КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0003476.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що з огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, досудове провадження проведено повно, доказів вчинення кримінального правопорушення не встановлено, а прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України. При цьому, органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття остаточного законного та обґрунтованого процесуального рішення про закриття кримінального провадження, яке є належним чином вмотивованим, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 22.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0003476.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану нею скаргу на постанову слідчого від 22.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0003476.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам КПК України, оскільки вона була винесена за результатами розгляду поданої скарги без участі самого скаржника. Апелянт вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що слідчим проведено всі необхідні слідчі дії під час досудового розслідування, зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, оскільки згідно матеріалів справи досудове розслідування кримінального провадження №0003476 було проведене слідчим з грубими порушеннями вимог КПК України, а винесена ним постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, винесеною в інтересах третіх осіб, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності з ознаками дискримінації заявника ОСОБА_5 .
При цьому апелянт вказує, що слідчий всупереч ст. 220 КПК України не допитав її як потерпілу, не надав матеріали провадження на ознайомлення за її клопотанням, не провів необхідних слідчих дій, залишив без розгляду її клопотання від 13.04.2018 року про визнання її потерпілої та не виніс відповідну постанову про відмову в задоволенні клопотання і взагалі не допитав її на протязі всього досудового розслідування.
На думку апелянта, слідчий взагалі не досліджував факти, про які вона повідомляла, не проводив розслідування за ознаками ст.ст. 364, 356, 367, ст. 383. ч.1 ст. 365 КК України, натомість вказав у постанові про нібито відсутність складу злочину за ч.1. ст 171 КК України, однак жодної належної слідчої дії для встановлення факту наявності чи відсутності складу даного злочину не проводив, а винесена ним постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки містить завідомо неправдиві відомості без посилання на здобуті слідством докази та норми КПК України.
Вважає, що слідчий сфальсифікував текст оскаржуваної постанови, оскільки слідчий взагалі не описав реальні обставини злочину, передбаченого ст. 171 КК України, про який вона повідомляла у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, не долучив до матеріалів провадження два тексти інформаційних запитів журналістів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , журнал реєстрації таких запитів, не встановив осіб, які є фігурантами злочину, не добув жодних доказів відсутності складу злочину в діях невідомих службових осіб та не вказував у постанові про наявність чи відсутність складу злочину в діях конкретної особи ОСОБА_8 , про що вказувала апелянт у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, на переконання апелянта, досудове розслідування проведено поверхнево, реальні обставини справи не встановлено, не допитано потерпілу та заявника, кваліфікація злочину не відповідає обставинам описаним у повідомленнях про злочин, а слідчий та процесуальний керівник створили штучні докази невинуватості для свого колеги прокурора ОСОБА_8 , сфальсифікували та погодили між собою незаконну постанову про закриття кримінальної справи, порушили розумні строки досудового розслідування та проігнорували права потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Також ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки копію оскаржуваної ухвали від 27.08.2019 року вона отримала лише 13.12.2019 року.

Враховуючи, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 27.08.2019 року подана ОСОБА_5 з урахуванням положень ч.3 ст. 395 КПК України, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення цього строку окремому вирішенню не підлягає.

За клопотанням ОСОБА_5 апеляційний суд 28.01.2020 року ухвалив рішення про здійснення судового розгляду апеляційної скарги останньої на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, проте ОСОБА_5 в судове засідання Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином.

Прокурор в судове засідання також не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року проводити без його участі.

Оскільки неприбуття сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає його проведенню, колегія суддів, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає можливим розглянути справу без участі особи, що подала скаргу та прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_5 , матеріали закритого кримінального провадження № 0003476 та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження за скаргою вбачається, що 26 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Генеральної прокуратури України з повідомленням про вчинення службовими особами військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України дій, які, на її думку, перешкоджають її професіональній діяльності як журналіста, а саме, перешкоджають їй та іншим громадянам у безперешкодному доступі до приміщення вказаної військової прокуратури за адресою: м. Ужгород, вул. Бращайків, 2.

За вказаним повідомленням ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, Генеральною прокуратурою України 01 листопада 2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003476, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 171 ч. 1 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22 грудня 2018 року кримінальне провадження № 0003476 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення про закриття кримінального провадження слідчий послався на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003476 від 01 листопада 2017 року будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про перешкоджання службовими особами військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України законній професійній діяльності журналістів, зокрема ОСОБА_5 не здобуто. Інших даних, які б об`єктивно підтверджували доводи ОСОБА_5 під час досудового розслідування не встановлено.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України проводиться діяльність, пов`язана з державною таємницею, приміщення вказаної прокуратури за адресою: м. Ужгород, вул. Бращайків, 2 є режимною територією, на якій, на виконання вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці, запроваджено пропускний режим з обладнанням вхідних дверей електронним кодовим замком.
Таким чином, наявність пропускного режиму в приміщенні прокуратури та обладнання вхідних дверей електронним кодовим замком не може вважатися перешкоджанням професійній діяльності журналіста.

Переглядаючи рішення слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо неналежної перевірки слідчим суддею доводів її скарги, а також щодо необґрунтованості постанови слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, належним чином перевірив законність прийнятої старшим слідчим в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 постанови від 22.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0003476 та обгрунтовано зазначив, що в ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим вчинено всіх належних та в достатньому об`ємі дій в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, що дало йому змогу дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що слідчий всупереч вимог ст. 220 КПК України не допитав її як потерпілу, не провів необхідних слідчих дій, не досліджував факти, про які вона повідомляла, а також не проводив розслідування за ознаками ст.ст. 364, 356, 367, ст. 383. ч. 1 ст. 365 КК України є безпідставними.

Так, на думку колегії суддів, під час досудового розслідування слідчим належним чином було проведено перевірку фактів, викладених в заяві ОСОБА_5 від 26 жовтня 2017 року, зокрема, було допитано осіб, зазначених в заяві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_8 , оглянуто з дотриманням вимог КПК України відеоматеріали, проведено досудове розслідування із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування кримінального провадження.

Апеляційні посилання ОСОБА_5 на те, що слідчий не допитав її як потерпілу, не заслуговують на увагу, оскільки фактично всі свої доводи остання викладала у повідомленні про вчинення службовими особами військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України дій, які, на її думку, перешкоджають її професіональній діяльності як журналіста, за яким, Генеральною прокуратурою України 01 листопада 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003476 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що досудове провадження проведено достатньо повно, доказів вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України не встановлено, а тому прийняте за результатами перевірки рішення слідчого судді повністю відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Таким чином, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та постановлення нової ухвали апеляційним судом, про що ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0003476 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3