Номер провадження: 11-кп/813/1108/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

12.02.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси за результатами розгляду в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, до 30 березня 2020 року включно, з визначенням застави у розмірі 1655 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 3066715,00 (три мільйони шістдесят шість тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 00 коп.) гривень.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри та неврахування районним судом обставин, за яких обвинуваченому можливо обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті..

Разом з цим, суддя-доповідач враховує, що положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Таким чином, із зазначеного слідує, що Конституційний Суд визнав неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України саме в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, а не обрання такого запобіжного заходу, За таких умов ухвала районного суду, якою обрано, а не продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого, постановлена в підготовчому судовому засіданні оскарженню не підлягає.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст.392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час судового провадження, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки ухвала суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, постановлена в підготовчому судовому засіданні оскарженню не підлягає, а тому апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Крім того, виконуючи вимоги ч. 5 ст.9 КПК України, суддя-доповідач, вирішуючи питання щодо можливості апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.
Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».
У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006р.), ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

У рішенні у справі «Воловік проти України» (2007р.), Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження.

У рішенні у справі «Скорик проти України» (2008р.) ЄСПЛ нагадав, що «відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції.
За наведених підстав, суддя-доповідач приходить висновку, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки ухвала суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в підготовчому судовому засіданні оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Відмовляючи у відкритті провадження, суддя-доповідач вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що ч.3 ст.315 КПК України визначає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Отже, сторона захисту, як і сторона обвинувачення, у відповідності до зазначеної норми також вправі в підготовчому судовому засіданні звернутись до суду з клопотанням про зміну або скасування запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого. Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження, наданих апеляційному суду, сторона захисту в підготовчому судовому засіданні не скористалась таким правом та не заявила суду відповідного клопотання, а обвинувачений та його захисник лише заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Разом з тим, суддя-доповідач звертає увагу апелянта, що сторона захисту справі скористатись своїм правом на зміну або скасування запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у відповідності до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду, звернувшись до суду з відповідним клопотанням.
Керуючись ст.ст. 5, 309, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, якою за результатами підготовчого судового засідання до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб до 30 березня 2020 року включно, з визначенням застави у розмірі 1655 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 3066715,00 (три мільйони шістдесят шість тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 00 коп.) гривень.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою та долученими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2