Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1233/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 30.12.2019 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пироговичи Іванківського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю :
прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області вирок суду, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Вказує на те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким та таким, що не відповідає даним про особу обвинуваченого та обставинам, що обтяжують покарання.Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд не достатньо врахував, що обвинувачений був раніше засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, однак на шлях виправлення не став, через невеликий проміжок часу після відбуття покарання вчинив новий умисний тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, критично не оцінює та не засуджує своєї поведінки та не врахував, що злочин ОСОБА_7 вчинив у новорічну ніч, приводом до цього послугувала антигромадська поведінка обвинуваченого, посягання відбулось безпричинно та з використанням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, відносно двох потерпілих, одному з яких заподіяна шкода не відшкодована.

На апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 30.12.2019 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.296 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строк впродовж двох років.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 судом покладені наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Малинської міської ради в особі фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради витрати, понесені Малинським МРТМО на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 в сумі 3087,92 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3 310,66 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 572,00 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 01 січня 2019 року близько 03-ї год. ОСОБА_7 , знаходячись поблизу під`їзду №1 будинку №46, що по вул. Барміна в м. Малині Житомирської області, під час розмови з ОСОБА_11 з приводу його антигромадської поведінки, що в процесі розмови переросла в словесну суперечку, розуміючи, що знаходиться в громадському місці на вулиці біля багатоквартирного будинку, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження потерпілої ОСОБА_11 , протиставляючи себе суспільству, державі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, безпричинно, застосовуючи заздалегідь підготовлений ним, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет, ззовні схожий на дерев`яну биту, якого взяв з собою з власного припаркованого автомобіля Fiat Ducato, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , завдавав потерпілій удари вказаним предметом зокрема, один удар в потиличну ділянку голови та три удари в праву частину тулубу, і близько п`яти ударів по ногам, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, кінцівок, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я.
Під час вчинення хуліганських дій, а саме безпричинного побиття потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_9 намагався припинити вищевказані хуліганські дії ОСОБА_7 , однак обвинувачений, діючи умисно, зухвало, почав чинити йому опір, а саме з хуліганських мотивів, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, умисно наніс тримаючи в руці спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет, ззовні схожий на дерев`яну биту, численні удари по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_9 , а саме один удар по правій нозі, один удар по лівій нозі, один удар в голову та один удар по пальцям лівої руки, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани голови, синців сідниць, стегон, струсу головного мозку, одинарного осередку геморагічного забою в периферичних відділах лівої лобної долі головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, потерпілого, який покладався на розсуд колегії суддів, обвинуваченого та захисника, які просили не задовольняти подану прокурором апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а його дії за ч. 4 ст. 296 КК України, кваліфіковано правильно.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей, рецидив злочину, відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_11 , досудову доповідь, характер вчиненого обвинуваченим правопорушення, та призначив йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України, звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання не достатньо врахував, що він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, однак на шлях виправлення не став, через невеликий проміжок часу після відбуття покарання вчинив новий умисний тяжкий злочин, ніде не працює, критично не оцінює та не засуджує свою поведінку та не врахував, що злочин ОСОБА_7 вчинив у новорічну ніч, приводом до нього послугувала його антигромадська, посягання відбулось безпричинно та з використанням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета відносно двох потерпілих, одному з яких заподіяна шкода не відшкодована.
Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є не достатньо вмотивованим, а призначене ОСОБА_7 покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити в цій частині новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, відбувши покарання у виді громадських робіт за вчинений злочин, через нетривалий проміжок часу знову вчинив умисний тяжкий злочин щодо двох потерпілих, висновок досудової доповіді Малинського районного відділу філії Державної установи Центр пробації про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 покарання в умовах ізоляції від суспільства, не відшкодував потерпілому ОСОБА_9 заподіяну злочином шкоду, посередньо та позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а тому призначає йому покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 30.12.2019 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 3 років позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: