137/382/20

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2020 смт. Літин
Слідчий суддя Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин клопотання слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Садове Літинського району Вінницької області, українця, неодруженого, із повною середню освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України,
Слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке погоджене 02.04.2020 заступником керівника Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Клопотання обгрунтоване тим, що 01.04.2020 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після чого у останнього, на ґрунті постійного вживання ним алкогольних напоїв розпочалася сімейна сварка з співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка супроводжувався нецензурною лайкою та образами.
В подальшому в ході сварки, ОСОБА_5 будучи в стані алкогольного сп`яніння, близько 14.30 год. перебуваючи на подвір`ї вищевказаного домогосподарства, діючи умисно, маючи на меті самоствердитись, почав висловлювати погрози вбивством на адресу співмешканки ОСОБА_8 , після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, дістав із кишені власної куртки, в яку був одягнений, предмет еліпсоподібної форми з гладкою поверхнею зеленого кольору з маркуванням «трикутник-118-81Т», схожий на корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення та предмет зигзагоподібної форми з маркуванням «49-91 УЗРГМ-2 583», схожий на «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, який використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42, та повідомив ОСОБА_8 , що даний предмет є наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5 і що він вб`є її шляхом підриву даної гранати.
Після чого, переконавшись, що ОСОБА_8 спостерігає за його діями, усвідомлюючи, що вищевказана граната є бойовим припасом і придатна для здійснення вибуху, продовжуючи висловлювати погрози привести дану гранату в дію, почав демонстративно виконувати на очах у ОСОБА_8 необхідні для втілення своїх погроз дії, а саме вивернув пробку з трубки корпусу осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення та вкрутив туди запал дистанційної дії типу УЗРГМ. Після чого, взявшись пальцем за кільце запалу повторно висловив погрозу підірвати дану гранату разом із ОСОБА_8 .
Сприймаючи дані погрози та дії ОСОБА_5 як такі, що реально загрожують її та ОСОБА_9 життю і здоров`ю, а також реально можуть бути приведені до виконання ОСОБА_8 побоюючись за своє життя втікла від ОСОБА_5 та сховавшись в приміщенні будинку за допомогою мобільного телефону по спецлінії «102» викликала працівників поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , в невстановлений в ході досудового слідства час та місці, у невстановленої особи, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, придбав корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ, які в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, тобто бойовим припасом.
Надалі, ОСОБА_5 діючи умисно, з порушенням вимог п. 1 Додатку 1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», відповідно до якого до видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, серед іншого, віднесено і вогнепальну зброю, пунктів 2.9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, якими передбачено, що до предметів, на які поширюється дозвільна система, належать і вогнепальна зброя, боєприпаси до неї, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання вогнепальної зброї та боєприпасів до неї здійснюється у порядку, визначеному МВС, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання вказаного вище бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, в невстановлений слідством час в кінці березня 2020 року умисно переніс його на територію власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 де в подальшому зберігав та періодично носив при собі.
До чергової частини Літинського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, 01.04.2020 о 14.53 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що її співмешканець перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання вчиняє домашнє насильство та погрожує вбивством шляхом застосуванням предмету зовні схожого на гранату.
В ході реагування на повідомлення, працівниками Літинського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області під час особистого обшуку ОСОБА_5 у правій зовнішній кишені куртки останнього було виявлено та вилучено предмет еліпсоподібної форми з гладкою поверхнею зеленого кольору з маркуванням «трикутник-118-81Т», схожий на корпус осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення та предмет зигзагоподібної форми з маркуванням «49-91 УЗРГМ-2 583», схожий на «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, який використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42.
Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Згідно протоколу затримання, від 01 квітня 2020 ОСОБА_5 було затримано 01 квітня 2020 року о 16 год 53 хв (а.с.19-21).
02 квітня 2020 ОСОБА_5 оголошено про підозру у скоєнні злочинів , відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 129 та ч.1 ст. 263 КК України (а.с. 56-60).
