Справа №487/1672/19
Провадження №1-кп/487/226/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання: про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що може викликати загрозу його втечі; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, які були під його чітким керівництвом, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, пов`язану із незаконним обігом психотропних речовин, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Також про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що може викликати загрозу його втечі; незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 заперечував проти задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що жодним документом не підтверджені ризики, тому вважає достатнім запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою. .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора. Заявив клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Крім того в обгрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений має намір укласти з прокурором угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ухвалами слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі.

Крім того, враховується існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились і продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, що може викликати загрозу його втечі; незаконно впливати на свідків, а ОСОБА_6 також на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, пов`язану із незаконним обігом психотропних речовин, оскільки на теперішній час не мають офіційного джерела доходу та припинили свою злочинну діяльність лише після затримання працівниками правоохоронних органів. Крім того, суд враховує вчинення злочину організованою групою, пов`язаного із тривалим незаконним оборотом наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тому тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів , оскільки даний вид запобіжного заходу, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Стороною захисту будь-яких доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, які зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого,суду не надано.

Отже, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання захисника про заміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При цьому, слід врахувати, що реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України" , Рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При цьому, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність обґрунтування підстав обрання або продовжування запобіжного заходу, у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
А загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ у Рішення «Харченко проти України», згідно якої продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Отже, в судовому засіданні прокурором не доведено неможливість, на теперішній час запобігти ризикам п. 1,2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, інші підстави для подальшого виправданого тримання особи під вартою не зазначені та не доведені, тому в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу слід відмовити. Крім того суд враховує виявлене обвинуваченим бажання укласти угоду з прокурором про визнання винуватості.
Суд вважає, що підлягає задоволенню клопотання захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного проживання.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обираючи обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд, вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 04.06.2020 року до 17-00 годин.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - відмовити.
Клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, заборонивши йому: залишати без дозволу слідчого, прокурора, суду місце проживання: квартиру АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 год. до 06.00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 04.06.2020 року наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Запобіжний захід - домашній нічний арешт встановлюється до 04.06.2020 року.

Попередити ОСОБА_8 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3