Провадження №: 1-кп/752/1757/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

в ході проведення у відкритому судовому засіданні в м. Києві судового розгляду за кримінальним провадженням № 0003314, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зіньків, Зіньківського району, Полтавської області, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.03.2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на один рік;

06.06.2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :
19.04.2019 року приблизно о 09:00год. ОСОБА_8 перебував на проспекті Науки, 1 в м. Києві та зустрів наглядно знайомого ОСОБА_10 , з яким тривалий час перебував у неприязних стосунках, спільно працюючи на будівництві.
У ОСОБА_8 раптово виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_10 . З цією метою, маючи намір реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 дістав з кишені куртки завчасно взятого ножа, та, підійшовши до ОСОБА_10 ззаду, почав наносити йому множинні удари ножем в область тулуба та грудей. Коли ОСОБА_10 впав, ОСОБА_8 продовжив наносити йому удари ножем в область грудної клітки. Однак, ОСОБА_8 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_10 , не довів до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 , який отримав проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зліва та справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень ( за критерієм небезпеки для життя), від яких смерть не настала, користуючись тим, що ОСОБА_11 відволікся, піднявся та кинувся тікати.
Тобто, ОСОБА_8 визнається винним за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, - замах на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав частково, відмітивши, що наміру вбивати ОСОБА_10 не мав. З потерпілим певний час працював на будівництві у м. Києві. Він періодично збирав будівельні відходи, для того щоб передати додому. З цього приводу потерпілий ОСОБА_10 розпускав різні плітки відносно нього, говорив на його адресу погані слова, це його злило. 19 квітня 2019 року ранком на вулиці помітив ОСОБА_10 , витягнув з кишені розкладного ножа, лезом орієнтовно біля 10 см., підійшов до нього ззаду, розвернув до себе і тримаючи за куртку однією рукою, без слів і попереджень, іншою рукою почав наносити сильні удари ножем в тулуб. Скільки разів наніс удари, не може сказати, але не менше п`яти, однак наміру вбивати не мав. Зупинився, коли побачив кров, а ОСОБА_12 кинувся тікати. Чи наносив удари в спину і чи падав ОСОБА_10 не пригадує. Жалкує, що так сталося, готовий відшкодувати потерпілому кошти за лікування. В той ранок спиртного не вживав, а лише напередодні. Просить вибачення у потерпілого.

Під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту, підозрюваний ОСОБА_8 детально розповів про нанесення потерпілому не менше 5 ударів ножем в область тулуба та на місці показав про обставини спричинення тяжких тілесних пошкоджень потерпілому, про що відображено в протоколі проведення зазначеної слідчої дії від 12.08.2019 року, який був предметом безпосереднього дослідження судом.

Незважаючи на свідчення обвинуваченого, в яких він по суті не заперечує факту нанесення потерпілому множинних ударів ножем, але заперечує обставини того, що мав намір саме вбити потерпілого, його винність саме у замаху на вбивство ОСОБА_10 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема процесуальними документами, висновками експертиз, показаннями потерпілого, свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 не тривалий час працював як і він будівництві. З ним стосунків не підтримував, чуток щодо нього не розпускав і про нього ні з ким не говорив. Ранком 19 квітня 2019 року, коли він направлявся до приміщення складу, ОСОБА_8 наздогнав його, і без попереджень, почав наносити удари ножем в область тулуба. Наніс не менше 10 ударів. Коли він впав, ОСОБА_13 продовжив наносити удари, а потім, коли обвинувачений відвернувся, піднявся і кинувся тікати, однак, відбігши на певну відстань, втратив свідомість.

Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, який в розпорядження суду надав прокурор, під час досудового розслідування потерпілий серед інших осіб, впізнав саме ОСОБА_8 , як особу, яка нанесла йому дари ножем, як наслідок спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Більше того, під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_10 детально розповів та на місці показав про обставини спричинення йому тяжких тілесних пошкоджень обвинуваченим, про що відображено в протоколі проведення зазначеної слідчої дії від 02.05.2019 року та фото таблицях в додаток до нього, які були предметом безпосереднього дослідження судом.

Свідок ОСОБА_10 , брат потерпілого, в своїх показаннях відмітив, що очевидцем події не був. Про те що сталося, йому повідомив начальник дільниці. Він разом з братом працювали на будівництві. Коли прибув на місце, брат лежав біля складу, у нього на тілі були поранення, кров. Брат сказав, що його порізав ОСОБА_8 , потім прибула швидка і його забрали у лікарню. Він та брат стосунків з обвинуваченим не підтримували.

Крім часткового визнання вини та свідчень потерпілого і свідка, додатково винність обвинуваченого у вчиненні саме замаху на вбивство підтверджується сукупністю інших доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема процесуальними документами, висновками експертиз, тощо, а саме:

протоколами огляду місця події від 19.04.2019 року, де відображено про виявлення, біля складу по проспекту Науки, 1 в м. Києві, ножа, з слідами речовини бурого кольору, з яких зроблено змив; слідів речовини бурого кольору, схожої на кров на землі; одягу з множинними порізами та слідами речовини бурого кольору, схожими на кров;

висновком судово-медичної експертизи № 042-967-2019, згідно якої, дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 19.04.2019 о 09.10 год. у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі ушкодження:

