Справа № 346/6093/19
Провадження № 11-кп/4808/112/20
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 січня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41» та голови спостережної комісії Коломийської РДА про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що характеризуючі відомості засудженого ОСОБА_8 , у сукупності з відсутністю інформації про особливі прагнення, участь та досягнення, не визначають його поведінку як сумлінну, що давала б підстави для умовно-дострокового звільнення. Приймаючи до уваги відсутність переконливих даних про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, перестав бути суспільно небезпечним, і враховуючи, тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та те, що відбутий засудженим строк ув`язнення не виконав повною мірою своє призначення, суд вважав, що відсутні правові підстави для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в разі задоволення подання не буде досягнута мета покарання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 03 січня 2020 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання Коломийської виправної колонії №41 та спостережної комісії Коломийської РДА від 05.12.2019 року.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що відбуваючи покарання в Копичинській виправній колонії №112 допускав порушення відбування покарання, за що на нього було накладено п`ять дисциплінарних стягнень, останнє з яких - 07.07.2017 року. З того часу на нього не накладалися нові стягнення, а тому відповідно до ч.14 ст.134 КВК України він визнається таким, що не має стягнень. Незважаючи на зазначене, суд прийшов до висновку, що він не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення. Разом з тим, звертає увагу на те, що за зразкову поведінку та перевиконання норм виробітку правами начальника Копичинської виправної колонії №112 йому було оголошено п`ять заохочень. Також, в цій же колонії він здобув спеціальність «Маляр штукатур». В пояснення того, що він не працював період з червня 2019 року по жовтень 2019 року, зазначає, що у зв`язку з недостатньою кількістю сировини та матеріалів його до роботи не залучали, однак він добросовісно відноситься до робіт по благоустрою установи виконання покарань і про даний факт відображено в характеризуючих матеріалах. Вказує, що приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», «Духовне відродження». Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, виконує законні вимоги персоналу. За вказаних обставин, вважає, що він довів своє виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити без змін ухвалу суду;

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_9 востаннє засуджений вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2012 року за ст.115 ч.2 п.6 КК України до 13 років позбавленні волі з конфіскацією майна, крім житла. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.06.2011 року по 23.10.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання рахується з 19.06.2011 року, кінець 15.02.2023 року.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 вбачається, що в місцях позбавлення волі перебуває з 13.10.2011 року. За час відбування покарання в СІЗО м.Хмельницький порушень не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 24.01.2013 року відбував покарання в Копичинській виправній колонії (№112). За час відбування покарання характеризувався наступним чином: допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що було накладено п`ять дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені в установленому законом порядку, оголошено п`ять заохочень. Приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», здобув спеціальність «Маляр Штукатур». З 31.05.2019 року відбуває покарання в Коломийській виправній колонії (№41). За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускав порушень установленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься добре. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Виконавчі листи на засудженого не поступали. Крім того, згідно характеристики, 09.11.2018 року засіданням комісії було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України та 20.06.2019 року у застосуванні ст.101 КВК України (а.п.2).

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Наявність у засудженого ОСОБА_8 п`яти заохочень за весь час відбування покарання, а також те, що отримані ним раніше стягнення вже на даний час погашені, беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Будь-які інші відомості про особу засудженого, які в повній мірі можуть свідчити про те, що він довів своє виправлення, відсутні.

Наведені вище обставини в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що не було доведено поведінкою засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження та доводів засудженого ОСОБА_9 вбачається, що він на даний час визнаний інвалідом 2 групи, оскільки страждає на ішемічну хворобу серця, стабільну стенокардію навантаження, післяінфарктний коронокардіосклероз, гіпертонічну хворобу.

Разом з тим, тяжкий хворобливий стан здоров`я засудженого не може бути правовою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування подальшого покарання.

Питання про звільнення засудженого від відбування подальшого покарання у зв`язку з наявністю тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання може бути вирішено в порядку ст.82КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 січня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5