У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15.07.2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нечаяне, Миколаївського району, Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 27.12.2019 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.; 06.04.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.115, ст.69 КК України до 6 років 8 місяців 28 днів позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0000366 від 17.05.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 15 липня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вказує, що прокурором не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначає, що підозрюваний має місце проживання, в судовому засіданні суду першої інстанції заявляв, що не збирається ухилятись від органів досудового розслідування, знищувати докази, впливати на свідків та здійснювати нові кримінальні правопорушення, вину в інкримінованому злочині визнає повністю.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудового розслідування встановлено, що 17.05.2020 року, близько 03:00 год., ОСОБА_6 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 . Перебуваючи біля вказаного домоволодіння, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном. Керуючись корисливим умислом і переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди ОСОБА_8 та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_6 , діючи повторно, шляхом відчинення металевої хвіртки, зайшов на територію домоволодіння, де наблизившись до будинку, шляхом пошкодження вхідних дверей, незаконно проник в середину житлового будинку, де в цей час перебував потерпілий. Знаходячись в середині будинку, ОСОБА_6 , в словесній формі почав незаконно вимагати у потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти, та застосував відносно потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я у вигляді нанесення ударів в обличчя, після чого незаконно заволодів майном останнього, а саме трьома пляшками домашнього червоного вина, ємністю 2 літри кожна, з місця вчинення злочину зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

18.05.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком до 8 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, слідчий суддя вважав доведеним ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки вони прямо вказують на те, що саме ОСОБА_6 скоїв вказане кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу має негативну характеристику з місця проживання, раніше судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи та за незаконне заволодіння чужим майном, а тому може продовжити свої злочинні діяння.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_6 неодружений, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний має місце проживання, вину в інкримінованому злочині визнає повністю та не збирається переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 липня 2020 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді