Єдиний унікальний номер 333/7203/19
Номер провадження №1-кп/333/279/20
ВИРОК
Іменем України
13 квітня 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню - спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 05.10.2006 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

11.01.2007 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 19.11.2009 року був звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 2 дні;

- 26.10.2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 13.06.2014 року звільнений умовно -достроково, не відбутий строк покарання 10 місяців 25 днів;

- 03.06.2016 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі. 11.03.2019 був звільнений умовно достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи особою, раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 21 листопада 2019 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи повторно, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Кінотеатр Космос» по вулиці Космічна у місті Запоріжжі, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшов до раніше не знайомої ОСОБА_6 .

Далі, з метою заволодіння майном останньої, став поруч з потерпілою, та намагаючись залишатись непоміченим, з метою відкритого викрадення сумки вартістю 500 гривень, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг» вартістю 3000 гривень, гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень яка знаходилась у правій руці потерпілої, почав виривати її з руки, але однак не довів свого злочинного умислу до кінця, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожими на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 3800 гривень.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, та пояснив що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, так, 21 листопада 2019 року, приблизно в денний час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Кінотеатр Космос» по вулиці Космічна у місті Запоріжжі, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшов до раніше не знайомої ОСОБА_6 , почав виривати з її рик сумку, однак був затриманий перехожими на місці вчинення злочину.

У скоєному щиросердечно розкаюється.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , пояснила що 21 листопада 2019 року, в денний час доби вона знаходячись на зупинці громадського транспорту «Кінотеатр Космос» по вулиці Космічна у місті Запоріжжі, де с заду де неї підійшов чоловік, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_4 , який намагався вирвати з її рук сумки вартістю 500 гривень, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг» вартістю 3000 гривень, гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень. Однак ОСОБА_4 не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий перехожими на місці вчинення злочину. Цивільний позов не заявлений, просить суд суворо не карати обвинуваченого, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно;
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Вживання алкоголю з шкідливими наслідками», на обліку у лікарів психіатра не перебуває, не є інвалідом, характеризуючи особистість обвинуваченого раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, має постійне місце проживання та реєстрацію, офіційно не працевлаштований, думку потерпілої, яка просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують покарання та пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст.50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин в період умово-дострокового звільнення від призначеного покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2016 року, суд вважає остаточним призначити покарання за правилами ст.71 КК України.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досянення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2016 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 21 листопада 2019 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1