Справа № 519/800/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Южне Суворовського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого оператором відеозапису телестудії «МИГ», зареєстрованого та проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вирокомВерхньоуслонського районного суду Республіки Татарстан Російської Федерації від 07.08.2018 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.288.1 КК РФ, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з відбуттям покарання у виправній колонії строгого режиму,
ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районний суду Одеської області 12 серпня 2019 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
В клопотанні ставиться питання про визначення правової кваліфікації діяння, статті, частини статті Кримінального кодексу України, якою передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винуватим вироком Верхньоуслонського районного суду Республіки Татарстан Російської Федерації від 07.08.2018 року, а також строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , зазначивши про початок відбування строку покарання.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув. У клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України його участь не є обов`язковою.
Прокурор у судовому засіданні погодився з доводами клопотання Міністерства юстиції України та не заперечував щодо його задоволення.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступного.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Положеннями ч. ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, передбачених пунктах 1 та 2 даної частини.
За правилами ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.
Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_4 , є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Южненським МС ГУДМС України в Одеській області 24 квітня 2015 р., останнє місце його проживання зареєстровано в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .
З наявних в розпорядженні суду матеріалів видно, що ОСОБА_4 вироком Верхньоуслонського районного суду Республіки Татарстан Російської Федерації від 07.08.2018 року визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, - замах на незаконний збут наркотичних засобів, скоєний з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, з призначенням покарання за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ у виді позбавлення волі строком на сім років, з відбуттям покарання у виправній колонії строгого режиму.
Строк покарання вираховувати з моменту проголошення вироку з 07.08.2018 р. Зарахувати в строк відбуття покарання строк знаходження його під вартою з 29.05.2018 року по 06.08.2019 року.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Верхньоуслонського районного суду Республіки Татарстан Російської Федерації від 07.08.2018 року відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ набрав законної сили 18.08.2018 року.
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ Виправна колонія №5 УФСВП Росії по Республіці Татарстан з 07.10.2018 року.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 погоджується на переведення його для відбування покарання в Україну.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.15,ч.3 ст.307 КК України як незакінчений замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовини в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання. Виключення із загального правила встановлено зокрема п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, а саме: якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення.
Враховуючи вказані вимоги закону, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.3 ст.15,ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.ст.68,69 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років, без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно обчислювати з 29 травня 2018 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 70, 72, 307КК України, керуючись ст. ст. 369-372, 609,610 КПК України, суд-

ухвалив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Верхньоуслонського районного суду Республіки Татарстан Російської Федерації від 07.08.2018 року відносно ОСОБА_4 , за ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ, яким ОСОБА_4 засуджений до покарання за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ у виді позбавлення волі строком на сім років, з відбуттям покарання у виправній колонії строгого режиму привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за злочин, передбачений ч.3 ст.15,ч.3 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі строком на сім років.
Строк відбування покарання обчислювати з 29 травня 2018 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1