20.02.2020 Єдиний унікальний № 371/409/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/409/19

Провадження № 1-кп/371/17/20

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000657, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
29 березня 2019 року до Миронівського районного суду Київської області передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000657 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

Судом у підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження, оскільки кримінальне провадження підсудне Миронівському районному суду Київської області, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог статті 291 КПК України, відсутні підстави для закриття кримінального провадження, передбачені пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Клопотання обґрунтувала тими обставинами, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, всі складові частини даного підсумкового документа досудового розслідування мають бути узгоджені між собою і з додатками до нього згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відповідати вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

При складані обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування слідчий вимоги закону не виконав.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , не може розцінюватись як таке, що пред`явлене та сформульоване у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить чітко сформульованого та конкретного пред`явленого формулювання обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто словесного формулювання, що відповідає формулі кваліфікації злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувальний акт містить лише констатацію слідчим та прокурором факту дорожньо-транспортної пригоди.

В обвинувальному акті не в повному обсязі викладені обставини, які у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Під час досудового розслідування не встановлено та в обвинувальному акті органом досудового розслідування не зазначено від чиїх дій настали зазначені у обвинувальному акті наслідки, так як учасниками пригоди були троє водіїв. Натомість, стороною обвинувачення автотехнічна експертиза проведена лише з урахуванням слідчих експериментів, проведених з двома водіями. Слідчий експеримент з обвинуваченим слідчим не проводився взагалі.

Стороною обвинувачення було допущено неконкретність обвинувачення в частині опису дій чи бездіяльності обвинуваченого, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням вказаних наслідків, натомість вказані формальні пункти правил дорожнього руху.

Також, в обвинувальному акті відсутній встановлений належним чином розмір шкоди.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого чіткого та конкретного обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і прав на захист.

Викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, висунуте обвинуваченому ОСОБА_4 , свідчить про те, що слідчим та прокурором проігноровано вимоги ст.ст. 91, 291 КПК України, оскільки не зазначено всіх обставин вчинення злочину, що є обов`язковим для доказування складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а звідси складовими сформульованого обвинувачення.

Відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів - право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд належним чином встановити істину в кримінальному провадженні.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Реквізитами, в тому числі, такими як номер, дата, конкретизована назва виду документа із посиланням на кого із учасників кримінального провадження стосується процесуальне рішення, тощо, є сукупність обов`язкових даних, без яких документ фактично не може бути підставою для обліку і не має юридичної сили.

Як вбачається із змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, вказаний реєстр не містить часу проведення жодної процесуальної дії.

Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні процесуальні рішення щодо: призначення слідчого (яких під час досудового розслідування було двоє, а в обвинувальному акті вказаного одного слідчого), звернення до слідчого судді з клопотаннями.

Свідоме призначення судового розгляду за наявності наведених недоліків і порушень закону із сподіваннями на їх усунення прокурором на наступних стадіях провадження є неприпустимим.

Тому, вважає, що обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному судовому розгляді можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Повернення обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на необґрунтованість клопотання, ті обставини, що він відповідає вимогам законодавства.

Представник потерпілих висловив аналогічну позицію щодо клопотання захисника обвинуваченого. Вказав, що мотиви, наведені захисником, є безпідставними.

Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з таких мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обовязковими для їх виконання слідчим і прокурором.

У ст. 291 КПК України встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, викладено ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначено ті процесуальні документи, що в обовязковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акта.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Встановлено, що обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_4 , не містить таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні за ознаками вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, вбачається, що він містить у собі виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У змісті обвинувального акта зазначено, у чому саме полягають порушення; які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; наявність причинного зв`язку між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Мотив і мета - це факультативні ознаки субєктивної сторони злочину. Вони вимагають свого встановлення лише у тих випадках, коли про це прямо зазначено у законі (в диспозиції статті Особливої частини КК) або коли вони однозначно випливають із змісту злочину.

Посилання захисника на відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо розміру шкоди, не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Матеріальний еквівалент спричиненої фізичної шкоди визначити неможливо. У такому випадку, зазначається саме фізична шкода у відповідності до висновку судово-медичної експертизи.

Таким чином, відсутність в обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням проти життя та здоров`я особи, не може бути перешкодою для призначення судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акта, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо інших мотивів захисника суд зазначає, що оцінку доказів на предмет їх належності та допустимості суд надає після встановлення обставин під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання.

Обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому правові підстави для його повернення прокурору, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору тягне за собою порушення вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість висунутого обвинувачення, а також вимоги ч. 5 ст. 28 КПК України, згідно з якими кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000657, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1