Справа № 615/488/16-к
Провадження № 1-кп/615/11/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000131 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із професійно-технічною освітою, раніше засудженого:
1.вироком Люботинського міського суду Харківської області від 08.02.2006 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;
2. вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2009 року за ч. 2 ст. 185, ст.. 395, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
3. вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
4. вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 18.08.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
5. вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше засуджений вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.02.2016 року звільнений за відбуттям строку покарання, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливі злочини.

Так, 01.03.2016 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , діючи повторно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, через незаперту хвіртку з тильної сторони проник на територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де біля будівлі літньої кухні здійснив крадіжку стрем`янки алюмінієвої (драбини), вартістю 362 грн. 00 коп., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 02.03.2016 року, близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_5 діючи повторно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з прониканням у інше приміщення, через незаперту хвіртку з тильної сторони прибув до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де через незаперті вхідні двері проник до приміщення літньої кухні, звідки здійснив крадіжку одного мішку цукру, вагою 50 кг., вартістю 709 грн. 00 коп., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого, з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав винуватим себе повністю, підтвердив дату та час скоєння ним кримінального правопорушення вказану в обвинувальному акті та пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , викрав алюмінієву драбину, а потім мішок цукру, які згодом продав за 100 грн. знайомому. Як зазначив ОСОБА_5 йому було відомо про наявність вказаних речей на території домоволодіння, оскільки він раніше допомогав господарям по господарству.

Потерпілі в судовому засіданні були відсутні, проте подали до суду клопотання про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за їх відсутності.

Неявка потерпілих не перешкоджає розгляду кримінального провадження.

Крім визнання вини обвинуваченим, суд вважає винуватість ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами як окремо, так і в їх сукупності.

З протоколів огляду місця події від 03.03.2016 року, які проводились на підставі письмового дозволу власника ОСОБА_8 вбачається, що місцем скоєння кримінального правопорушення є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння огороджена цегляним парканом з металевими воротами. При вході на територію злівої сторони знаходиться одноповерховий будинок. За гаражем знаходиться цегляний паркан біля якого розташована літня кухня.

В протоколі проведення слідчого експерименту від 21.03.2016 року проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 зазначено, що на початку березня 2016 року вона виявила, що з території її домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зникла алюмінієва драбина та пояснила, що на територію її домоволодіння особа, яка викрала речі потрапила через незачинену металеву хвіртку.

Зі змісту протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 21.03.2016 року витікає, що на підставі ухвал слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 18.03.2016 року, ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно видав працівникам поліції алюмінієву драбину (стрем`янку) та мішок цукру в заводській упаковці

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2016 року, ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як особу, в якої придбав спочатку алюмінієву драбину, а пізніше мішок цукру.

Згідно протоколів пред`явлення речей для впізнання від 21.03.2016 року, потерпіла ОСОБА_8 впізнала алюмінієву драбину, яка їй належить. Вказана драбину була вилучена у ОСОБА_10 21.03.2016 року.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1852 від 24.03.2016 року, ринкова вартість стрем`янки алюмінієвої (драбини), на момент скоєння злочину, тобто станом на 01.03.2016 року, з урахуванням зносу, складає 362 грн. 00 коп.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3336 від 25.03.2016 року, ринкова вартість одного мішку цукру вагою 50 кг. станом на 02.03.2016 року складає 709 грн. 00 коп.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2013 року ОСОБА_5 визнано винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до довідки про звільнення серії ХАР №07786, ОСОБА_5 звільнений з установ виконання покарання за відбуттям строку покарання 04.02.2016 року.

Відповідно до примітки ст. 185 КК України, у статті 185 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила, в тому числі злочин, передбачений статтею 185 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_5 вважається таким, що має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, що обумовлює кваліфікацію його дій з ознакою - повторність.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №586 від 30.07.2018 року, ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, ОСОБА_5 , відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, дітей не має, у лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся в скоєному, а тому суд враховує ці дії, як обставину, що пом`якшує покарання.

В обвинувальному акті зазначена обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 добровільне відшкодування збитку, проте суд не враховує її, оскільки викрадені ОСОБА_5 речі, були вилучені в іншої особи та передані на відповідальне зберігання потерпілим.

Водночас, суд на підставі ч. 2 ст. 66 КК України вважає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 той факт, що він страждає на хронічне психічне захворювання.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також скоєння кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку, оскільки на час скоєння злочину потерпілій ОСОБА_8 виповнилось повних 75 років, а з пояснень ОСОБА_5 витікає, що він знав потерпілих, адже допомогав їм по господарству.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вищевказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення до постановлення вироку, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання за сукупністю злочинів.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року, ОСОБА_5 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Цим вироком строк відбуття покарання відраховується з 17 червня 2018 року.

У зв`язку із чим, до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_5 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», оскільки незалежно від виконання покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року, в разі його звільнення, існуватимуть ризики, передбачені ст. 177 КПК України, переховуватись від суду та продовжувати скоювати інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 17.06.2018 року по 23.04.2020 року необхідно зарахувати в строк відбування покарання.

При цьому, початок строку відбування покарання ОСОБА_5 необхідно враховувати з дати зазначеної у вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року, а саме з 17.06.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 прохав зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 01.03.2016 року та 02.03.2016 року.

Відповідно до п. 103 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17), якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Водночас, хоч ОСОБА_5 і скоїв кримінальні правопорушення під час дії Закону № 838-VIII, останньому не було обрано в межах даного кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому до останнього не може бути застосоване положення зазначеного Закону.

Підлягають стягненню в дохід держави з ОСОБА_5 витрати на проведення судових товарознавчих експертиз №1852 від 24.03.2016 року в сумі 263 грн. 88 коп. та №3336 від 25.03.2016 року в сумі 352 грн. 40 коп.

Долю речових доказів, необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Як вбачається із розписок від 25.03.2016 року, ОСОБА_8 на відповідальне зберігання передана алюмінієва драбина, а ОСОБА_9 мішок цукру вагою 50 кг., отже після набрання вироком законної сили, необхідно вважати їх повернутими власникам.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 374 КПК України, ч. 4 ст. 70 КК України, суд,-
З А С У Д И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі до покарання визначеного даним вироком та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати частково відбуте покарання в строк відбування покарання перебування ОСОБА_5 в установах виконання покарань з 17.06.2018 року по 23.04.2020 року з розрахунку один день перебування в установі виконання покарань дорівнює одному дню позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 необхідно враховувати з дати зазначеної у вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 30.01.2019 року, а саме з 17.06.2018 року.

Станом на 23.04.2020 року вважати відбутим 1 рік 10 місяців 7 днів.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на проведення судових товарознавчих експертиз №1852 від 24.03.2016 року в сумі 263 грн. 88 коп. та №3336 від 25.03.2016 року в сумі 352 грн. 40 коп.

Речові докази, а саме алюмінієву драбину та мішок цукру вагою 50 кг., після набрання вироком законної сили, вважати повернутими власникам.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1