ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/1117/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_2 цілодобово, з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України;

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002626 від 23.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.10.2019 приблизно о 04 годині 03 хвилини, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням до сховища, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, знаходячись на перехресті пр. Маяковський та вул. Жаботинського, відкрили кришку люку до каналізаційного колодязю, проникли до нього, звідки таємно викрали мідний телефонний кабель, загальною вартістю 22363,20 грн. Частину викраденого телефонного кабелю, ОСОБА_7 з невстановленими слідством особами поклали в салон автомобіля «VOLKSWAGEN» модель «PASSAT 1,8» в кузові сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить останньому, після чого на вказаному автомобілі ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину. В подальшому, біля б.10 по вул. Гагаріна у м. Запоріжжя, останнього було затримано з викраденим майном.

23.10.2019 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

23.10.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила, що оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2004 року народження, раніше не судимий, прийшла до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту на даному етапі досудового розслідування є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим ризикам, відповідає особі підозрюваного та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що слідчим суддею не надано оцінки доводам сторони обвинувачення. Так, судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, суспільний резонанс викликаний діянням, спроби уникнути затримання, намагання зникнути з місця скоєння злочину. На даний час органом досудового розслідування не встановлені особи, які разом із ОСОБА_7 скоїли дане кримінальне правопорушення, а тому останній може безперешкодно впливати на інших можливих підозрюваних. Прокурор також посилається на наявність ризиків, щодо переховування від слідства та суду, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. На існування ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать дані які характеризують особу підозрюваного, а також обставини вчинення кримінального правопорушення. Прокурор посилається на відсутність у підозрюваного соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, проживає не за місцем реєстрації, в силу ст.89 КК України не судимий.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.10.2019 та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо залишення без задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Так, слідчий суддя фактично дійшла висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та наявності заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до позиції, викладеної у пункту 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя постановив ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, адже по суті прокурором не було доведено слідчому судді обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів обставин того, що до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який клопотав слідчий та прокурор.

Не доведено прокурором обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України і під час розгляду апеляції на ухвалу слідчого судді.

Крім того, слідчим суддею враховані вимоги ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітнього сина 2004 р.н., що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доводи прокурора щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України необґрунтовані та не спростовують висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Суд, обираючи запобіжний захід, оцінив в сукупності обставини, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що домашній арешт ОСОБА_7 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить йому належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 ст.181 та ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя, розглянув клопотання слідчого, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178, 181, 184, 193, 194 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Посилання прокурора на той факт, що на даний час органом досудового розслідування не встановлені особи, які разом із ОСОБА_7 скоїли дане кримінальне правопорушення, а тому останній може безперешкодно впливати на інших можливих підозрюваних, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового слідства.

Доводи апелянта про відсутність у підозрюваного соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, проживає не за місцем реєстрації, в силу ст.89 КК України не судимий, під час розгляду клопотання слідчим суддею перевірялись такі обставини та данні про особу підозрюваного.

Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_2 цілодобово, з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4