Справа № 645/6277/19
Провадження № 1-кп/645/796/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0002066 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має загальну середню освіту, не одружений, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.09.2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 20 травня 2019 року, приблизно о 23 годині знаходився в сквері за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, навпроти будинку № 5, де побачив два металевих люка для приямки, що належить СКП «Харківзеленбуд». У ОСОБА_3 виник злочинний намір на таємне викрадення вказаних люків. Реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв два металевих люка для приямки, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн.. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив СКП «Харківзеленбуд» матеріальну шкоду на суму 700 грн..

Крім того, 24 травня 2019 року, близько 23 години, ОСОБА_3 знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, навпроти будинку, 9, де побачив два металевих люка для приямки, що належать СКП «Харківзеленбуд». У ОСОБА_3 виник злочинний намір на викрадення вказаних люків. Реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався, що за його діями ніхно не спостерігає, зняв два металевих люка для приямки, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши СКП «Харківзеленбуд» матеріальну шкоду на 700 грн..

Крім того, 28 травня 2019 року, близько 23 години, ОСОБА_3 , знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, навпроти будинку № 19, де побачив два металевих люка для приямки, що належать СКП «Харківзеленбуд». ОСОБА_3 вирішив заволодіти даними люками. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв два металевих люка для приямки, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн., один люк. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду СКП «Харківзеленбуд» матеріальну шкоду на суму 700 грн..

Також, 03 червня 2019 року, приблизно о 03 годині, ОСОБА_3 , знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, поряд з будинком № 17, де побачив два металевих люка для приямки, що належить КП «Харківзеленбуд». ОСОБА_3 вирішив заволодіти даним майном. Реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався що за його діями ніхто не спостерігає, зняв два металевих люка до приямки, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн., один люк. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв СКП «Харківзеленбуд» матеріальну шкоду на суму 700 грн..

Крім того, 07.06.2019 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_3 знаходився в сквері за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, поряд з будинком № 6, де побачив два металевих люка для приямки, що належать СКП «Харківзеленбуд». В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний намір на таємне викрадення вказаних люків. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв два металевих люка для приямки, тим самим таємно викрав майно, що належить СКП «Харківзеленбуд», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн. один люк. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочин зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв СКП «Харківзеленбуд» спричинивши матеріальну шкоду на суму 700 грн..

Крім того, 10 червня 2019 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_3 знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, поряд з будинком № 11, де побачив два металевих люка для приямки, що належать СКП «Харківзеленбуд». В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний намір на таємне викрадення вказаних люків. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв два металевих люка для приямки, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19132 від 13.09.2019 року 350 грн. один люк. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду СКП «Харківзеленбуд» матеріальну шкоду на суму 700 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що він 20 травня 2019 року, приблизно о 23 годині знаходився по вул. Харківських Дивізій навпроти будинку № 5, побачив два металевих люка для приямки, якими вирішив заволодіти та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів двома металевими люками для приямки. 24.05.2019 року, близько 23 години, знаходився по бульвару Юр`єва, навпроти будинку, 9, де побачив два металевих люка для приямки, зняв їх, після чого з місця вчинення злочину зник. 28.05.2019 року близько 23 години, він знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, навпроти будинку № 19, побачив два металевих люка для приямки, якими заволодів. 03.06.2019 року, вночі по бульвару Юр`єва, поряд з будинком № 17, де побачив два металевих люка для приямки, якими таємно заволодів. 07.06.2019 року приблизно о 15 годині, він знаходився в сквері за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, поряд з будинком № 6, де побачив два металевих люка для приямки, якими таємно заволодів. 10.06.2019 року, приблизно о 23 год. 30 хв. знаходився в сквері за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, поряд з будинком № 11, де побачив два металевих люка для приямки, якими вирішив заволодіти, в результаті чого зняв два люки, тим самим заволодів ними. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що люки, які він викрадав здавав на прийом металолому за 60 грн. за люк, гроші від реалізації люків він витрачав на власні потреби, їжу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_3 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 20.05.2019 року, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 24.05.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 28.05.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 03.06.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 07.06.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 10.06.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає доведеною.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий 05.09.2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Згідно довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_3 на диспансерному обліку не перебуває, згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався, довідками, наданими обвинуваченим підтверджено, що останній хворіє на вірус гепатит «С».
Згідно досудової доповіді філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що враховуючи особистість ОСОБА_3 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що у разі звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання обов`язків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання із випробуванням згідно ст. 75 КК України.

