ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4741/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/8/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи
щодо майна якої вирішується
питання про арешт майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.12.2019 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого Дергачівського ВП ЕУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001622 від 04.12.2019 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Накладено арешт на тимчасове вилучене майно і документи: автомобіль «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 ; бензопилу Stihl модель МS D71336 116 Db; бензопилу Stihl модель МS D71336 117 Db; 13 складометрів фрагментів стовбурів дерева породи «Клен» з чіпом «UА ДАЛРУ»547795686»; копію лісорубного квитка серії ХА ЛРК № 000819 від 27.11.2019; чотири екземпляри ТТН-ліс серії ХРА № 285442 від 03.12.2019 на 4 арк. - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Роз`яснено, що тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 , - розмістити на спеціальному майданчику чи стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України №>1104 від 19.11.2012.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснено, що негайно повернуто власнику ОСОБА_10 та/або володільцю ОСОБА_11 автомобіль «ВАЗ 21213» р/н НОМЕР_2 .
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, до суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, в ході огляду місця події від 03.12.2019 року (а.с.34-35).
В клопотанні про арешт майна слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.12.2019 року невстановлені особи, знаходячись у виділі № 1 кварталу № НОМЕР_3 Мерчанського лісництва ДП "Жовтневий лісгосп", що розташований поблизу с. В`язове, Дергачівського району, Харківської області здійснювали незаконну порубку лісу.

Слідчим зазначено, що 03.12.2019 року в ході огляду місця події, а саме ділянки, яка представляє собою виділ № 1 кварталу № 103 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп», виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення слідчим відділенням Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області внесено до ЄРДР за № 0001622 від 04.12.2019 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с.2-3).
Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що вважає, що слідчий довів необхідність арешту: автомобіля «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 ; бензопилу Stihl модель МS D71336 116 Db; бензопилу Stihl модель МS D71336 117 Db; 13 складометрів фрагментів стовбурів дерева породи «Клен» з чіпом «UА ДАЛРУ»547795686»; копію лісорубного квитка серії ХА ЛРК № 000819 від 27.11.2019; чотири екземпляри ТТН-ліс серії ХРА № 285442 від 03.12.2019 на 4 арк. - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Крім того, в ухвалі слідчим суддею зазначено, він відмовляє у задоволенні клопотання в частині арешту автомобіля марки «ВАЗ-21213» р/н НОМЕР_2 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вказаний автомобіль відповідає критеріям речового доказу в даному кримінальному провадженні та є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України (а.с.34-35).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 06.12.2019 року змінити, відмовивши старшому слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, як і клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що підтримували апеляційну скаргу, доводи прокурора, що заперечував проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також з клопотання прокурора про арешт майна, по суті, вбачається, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.
Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на автомобіль «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 , оскільки у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям ст.98 КПК України, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.
Згідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.
Слід зазначити, що відповідно до вимог п.5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі вказано, щодо способу накладення арешту, а саме: «тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ЗИЛ-131» р/н НОМЕР_1 , - розмістити на спеціальному майданчику чи стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів» (а.с.35).
Судова колегія акцентує увагу, що з 2015 року Державтоінспекцію МВС ліквідовано.
Зазначене вище не враховано слідчим суддею, що на переконання апеляційного суду є неприйнятним.
Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Судові матеріали містять дані, що теперішнього власник автомобіля «ЗИЛ-131» ним є ОСОБА_7 (а.с.20)
Даний факт був підтверджений в апеляційному суді.
Слідчий суддя наклав арешт на автомобіль без врахування вимог п.5,6 ч.2,п.4,5 ч.5 ст.173 КПК України по суті обмеживши право ОСОБА_7 володіти і користуватись ним.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.12.2019 року в частині способу накладення арешту на автомобіль «ЗИЛ-131» державний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.12.2019 року щодо накладення арешту по кримінальному провадженню № 0001622 у частині накладення арешту на автомобіль «ЗИЛ-131» державний номер НОМЕР_1 скасувати в частині способу накладення арешту.

Винести нову ухвалу в цій частині, якою накласти арешт на автомобіль «ЗИЛ-131» державний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження.

Вищевказаний автомобіль передати ОСОБА_7 на відповідальне збереження, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: Судді: