Ухвала
про залишення скарги без руху
25 травня 2020 року

м. Київ
справа № 690/40/16-к
провадження № 51- 5552 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 27 червня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень, просить скасувати судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої або апеляційної інстанції, однак вказана ним вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, при цьому також не навів переконливих обґрунтувань, в чому саме полягає необґрунтованість і незаконність оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, та які конкретно норми процесуального закону порушено судом апеляційної інстанції, що перешкодили чи могли перешкодити прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пунктів 4 і 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність визначених положеннями ст. 438 КПК підстав для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Як убачається із скарги, засуджений ОСОБА_4 хоча й зазначив про порушення на досудовому слідстві та судом першої інстанції положень статей 22, 39, 84, 86, 91, 92, 100, 110, 214, 218, ч.1, 3 ст.373 КПК, посилається на недопустимість доказів у провадженні, які неправильно враховані судом першої інстанції, однак, при цьому він не навів належних обґрунтувань про те, в чому саме полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ним ухвали суду апеляційної інстанції, на яку ним також подана касаційна скарга, та не зазначив, які норми процесуального закону було порушено апеляційним судом при постановленні судового рішення, що перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, у скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої й апеляційної інстанції, але вказана ним вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції з огляду на положення ст. 436 КПК, оскільки скаргу засуджений подав як на вирок суду першої інстанції так і на ухвалу суду апеляційної інстанції. Засудженому необхідно уточнити свою вимогу в частині скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень зазначеної норми КПК.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджуючись з судовими рішеннями ставить питання про їх перегляд в касаційному порядку з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 27 червня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3