Справа № 588/279/20
провадження № 1-кп/588/52/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Тростянці клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чупахівка Охтирського району Сумської області, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, який є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який обвинувачується

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172 КК України,

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

У С Т А Н О В И В:
До Тростянецького районного суду Сумської області 25 лютого 2020 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , за змістом якого останній обвинувачується у тому, що він будучи фізичною особою-підприємцем здійснював діяльність, пов`язану з виробництвом деревного вугілля, з використанням восьми спеціально обладнаних металевих печей, яку із січня 2019 року організував на земельній ділянці площею 2 га з кадастровим номером :00:002:1839, розташованій на території Семереньківської сільської ради Тростянецького району, яка належить ОСОБА_12 .

Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_5 , діючи умисно, грубо порушуючи положення статей 43, 46 Конституції України, статей 2, 21, 24, 48, 110 Кодексу законів про працю України, статей 21, 30 Закону України «Про оплату праці», з червня до вересня 2019 року не оформив належним чином трудові відносини з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_14 та не повідомив центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указане діяння кваліфіковано за частиною 2 статті 172 КК України, тобто як грубе порушення законодавства про працю, у тому числі щодо неповнолітнього.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України та просив закрити кримінальне провадження. Клопотання ОСОБА_5 мотивував тим, що повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 172 КК України, у потерпілих претензії відсутні, після повідомлення про підозру з 25.09.2019 року він оформив трудові відносини з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Крім того, обвинувачений з вересня 2019 року не здійснює господарську діяльність на земельній ділянці, розташованій на території Семереньківської сільської ради. За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності він не притягався. Обвинувачений вважає, що його можна визнати особою, яка перестала бути суспільно небезпечною, оскільки обстановка зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення ним нового такого злочину.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав клопотання обвинуваченого обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не заперечили проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вказали, що претензії до ОСОБА_5 відсутні.
Потерпіла ОСОБА_6 проти клопотання обвинуваченого заперечила, вважала, що він має понести кримінальну відповідальність за вчинення злочину. ОСОБА_6 пояснила, що вона не надавала дозвіл на допуск її неповнолітнього сина ОСОБА_14 до такої роботи, на якого своїми силами вплинути не могла, зверталась до сільської ради, просила допомогти у питанні недопущення її сина-підлітка до такої роботи з виготовлення деревного вугілля на печах. Син через участь у такій діяльності загинув і за це на думку ОСОБА_6 має хтось відповісти.
Суд, заслухавши позицію учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Статтею 48 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК є правом, а не обов`язком суду, який вирішує це питання.
Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 2 статті 172 КК України належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому судом може вирішуватись питання про звільнення обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні від відповідальності.
У зазначеній статті кримінального закону передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням (1) або особою, яка його вчинила (2).
Треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від відповідальності»).
У клопотанні ОСОБА_5 вважав, що через зміну обстановки одночасно мають місце дві підстави, передбачені статтею 48 КК України, зокрема, і втрата вчиненим ОСОБА_15 діянням суспільної небезпечності, і також втрата ним, яка особою, що чинила злочин, суспільної небезпечності.
На цей час ОСОБА_5 продовжує здійснення підприємницької діяльності, проте з 13.02.2020 року з видів його діяльності виключено такий вид господарської діяльності як «Виробництво інших основних органічних хімічних речовин» (код 20.14 згідно з КВЕД), який передбачає право виробництва продуктів перероблення деревини.
Указана обставина та факт укладення 25.09.2019 року ОСОБА_5 з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 трудових договорів, які вже припинені на цей час, не вказують у контексті вчиненого діяння на істотну зміну обстановки таким чином, що робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину і продовження ним грубого порушення законодавства про працю за іншими видами його господарської діяльності.
Суд не може погодитись з твердженнями обвинуваченого про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 не становить суспільної небезпеки на сьогодні, оскільки грубе порушення законодавства про працю було та є кримінально-караним діянням, об`єктом посягання якого є трудові права людини і громадянина, а його кваліфікація як злочину невеликої тяжкості, з огляду на поняття злочину, що визначено статті 11 КК України, а також - відсутність майнових претензій потерпілих, не призводить до втрати таким діянням суспільної небезпечності.
Також на переконання суду на суспільну небезпечність указаного діяння у контексті обставин пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення вказують установлені під час інспекційного відвідування інспекторами управління Держпраці у Сумській області грубі порушення вимог законодавства про працю та допуск потерпілих, двоє з яких загинули, до робіт з підвищеною небезпекою.
У клопотанні обвинуваченого не наведено конкретних фактів, які б давали підстави стверджувати про зміну обстановки в широкому чи у вузькому розумінні настільки, що в сьогоднішніх умовах інкриміноване ОСОБА_5 діяння не сприймається суспільством як небезпечне.
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.
У результаті таких змін у житті істотно повинна змінюватися морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.
В обґрунтування втрати суспільної небезпечності самим обвинуваченим внаслідок зміни обстановки ОСОБА_5 посилався на те, що раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має дитину, на обліках за станом здоров`я не перебуває. Проте, усі ці характеристики, обставини життя та обстановка, яка оточувала ОСОБА_5 існували і у період, в який йому інкримінується вчинення злочину.
Інших обставин, які б свідчили про зміни умов життєдіяльності обвинуваченого і дієво вплинули на його поведінку ОСОБА_5 не доведено.
Отже, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами статей 284-286, 314 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження залишити без задоволення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1