У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієво Донецької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 17.07.2018 р. перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі бездомних громадян, без постійного місця проживання, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч 1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.07.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог КПК України.
Висновок про наявність ризиків та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на припущеннях.
Зазначає, що не вважає себе винним у вчиненні інкримінованих злочинів, має постійне місце мешкання, дружину та неповнолітню дитину, перебуває під вартою більше, ніж півтора роки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004100, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 13.05.2020 р. Клопотання мотивоване тим, що запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким, раніше неодноразово судимий, не має постійного місця мешкання, згідно відповіді ДУ «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, ліками забезпечений, стан його здоров`я задовільний, він може брати участь в судових засіданнях, а отже його стан здоров`я не перешкоджає продовженню строків тримання під вартою, наявні ризики переховування від суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілих, суд дійшов висновку про те, що інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 і запобігти зазначеним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004100, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким, інший невеликої тяжкості, раніше неодноразово судимий, не має постійного місця мешкання, судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки скасування даного запобіжного заходу, про що просить апелянт, унеможливлює процес запобігання прояву зазначених ризиків.

Посилання апелянта на певні дані про особу обвинуваченого не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, обвинуваченим та його захисником не надано доказів на підтвердження наявності у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3