- непроникаючі колото-різані рани грудної клітки зліва та справа, ділянки лівого плечового суглоба (у зв`язку із неможливістю проведення судово-медичного огляду ОСОБА_10 , встановити конкретну їх кількість та чітку локалізацію на даному етапі не є можливим);
- колото-різані рани грудної клітки зліва та справа (у зв`язку із неможливістю проведення судово-медичного огляду ОСОБА_10 , встановити конкретну їх кількість та чітку локалізацію на даному етапі не є можливим) з рановими каналами, що відходять від них, по ходу яких перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, пристінкова плевра, ушкоджуються 6 ребро зліва по середньо-пахвовій лінії, паренхіма обох легень, крововиливи в ліву (150 мл крові) та в праву (200 мл крові) плевральні порожнини, двобічний пневмоторакс, пневмомедіастинум зліва від серединної лінії - проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зліва та справа.
Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії гострого(их) предмету(ів), що має(ють) колюче-ріжучі властивості, могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто, 19.04.2019 року не виключено в спосіб, на який вказує ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 02.05.2019 року.
Враховуючи вищезазначене, за ступенем тяжкості вищевказані проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зліва та справа відносяться до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 й, о «Правил».
Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані непроникаючі колото-різані рани грудної клітки зліва та справа, ділянки лівого плечового суглоба відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3., 4.6. «Правил»;
як видно з довідки від 19.04.2019 року відділення політравми, ОСОБА_10 був госпіталізований у відділення з діагнозом: множинні 10 штук колото різані поранення грудної клітки. Зліва 6(проникаючих 4), справа 4 (проникаючих 2). Поранення обох легень пневмогемоторакс з обох сторін;
згідно висновку експерта № 091-134-2019 при судово-цитологічному дослідженні складного ножа (об 1-3), на клинку (об.1) знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через непридатність клітинних елементів крові для цитологічного аналізу. При серологічному дослідженні крові в об. 1 виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_10 ;
згідно висновку експерта № 091-133-2019 при судово-цитологічному дослідженні змиву зі складного ножа (об.1) знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через непридатність клітинних елементів крові. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_10 ;
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 90:

1.На теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин із синдромом залежності, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2.у період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_8 підозрюється, він виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин із синдромом залежності, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3.За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_8 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. У теперішній час ОСОБА_8 потребує проведення протинаркоманічного лікування.

4.На період правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_8 не перебував у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому стані, що суттєво вплинув на його свідомість та діяльність.

Аналізуючи докази в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність обвинуваченого у вчиненні саме злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом.

З позицією захисту, щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого з замаху на вбивство на ч.1 ст. 121 КК України ( тяжкі тілесну ушкодження), колегія суддів, аналізуючи досліджені докази в сукупності, не погоджується.
До такого висновку, ретельно проаналізувавши докази та враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, які, згідно вимог ст. 458 КПК України, є обов`язковими для всіх судів загальної юрисдикції, суд прийшов з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Встановлені в ході судового розгляду обставини того, що обвинувачений, який заздалегідь приготував ніж, як знаряддя злочину, певний час вичікував потерпілого, якого в подальшому наздогнав та утримуючи за одяг, без будь яких попереджень наніс множинні удари ножем по тулубу потерпілого, спричинивши проникаючі колото різані поранення, наслідком яких стали тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, дають суду достатні підстави, поза розумним сумнівом, прийти до висновку, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки, бажав їх настання, враховуючи кількість, характер і локалізацію поранень, тобто діяв з прямим умислом направленим саме на умисне позбавлення життя потерпілого, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки в момент коли потерпілий впав, він відвернувся, і тому вдалося втекти.
Тобто, дії обвинуваченого слід кваліфікувати як замах на вбивство, і підстав для перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 121 КК України, на що орієнтує суд сторона захисту, немає.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання сусідами та за місцем роботи в минулому, характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, що зазначена у обвинувальному акті та підтверджена судом.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Підсумовуючи результати судового розгляду, обговорюючи питання про вид та міру покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вище наведені данні про особу обвинуваченого, обставини що обтяжують та пом`якшують покарання, взаємовідносини між обвинуваченим та потерпілим, які передували події, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_8 визначити за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків. Приймаючи таке рішення суд враховує, що ОСОБА_8 06.06.2017 року вироком Зіньківського районного суду Полтавської області визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, і до закінчення іспитового строку вчинив новий злочин в якому він обвинувачується і винність у вчиненні якого, доведена судом.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 19 квітня 2019 року (дати затримання, яка зазначена в протоколі).

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Питання щодо речових доказів, вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 371, 373,374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Ураховуючи вирок від 06.06.2017 року Зіньківського районного суду Полтавської області, яким ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, за правилами ст. 71 КК України (сукупністю вироків), шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 27.12.2019 року, зарахувавши в даний строк час перебування його під вартою починаючи з 19.04.2019 року (день затримання) по 26.12.2019 року, включно.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, - залишити без змін.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертиз відповідно:
в сумі 1796 грн. 60 коп. за проведення експертизи № 042-967-2019;
в сумі 2963 грн. 40 коп. за проведення експертизи № 091-134-2019;
в сумі 1501 грн. 30 коп. за проведення експертизи № 091-133-2019.
Речові докази:

ніж; змиви речовини бурого кольору; зразки крові ОСОБА_10 , що на зберіганні в камері схову Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві, - знищити;
кофту,футболку, куртку, що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , - залишити йому за належністю;

диск DWD-R, до протоколу проведення слідчого експерименту, який знаходиться в паперовому конверті білого кольору, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді ____________ _______________ ________________

ОСОБА_14 ОСОБА_2 ОСОБА_3