже твердження захисника про відсутність підстав для арешту майна є безпідставними.

Також, є необґрунтованими і доводи захисника з приводу порушення правил підслідності, що спростовується постановою першого заступника Генерального прокурора України від 13.01.2016 відповідно до якої підслідність кримінального провадження № 0000154 за ч.2 ст.321-1 КК визначено за слідчими слідчого відділу УСБУ в Полтавській області.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про порушення слідчим суддею процесуального законодавства в частині розгляду клопотання у відсутність власника майна.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею прийнято рішення про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні, на підставі п.п.4,5 ст.27 КПК України з метою не розголошення таємниці, що охороняється законом, зокрема щодо ідентифікації даних осіб щодо яких проводяться слідчі дії, направлені на встановлення їх причетності до вчинення злочину.
Окрім того, свої доводи щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, захисник, що діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , виклав у апеляційній скарзі та доповненнях до неї, які перевірені в ході апеляційного розгляду, а тому право на захист у даному випадку не порушено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, зокрема і щодо здійснення правомірної діяльності суб`єктами господарювання майно яких було вилучено, про що ставить питання захисник у доповненні до апеляційної скарги.
Отже, підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2020 року про арешт майна без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4