У судовому засіданні слідчий Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав пояснивши, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та наявні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав. Пояснив, що придбав бойову гранату під час спільного вживання алкоголю зі знайомими. Просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки йому необхідно обробляти присадибну земельну ділянку.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання та просив призначити запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, мотивуючи тим, що його підзахисний працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає спільно із 81-річною матір`ю та здійснює за нею догляд. Повідомив, що не може надати відомостей з місця роботи свого підзахисного мотивуючи запровадженим карантином на території України. Щодо решти тверджень доказів не надав. Повідомив про наявність клопотання потерпілої, котре подано до канцелярії суду.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та обгрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зокрема неможливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту оскільки підозрюваний, свідок та потерпіла проживають спільно, що надасть останньому можливість впливати на їх показання. Також враховуючи тяжкість покарання, підозрюваний може переховуватись від слідства та суду. Акцентував увагу на тому, що стороною захисту стверджується лише про спільне проживання підозрюваною із його матір`ю, втім не надано доказів перебування матері на утриманні ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, а також враховуючи вимоги глави 18 КПК України, слідчий суддя прийшов до наступного.
Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що існують декілька ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_11 може:
- переховуватись від органів досудового розслідування та суду-можливе майбутнє покарання у виді від 3 до 7 років позбавлення волі, дає підстави зробити припущення про бажання останнього уникнути слідства та суду.
- перешкоджати розслідуванню інших можливих кримінальних проваджень іншим чином, тобто підозрюваний може будь-яким чином знищити або сховати речі, які є предметом вчинення кримінальних правопорушень та будуть слугувати доказами вчинення інкримінованих злочинів.
-незаконно впливати на свідка та потерпілу у цьому об`єднаному кримінальному провадження,
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_5 запобіжні заходи у виді: особистого зобов`язання - через можливість останнього ухилитись від слідства та суду враховуючи особу підозрюваного; у виді особистої поруки - у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що підозрюваний проживає спільно із свідком та потерпілою.Одночасно домашній арешт не може бути застосованим без згоди власника майна, оскільки це може бути порушенням права особи на мирне володіння своїм майном.
Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Так, правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України». Остаточне рішення від 20 травня 2010 року, п 34. передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.
При обранні запобіжного заходу враховується також рішення Європейського суду у справі «Подвезька проти України» від 12 лютого 2015 року, зокрема, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою має бути переконливо продемонстровано владою. Аргументи за і проти звільнення, у тому числі і ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню розслідування, не повинні бути абстрактними, а фактично бути підтверджені фактичними даними. Небезпека того, що обвинувачений сховається від правосуддя, не може встановлюватися виключно на основі серйозності покарання. Однак попри твердження підозрюваного про визнання ним вини в інкримінованих злочинах існують ризики, що ОСОБА_5 може впливати перешкоджати належному проведенню розслідування.
При цьому враховано, що закон не вимагає, того щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у необхідності застосування запобіжного заходжу. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений запобіжний захід з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Дослідженні матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжних заходів, одним із яких і є тримання під вартою.
Також слідчий суддя враховує що стороною захисту в судовому засіданні не наведено даних на підтвердження таких стримуючих факторів, які б переважали встановлені ризики та надавали б відповідні гарантії поведінки ОСОБА_5 .
До початку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу до суду надано заяву, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_8 просить не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на його утриманні перебуває матір ОСОБА_12 та їй виповнилось 81 рік (а.с. 62). Дане клопотання долучено до матеріалів клопотання, втім його не можна розцінювати, як підставу для призначення більш м`якого запобіжного заходу ,адже дане клопотання містить лише непідтвердженні посилання ОСОБА_8 .
Оскільки прокурором та слідчим доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, наявні декілька ризиків, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому клопотання підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (ч.3 ст. 187 КК України).
Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 вчинений із погрозою застосування насильства, тому, вважаю за необхідне не визначати підозрюваному заставу.
Керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 травня 2020 року.
Упродовж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1