Крім того, суд виходить з статті 70 КК України, якою визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначаючи покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених ч. 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочину, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України. Відповідно до ч. 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, суд під час вирішення питання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, має врахувати (серед іншого) тяжкість злочину, як зазначено в ч. 1 ст. 75 КК України. Норми, передбачені ст.ст. 70, 72, 75-78 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку, якщо особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або засуджується до покарання, від відбування якого звільняється з іспитовим строком. Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631кмо19) зазначала, що самостійне виконання вироків порушує приписи ч. 4 ст. 70 КК, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Зміст ст. 70 КК не передбачає самостійного виконання вироків. Системне тлумачення закону про кримінальну відповідальність дає підстави для висновку, що в основу рішення про те, чи може суд при призначенні покарання за сукупністю злочинів, якщо про один із них стало відомо після ухвалення вироку, яким особу засуджено до покарання від відбування якого її звільнено з іспитовим строком, призначити остаточне покарання та звільнити від його відбування з іспитовим строком мають бути покладені засади, визначені статтями 11, 50 КК, механізми реалізації яких закладені в нормах, передбачених статтями 65-87 КК, зокрема і ст. 75 цього Кодексу. Призначення покарання особі, яка вчинила більше одного злочину, за жоден із яких вона не була притягнута до відповідальності до ухвалення вироку, має передбачати оцінку всієї сукупності злочинів, вчинених до ухвалення вироку, оскільки така сукупність визначальною мірою характеризує ступінь суспільної небезпечності як винуватої особи, так і вчинених нею злочинів, належна оцінка чого є передумовою обрання як форми реалізації кримінальної відповідальності, так і належного заходу кримінально-правового впливу. У свою чергу, штучний розрив такої сукупної оцінки злочинів, наслідком якого є ізольована їх оцінка за різними вироками, якщо про один із них стало відомо після ухвалення першого вироку, яким винуватого засуджено до покарання від відбування якого звільнено з іспитовим строком, вочевидь, не узгоджується із логікою закону про кримінальну відповідальність щодо кримінально-правової оцінки злочинних діянь та винуватої особи в контексті положень статей 50, 65, 75 КК. При цьому слід виходити з того, що статтями 70, 72, 75-78 КК не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК, вмотивувавши своє рішення щодо цього. При призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, суд, виклавши відповідні мотиви, має встановити тривалість іспитового строку (в межах визначених ст. 75 КК), з урахуванням кількості вчинених злочинів, форми вини, виду умислу чи необережності, мотивів та мети, якими керувався винуватий, стадії вчинення злочину, конструкції складу злочину (формальний, матеріальний, усічений), характеру та ступеню суспільної небезпеки вчинених злочинів та особи обвинуваченого, форми та виду співучасті, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо. Не засновані на змісті закону про кримінальну відповідальність та КПК аргументи про те, що в таких випадках вирішення судом під час ухвалення вироку чи постановлення ухвали питання про призначення покарання відповідно до вимог частин 1 - 4 ст. 70 КК, а після цього також про звільнення від відбування покарання в порядку ст. 75 КК, є переглядом та подальшою зміною судового рішення, що здійснюється поза встановленою кримінальним процесуальним законом процедурою та суперечить змісту засад обов`язковості судових рішень (ч. 2 ст. 21 КПК), забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 24 КПК). Кримінально-правові норми, що визначають підстави, межі та порядок призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК), недвозначно вимагають від суду вирішити питання про призначення остаточного покарання і, в цій частині, дослідити питання, раніше вирішене судовим рішенням з урахуванням встановлених на той час обставин, щодо призначеного особі виду та розміру покарання зважаючи на виявлення злочинів, про вчинення яких раніше не було відомо. Суд, таким чином, не здійснює вторгнення в раніше прийняте судове рішення, не переглядає і не змінює його, а з урахуванням такого рішення та його правових наслідків, ухвалює власне, на підставі і в порядку визначеному нормами матеріального та процесуального права, передбачених статтями 70, 72, 75 КК, Розділів IV та V КПК. Згідно висновку щодо застосування норм права - Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

На підставі викладеного, суд призначає покарання ОСОБА_3 з врахуванням положень ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покарання (в рамках даного кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України) та шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова та вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» закріплено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд враховує дані про особу обвинуваченого, а також те, що останній має постійне місце проживання, дані злочини вчинив до ухвалення вирока Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.09.2019 року, вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням необхідно покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати стягує з обвинуваченого відповідно до ст. 122 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК країни шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного за даним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова шляхом частково складання покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.09.2019 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
У зв`язку зі звільненням засудженого з випробуванням покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази 5 металевих люків для приямки, передані на відповідальне зберігання представника потерпілого СКП «Харківзеленбуд» ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими СКП «Харківзеленбуд».

Речовий доказ диск з відеозаписами слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 23.09.2019 року та 24.09.2019 року, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, в особі НДЕКЦ МВС України в Харківській області витрати на проведення експертизи № 19132 у кримінальному провадженні № 0002066 в сумі 942 грн..

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком суду законної сили, немає.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1