Номер провадження: 11-сс/813/315/20
Номер справи місцевого суду: 947/2038/20 1-кс/947/1039/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000083 від 16 січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на 57 днів, до 31 березня 2020 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він взагалі не причетний до злочину, який йому інкримінують. Зазначає, що самостійно за першою вимогою з`явився до слідчого та не здійснював будь-яких заходів направлених на переховування від органу досудового розслідування. Підозрюваний вважає, що притягується до кримінальної відповідальності виключно через те, що він вже відбував покарання за вчинення аналогічного злочину.

Крім того, підозрюваний зазначив про незадовільний стан свого здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.5 ч 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 31 січня 2020 року раніше судимому ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Таким чином до підозрюваного ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме в тому, що він 15 січня 2020, приблизно о 23 годині 30 хвилин, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно за попередньою злочинною домовленістю, прибули до буд. АДРЕСА_1 .

Прибувши на місце ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 покликали ОСОБА_13 для бесіди на вулицю та тим самим надавши реальну можливість ОСОБА_11 потрапити до приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Скориставшись відсутністю ОСОБА_13 у квартирі, діючи умисно ОСОБА_11 , через вікно балкону потрапив до середини вказаної квартири, звідки таємно викрав системний блок в корпусі чорного кольору серії AMD Fx-4100, RAM 4 GB HDD 1000 GB, AMD Radeon HD 7450 вартістю 2 900 гривень та монітор моделі 22 TFT LCD Philips 220E1SB серія AU 1A вартістю 760 гривень, належні ОСОБА_13 та покинув місце приміщення квартири через вікно балкону.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 також залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими речами на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 3 660 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 16.01.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_15 , та іншими доказами які, наявні в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту не наведено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, він ніде не працює, не має сім`ї та утриманців.

Крім того, раніше ОСОБА_9 вже двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності.

Враховуючи викладені обставини, а також беручи до уваги, що підозрюваний знаходячись у працездатному віці ніде не працює та не має законних джерел доходу, апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може продовжувати вчиняти нові злочини проти власності.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів а ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_9 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно вдасться до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

Що стосується посилань на наявність у ОСОБА_9 певних захворювань, апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-яких даних, які б свідчили про неможливість утримування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я стороною захисту ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду надано не було, а прооперовані пахові грижі не можуть враховуватись як хвороба.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вимог п.1 ч.5 ст.182 КПК України, вірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі, достатньому для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 повідомив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі завершено і обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 був направлений для розгляду по суті до Київського районного суду м.Одеси.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що питання щодо доцільності продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою має вирішуватись судом під час підготовчого судового засідання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2020 року, якою до ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31 березня 2020 року із визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4