Справа № 750/998/20
Провадження № 1-кп/750/179/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 02.01.2020 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березняки, Пермської області, Російської Федерації, громадянки України, росіянки, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючої, розлученої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.12.2019, о «20» год. «13» хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці продавця-касира, за касою № 1 магазину «Квартал» ТОВ «Альянс Маркет», що по вул. Пухова, 140 у м. Чернігові, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення офіційного документа та реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно, з корисливих мотивів, протиправно, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з полиці, яка знаходиться перед касою, таємно викрала банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка згідно положення закону від 2 жовтня 1992 р. № 2657-ХІІ «Про інформацію», Закону від 5 квітня 2001 р. №2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 р. № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 р. № 414, і примітки ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, та являється офіційним документом, яка належить ОСОБА_4

30.12.2019 о «22» год. «24» хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: вул. Рокосовського, буд. 43, у м. Чернігів, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, використовуючи раніше викрадену банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , з використанням банкомату № 7915, що належить АТ КБ «ПриватБанк», таємно здійснила операцію по зняттю коштів однією транзакцією на суму 10000 грн. 00 коп. з банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, 01.01.2020 у період часу з «23» год. «39» хв. по «23» год. «40» хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що за адресою: вул. Рокосовського, буд. 43, у м. Чернігів, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, використовуючи раніше викрадену банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , з використанням банкомату №7915, що належить АТ КБ «ПриватБанк», таємно здійснила операцію по зняттю коштів двома транзакціями на загальну суму 400 грн. 00 коп. з банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала в повному обсязі та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті.
Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченої та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_5 , а її дії вірно кваліфікованими за:
ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винної її вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за відсутністю обставин, що його обтяжують, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та доводи досудової доповіді про середній ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та її небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, оскільки обвинуваченою скоєно сукупність злочинів, слід застосувати норми ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, не має попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, а також, беручи до уваги думку потерпілої про призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої з застосуванням ст. 75 КК України, без відбування покарання та з іспитовим строком.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні зобов`язання:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази після набрання вироком законної сили:
- оптичні диски з інформацією залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1