Справа № 675/1847/19
Провадження № 1-кс/675/210/2020
У Х В А Л А
"19" травня 2020 р. м. Ізяслав

Слідчий суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області - ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000277, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000277, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_5 зазначає, що ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року накладено арешт на автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування вказаним майном.

Згідно висновку судової трасологічної експертизи, проведеної у даному кримінальному провадженні, встановлено, що ідентифікаційний номер кузова вищевказаного автомобіля змінам не піддавався, тобто транспортний засіб не зберіг на собі сліди вчиненого злочину. Відтак, відпала необхідність у подальшому арешті зазначеного рухомого майна.

Разом з тим, просить врахувати, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій із вилученим у нього автомобілем, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває із серпня 2019 року. Крім того, транспортний засіб перебуває у дворі відділення поліції, що призводить до його псування.

ОСОБА_5 на даний час являється законним власником транспортного засобу, що підтверджується письмовими доказами, доданими до його клопотання.

Тому ОСОБА_5 просить скасувати арешт на автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», номер шасі НОМЕР_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на те, що потреба у арешті транспортного засобу не відпала та продовжує існувати, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, а вказаний у клопотанні автомобіль визнано речовим доказом. Крім того, просять врахувати, що наданий ОСОБА_5 договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений до перетину останнім кордону України, а переклад даного документа на українську мову здійснений до повернення ОСОБА_5 з-за кордону.

Вислухавши доводи учасників судового процесу, вивчивши матеріалами кримінального провадження та додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000277, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Так, 23 серпня 2019 року близько 12 год. 35 хв. нарядом ГРПП Ізяславського відділення поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області в складі поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинено автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що має ознаки підробки, а саме: у ньому зазначено два номери шасі автомобіля - НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , що суперечить інформації сервісного центру МВС, а також на вказаному свідоцтві відсутні захисні елементи у верхній, лівій та нижній частині зворотної сторони бланка свідоцтва наявні лінії, які утворені мікротекстом «свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу».

23 серпня 2019 року в ході проведення огляду місця події оглянуто та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане центром НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , та автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 24 серпня 2019 року вказані свідоцтво та транспортний засіб визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 власником транспортного засобу марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане центром НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , та автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Як вбачається з висновку судової трасологічної експертизи № 4.3-0104:19 від 13 вересня 2019 року, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » автомобіля марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , змінам не піддавався та являється першочерговим; ідентифікаційний номер двигуна « НОМЕР_7 » автомобіля марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , змінам не піддавався та являється першочерговим.

Разом з тим, як вбачається з висновку техніко-криміналістичної експертизи документів № 2.1-0162:19 від 09 вересня 2019 року, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого на вищевказаний автомобіль, не відповідає бланкам встановленого зразка, які знаходяться у офіційному обігу на території України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, арешт майна по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні, яка не вимагає обов`язкової наявності повідомлення про підозру та не пов`язується із особою, підозрюваною у вчиненні кримінального правопорушення.

Попередніх висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучений у ОСОБА_5 автомобіль останнім не спростовано.

Разом з тим, слідчим суддею враховується, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває із серпня 2019 року, по справі проведені усі слідчі (розшукові) дії щодо арештованого транспортного засобу (чого не заперечував слідчий під час розгляду клопотання), про підозру у даному провадженні жодній особі не повідомлено.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження встановлено, що підробці піддане лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що і є основним речовим доказом по справі.

Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Як вбачається із долучених до даного клопотання довідки Державного підприємства «Регітра» № 17464528 від 15 січня 2020 року, підготовленої на основі даних Реєстру дорожніх транспортних засобів Литовської Республіки, а також договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15 січня 2020 року, укладеного між попереднім власником арештованого автомобіля ЗАТ «LuxSana» та ОСОБА_5 , оригінали яких оглянуті слідчим суддею у судовому засіданні, ОСОБА_5 придбав автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», номер шасі НОМЕР_2 , а тому на даний час являється законним власником вказаного майна.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що подальша заборона користуватися автомобілем може завдати надмірного обмеження прав власника майна.

Крім того, санкція кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України не передбачає конфіскації майна, як вид додаткового покарання, тому слідчий суддя вважає за можливе скасувати накладений арешт в частині заборони користування зазначеним автомобілем.

Щодо доводів прокурора з приводу фальсифікації наданих ОСОБА_5 документів на підтвердження придбання арештованого автомобіля у попереднього власника, слідчий суддя зазначає, що у матеріалах провадження відсутні докази їх підробки або визнання недійсним наданого договору купівлі-продажу. Як зазначив ОСОБА_5 , вказані документи були підготовлені ще до його приїзду до Литовської Республіки та підписані ним особисто пізніше. Після отримання цих документів він надіслав їх в Україну своїй сестрі, яка на підставі довіреності займалася здійсненням перекладу їх на українську мову.

Вказані доводи прокурором та органом досудового розслідування жодним чином не спростовані.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність часткового задоволення клопотання ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_5 задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року на автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , скасувати в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1