Справа № 188/1733/19
Провадження № 1-кп/188/44/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 13.11.2019, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого асфальтобенонником варильником ТОВ «ОПТДОРБУДСТРОЙ», не одруженого, зареєстрованого за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.08.2018 Петропавлівський районним судом за ч.1 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Петропавлівського районного суду від 07.05.2020 відмовлено у звільненні від відбування покарання по закінченні іспитового строку;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який був раніше судимим за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), на шлях виправлення не став, в період іспитового строку вчинив умисний повторний злочин за таких обставин.

ОСОБА_3 згідно з рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2012 був зобов`язаний щомісяця виплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.08.2012 до досягнення сином повноліття.

Однак, ОСОБА_3 в період часу з 01.08.2019 по 18.11.2019, працюючи офіційно в ТОВ «ОПТДОРБУДСТРОЙ» асфальтобетонником варильником, ухиляючись від виконання рішення суду, в повному обсязі аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги своїй дитині не надавав. ОСОБА_3 неодноразово попереджався Петропавлівським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, передбачену ст. 164 КК України. ОСОБА_3 державного виконавця про зміну місця роботи не повідомляв, рішення суду не виконував і таким чином умисно злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, в результаті чого заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_3 за виконавчим листом № 0432/1736/2012 від 29.10.2012 згідно із довідкою-розрахунком заборгованість зі сплати аліментів від 18.11.2019 за період часу з 19.09.2018 до 18.11.2019 склала 25572 грн 50 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), особою, яка раніше була засуджена за злочин, передбачений ст. 164 КК України.

Суд змінив обвинувачення у частині визначення періоду та розміру заборгованості зі сплати аліментів, виключивши період злісного ухилення обвинуваченого від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) з 22.04.2013 до18.09.2018 в розмірі 128179 гривень 10 копійок, за який він уже засуджений вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2018 (а.д.с.р. 96-98).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що він не має стабільного заробітку, а із заробітної плати відраховують значні суми аліментів і йому самому не залишається грошей на проживання. У скоєному обвинувачений щиро кається і просить суворо не карати.

Законний представник потерпілого показала, що, незважаючи на попередній вирок суду, обвинувачений продовжує ухилятися від сплати аліментів.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого поза розумним сумнівом доказаною, а його таким, що підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує кримінальне покарання, передбаченою ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують кримінальне покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій в зоні Антитерористичної операції, задовільно характеризується за місцем проживання, позитивно за місцем роботи, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, але вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України у виді обмеження волі.

Остаточне покарання слід визначити із застосуванням ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2018 (а.д.с.р. 96-98).

Шкода злочином не завдана.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки один місяць.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2018 та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк два роки два місяці.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1