Справа № 567/368/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000120 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Головлі Славутського району Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, не працююючого, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України

встановив:

19 березня 2020 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_5 , знаходячись по місцю проживання сестри ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин та з метою спричинення побоїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючі їх настання, застосовуючи фізичну силу, наніс останній два удари долонею правої руки по обличчю, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 сильного фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив злочин за обставин, у спосіб та час, вказаний у обвинувальному акті. Пояснив, що 19 березня 2020р. ввечері перебував по місцю проживання своєї рідної сестри ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 та близько 21 год. 15 хв., перебуваючи в кімнаті сестри, між ними виник конфлікт, в ході якого він завдав їй два удари долонею правої руки по обличчю сестри. Зазначив, що шкодує про вчинене та з приводу вчиненого попросив у сестри вибачення, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, у вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Аналізуючи зазначені покази обвинуваченого, суд вважає їх допустими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що у день та час, зазначений в обвинувальному акті вона перебувала по місцю свого проживання, відпочивала з друзями та святкувала свій день народження, який був напередодні. Коли прийшов її рідний брат ОСОБА_5 , який був напідпитку, між ними виник конфлікт, в ході якого вона висловлювалася на його адресу нецензурними словами. Під час конфлікту її рідний брат ОСОБА_5 завдав їй два удари долонею по обличчю. Пояснила, що на даний час вона примирилася з братом, останній попросив у неї вибачення. При вирішенні питання щодо призначення покарання брату ОСОБА_5 просила його суворо не карати.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно невеликої тяжкості злочин, санкція за вчинення якого є альтернативною.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він по місцю проживання згідно із характеристикою Вельбівненської сільської ради характеризується посередньо, скарг та заяв на поведінку ОСОБА_5 в сільську раду не надходило.

Згідно довідки КЗ «Острозька ЦРЛ» ОСОБА_5 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Острозьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що з урахуванням характеризуючих особу ОСОБА_5 даних, його способу життя, історії правопорушень, а також високої ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Водночас, на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (посилена індивідуально-профілактична та соціально-виховна робота, залучення до тренінгу щодо зміни про кримінальне мислення тощо).

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.126 КК України та вказане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1