У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника адвоката ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.320 ч.2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.320 ч.2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні процесуальний прокурор просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні,в яке викликати обвинуваченого, прокурора,підстав для прийняття іншого процесуального рішення на даний час не вбачає.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання,яке підтримав обвинувачений,про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки і закриття кримінальне провадження щодо нього з підстав,передбачених ст.48 КК України.

В обгрунтування клопотання захисник зазначає,що ОСОБА_4 вперше вчинив необережний злочин,який не є корупційним,раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався,тяжких наслідків від інкримінованих йому дій не настало,після зміни місця роботи обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним,а вчинене ним діяння втратило суспільну небезпеку.

Прокурор вважає,що клопотання захисника не підлягає задоволенню,оскільки вчинене ОСОБА_4 діяння суспільної небезпеки не втратило, так само і обвинувачений не перестав бути суспільно небезпечним.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши обгрунтованість доводів прокурора та клопотання захисника матеріалами кримінального провадження,суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду справи та відсутність підстав для задоволення клопотання захисника,виходячи з такого.

Як передбачено ст.315 КПК України,якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень,передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 цього Кодексу,суд проводить підготовку до судового розгляду і з цією метою визначає дату та місце проведення судового розгляду,у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд,з`ясовує питання про склад осіб,які братимуть участь у судовому розгляді,вчиняє інші дії,необхідні для підготовки судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні суд не встановив підстав для прийняття рішення повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування,закриття провадження у справі,повернення обвинувального акта прокурору,направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності.

Обставини справи не вимагають її судового розгляду у закритому судовому засіданні,судом колегіально або судом присяжних.

Грунтуючись на матеріалах кримінального провадження,необхідним є виклик учасників кримінального провадження,а саме прокурора,обвинуваченого,захисника,потерпілого.

Підстав для виклику в судове засідання інших осіб на даній стадії судового провадження у справі,за відсутності про це клопотань учасників процесу,суд не вбачає.

При вирішенні клопотання захисника,суд керується наступним.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується у тому,що,працюючи з 09.12.2016 р.на посаді поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області,повинен був додержуватись встановлених правил зберігання,обліку наркотичних засобів,психотропних речовин,їх аналогів або прекурсорів,які передані до спеціального приміщення для зберігання речових доказів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

24.02.2018 р. ОСОБА_4 як службова особа правоохоронного органу,відповідальна за прийом,розміщення,зберігання речових доказів,виконуючи у складі комісії зі знищення речових доказів вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.03.2017 р.у провадженні № 1-кп/336/183/2017,проявив злочинну недбалість,не перевірив відповідність бирок з пояснювальними написами на пакетах з іншим речовими доказами,які зберігались за квитанцією 394 від 16.12.2016 р.та підлягали знищенню за вироком суду,перевіз до лісосмуги на трасі Москва-Симферополь за 1000 м.від межі м.Запоріжжя та шляхом підпалу знищив інші речові докази у кримінальному провадженні № 0000366,які зберігались за квитанціями № 435 від 14.02.2017 р.та № 441 від 14.03.2017 р.

Згідно акту інвентаризації наркотичних засобів,визнаних речовими доказами у кримінальних провадженнях,станом на 09.08.2018 р.встановлена нестача речові докази у кримінальному провадженні № 0000366,які зберігались за квитанціями № 435 від 14.02.2017 р.та № 441 від 14.03.2017 р.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.320 КК України як порушення правил зберігання наркотичних засобів,психотропних речовин,якщо вони спричинили нестачу наркотичних засобів,психотропних речовин у великих розмірах.

Як передбачено ст.314 ч.2 п.3 КПК України,у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав,передбачених п.4-8 частини 1 або частиною 2 статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України,кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 48 КК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК,вказавши,що підставою для прийняття такого рішення є як втрата суспільної небезпеки вчиненим обвинуваченим діянням,оскільки наркотичні засоби,знищені внаслідок недбалості ОСОБА_4 ,в подальшому також підлягли б знищенню,так і втрата суспільної небезпечності сама обвинуваченим через звільнення ним з роботи в органах поліції.

При розгляді цього клопотання суд установив, що ОСОБА_4 вперше вчинив інкримінований йому злочин,який не є корупційним, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався,на час розгляд справи в суді звільнився із займаної посади в органах поліції.

Водночас,з клопотання захисника не встановлено, що обстановка ,яка існувала під час вчинення злочину,змінилася,вчинене ОСОБА_4 діяння не втратило суспільної небезпечності,а внаслідок лише звільнення з роботи в органах поліції обвинувачений не втратив суспільної небезпечності.

У зв`язку з цим суд наразі не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого ст.48 КК України та закриття провадження.

Керуючись ст.314-316,392 КПК України,ст.44,48 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.320 ч.2 КК України,призначити до судового розгляду 21 січня 2020 року об 14 годині 30 хвилин,яке відбудеться у залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Справу розглядати суддею одноособово,у відкритому судовому засіданні.

Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку,передбаченому ст.135-139 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження-відмовити.

Ухвала не оскаржується та підлягає негайному виконанню .

Суддя ОСОБА_1