ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000659 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пальче Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на підставі ст.89 КК України не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що близько 21 години 29 вересня 2019 року в селі Зоря Володимир-Волинського району Волинської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_7 , який виник раптово під час спільного вживання алкогольних напоїв, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень та завдання шкоди здоров`ю, умисно наніс один удар ножем в ділянку живота ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням тонкого кишківника, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 137 від 31 жовтня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено у пред`явленому йому обвинуваченніта просив суд суворо його не карати. Вказав, що потерпілий є для нього племінником. 29 вересня 2019 року між ними відбувся конфлікт після спільного вживання алкогольних напоїв. Під час шарпанини він дістав із кишені ножа, яким вдарив потерпілого у живіт. Свідомо допускав, але прямо не бажав настання таких важких наслідків для потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, за змістом якої просив розглянути справу у його відсутності. Заявив про відсутність претензій до обвинуваченого. При визначенні міри покарання поклався на думку суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які підтримали заяву потерпілого та не заперечували щодо проведення судового розгляду без його участі, суд провів розгляд справи у відповідності до положень ст.325 КПК України без участі потерпілого.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження всіх доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності його позиції не виникло. За клопотанням сторін суд обмежився лише дослідженням письмових доказів та допитом обвинуваченого.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.
При встановлених обставинах, оцінюючи наявні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною повністю, а кваліфікацію його дій вірною.

Так, крім особистих визнавальних показань, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена у справі:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2019 року, за яким потерпілий ОСОБА_7 заявив про нанесення йому ОСОБА_5 одного удару ножем в ділянку живота;

-протоколом огляду місця події від 01 жовтня 2019 року, яким було встановлено місце вчинення злочину, на якому виявлено його знаряддя - ніж;

-висновком експерта № 137 від 31 жовтня 2019 року, яким під час проведення судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пошкодженням тонкого кишківника, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння;

-протоколом слідчого експерименту від 23 березня 2020 року, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , під час якого він на місці вказав на обставини нанесення ним ОСОБА_7 тілесного ушкодження ножем.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

Дії обвинуваченого, котрі виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженню, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст.12 КК України та ч.1 ст.121 КК України, злочин вчинений ОСОБА_5 є тяжким.
Обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст.67 КК України є вчинення ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, вивченням даних про особу ОСОБА_5 також встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, не судимий. Має двох дітей, які проживають із матір`ю, однак періодично надає їм матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку потерпілого та публічного обвинувачення, наявність кількох обставин, що пом?якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії тяжких злочинів згідно ст.12 КК України, суд не знайшов підстав для призначення більш м?якого покарання, ніж передбачено законом та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

За тих же обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов не заявлявся. Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
За таких обставин щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід замінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.
Керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 66, 75, 88, 89, ч.1 ст.121 КК України, ст.ст. 129, 349, 368, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.
У відповідності до ст. 76 КК України, суд покладає на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою замінити на домашній арешт, звільнивши його з під варти негайно, заборонивши йому на час дії даного запобіжного заходу відлучатися із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Зарахувати в строк відбутого покарання термін перебування ОСОБА_5 під вартою з моменту його затримання 28 лютого 2020 року по 10 червня 2020 року включно.
Речовий доказ - ніж, що знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1