Справа № 282/1017/18
Провадження № 1-кп/282/36/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2020 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000142 від 25.05.2018 рокупо обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2018 року, близько 17-18 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння, ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно із ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , розпивали пиво.

В цей час, місці та за вказаних обставин скориставшись, що власник домоволодіння ОСОБА_5 , та його співмешканка ОСОБА_6 , вийшли з приміщення літньої кухні, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, розуміючи протиправність своїх дій, викрав банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , до якої був прикріплений папір із пін-кодом, належної ОСОБА_5 , та яка знаходилася в гаманці на холодильнику в приміщенні літньої кухні, поклавши банківську картку з пін-кодом до кишені своїх штанів та через невеликий проміжок часу залишив домоволодіння останньої.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у викраденні офіційного документу, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 357 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , які знаходилися на картковому рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , знаючи ПІН-код від вказаної картки, 21.05.2018 о 00 год. 30 хв., перебуваючи в м. Житомирі, скориставшись довірливими відносинами з ОСОБА_7 , не повідомляючи йому про те, що вказану картку він викрав у ОСОБА_5 , надавши картку із пін - кодом для ОСОБА_7 , та перебуваючи поряд із ним поблизу банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. Перемоги, 99, в м. Житомир, з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 попросив ОСОБА_7 , зняти грошові кошти належні ОСОБА_5 , який, вказані кошти у сумі 9000 гривень, зняв з картки та разом із нею та грошовими коштами передав ОСОБА_4 .

Викраденими із банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 грошовими коштами в сумі 9000 гривень, ОСОБА_4 , розпорядився на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 9000 гривень.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 2 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів поєднаних єдиним умислом, з метою особистого збагачення, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , які знаходилися на картковому рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , знаючи ПІН-код від вказаної картки, 21.05.2018 в невстановлений слідством час, перебуваючи поблизу автовокзалу м. Житомира, намагався продовжити зняття коштів із картки АТ «Ощадбанк», в одному із банкоматів, виконавши усі дії для зняття коштів, які вважав за необхідне, але кошти не зняв, так як картку було вилучено банкоматом, злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від нього.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та дав пояснення по обставинам справи викладеними у обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно 20 травня 2018 року, близько 17-18 год., перебуваючи у приміщенні літньої кухні домоволодіння, ОСОБА_5 , із гаманця викрав належну останній банківську картку АТ «Ощадбанк». В подальшому, 21.05.2018 року перебуваючи у м. Житомир він попросив ОСОБА_7 , який у одному із банкоматів зняв грошові кошти із вказаної банківської картки в сумі 9000 грн., в цей же день, маючи намір повторно зняти грошові кошти із даної банківської картки не зміг цього зробити через те, що картку було вилучено банкоматом.

Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила, що 20.05.2018 році у її домоволодінні перебував ОСОБА_4 , та викрав із її гаманця, який знаходився на холодильнику належну їй банківську картку АТ «Ощадбанк», у ночі їй надійшло смс-повідомлення про зняття грошових коштів після чого вона подзвонила до оператора банку та заблокувала картку. На даний час матеріальна шкода їй відшкодована та претензій до обвинуваченого вона не має.

Окрім особистого визнання вини обвинуваченого, його вина також стверджується показами потерпілої, наданими у судовому засіданні, та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Вина ОСОБА_4 , у інкримінованому йому злочині підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2018 року, випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» за 21.05.2018 року.

Згідно вимоги про судимість 07 березня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_4 , злочину передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувальний акт вручено ОСОБА_4 , 08.07.2017 року.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те що обставини які обтяжують його покарання не встановлені, позитивну характеристику за місцем проживання, а тому обирає його в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 70 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд обравши вид покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_4 , обов`язки передбачені ст. 76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, та призначити йому покарання за цим законом у виді:

-за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , - не встановлені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1