У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" червня 2020 р. м. Київ

Колегія суддів Дніпровського районного суду м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, заяву захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
1. Рух справи.
На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року на розгляд Дніпровського районного суду м.Києва надійшла заява захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020 року визначено склад колегії у кримінальному провадженні і 14.02.2020 року справу повторно передано головуючому судді ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що вироком Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.27 п.п.8, 11 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.8, 11, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.01.2013 року вказаний вирок Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року залишено без змін.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 23.10.2019 року повторно відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року та призначено його розгляд.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року подання голови Деснянського районного суду м.Києва задоволено та передано на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва вказану заяву захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою колегії суддів Дніпровського районного суду м.Києва від 14.02.2020 року було призначено судовий розгляд заяви захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами колегіально в складі трьох суддів. Про дату, час і місце розгляду заяви повідомлено учасників судового провадження та витребувано з Київського апеляційного суду кримінальну справу №1/2690/4/12 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.27 п.п.8, 11 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.8, 11, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.2 ст.194 КК України.

2. Повідомлення учасників. Підстави продовження судового провадження з метою реабілітації померлої особи.
Згідно наявних у матеріалах справи даних ОСОБА_6 відбував покарання у Новгород-Сіверській УВП-31 (16000, Чернігівська область, м.Новгород-Сіверський, вул.Миколаївська, 31), потім був переведений до ДУ «Темнівська виправна колонія», перебував на лікуванні у Темнівській багатопрофільній лікарні №100, звідки був звільнений 11.10.2019 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10.10.2019 року за хворобою. Вибув за адресою: м.Харків, пров.Узбекський, буд.1-А (том 5 а.с.16).

Відповідно до даних свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 надав суду заяву (з належними підтверджуючими документами) ОСОБА_8 , яка є донькою померлого ОСОБА_6 , про допуск в якості учасника процесу ОСОБА_8 замість померлого засудженого з метою реабілітації останнього, а також заяви інших близьких родичів (дружини ОСОБА_9 , мами ОСОБА_10 , рідної сестри ОСОБА_11 , доньки ОСОБА_12 , доньки ОСОБА_13 ) про допуск в якості учасника процесу ОСОБА_8 .

Вказані заяви були задоволені судом та продовжено судове провадження за заявою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами виходячи з наступного.

Доступ до правосуддя є одним з основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією та законами України (ст.55 Конституції, ст.7, ч.6 ст.9, ст.21, ст.24 КПК).

Забезпечення права на перегляд справи є однією з основних засад судочинства. Згадані правові норми конкретизовано в пп.1, 2, 17 ст.7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватись із загальними засадами кримінального провадження і, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Суд наголошує, що відповідно до ст.24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є, по суті, всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Згідно з п.5 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Якщо зазначену обставину виявлено під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження (абз.2 ч.7 ст.284 цього кодексу).

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке охоплює підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

У правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Системний аналіз вищенаведених положень свідчить, що кримінальний процесуальний закон не містить прямої вказівки на те, хто може вимагати продовження провадження з метою реабілітації померлої особи та наділений правом звернення до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами після смерті засудженого з метою реабілітації останнього.

У ст.525 КПК України визначено, що близьким родичам обвинуваченого, який помер, надається право подавати заяву про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, якщо це необхідно для його реабілітації. Видається, що звертатись із заявою про продовження провадження з метою реабілітації померлого також мають право його близькі родичі.

Враховуючи викладене та подану донькою померлого ОСОБА_6 ОСОБА_8 заяву, колегія суддів продовжила судовий розгляд заяви захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами.

3. Позиція та доводи заявника.
Як вбачається із заяви захисника ОСОБА_5 , вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.3 ст.27, п.п.8,11 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі; за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.8, 11, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Разом з тим, у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.01.2013 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року стосовно ОСОБА_6 залишено без змін.

В заяві захисник посилається на те, що під час надання ним правової допомоги ОСОБА_6 та ознайомлення з матеріалами справи для складання та подачі відповідних документів до Апеляційного суду м.Києва, було виявлено, що при судовому розгляді даної кримінальної справи та при винесенні вироку суду не було відомо ряд обставин, які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року. Дані обставини стали відомі вже після винесення даного вироку та перегляду його у касаційній інстанції.

Так, захисник зазначає, що згідно вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року причетність ОСОБА_6 до вчинення умисного вбивства на замовлення та замаху на умисне вбивство на замовлення головних державних санітарних лікарів на залізничному транспорті України ґрунтується лише на завідомо неправдивому повідомленні та завідомо неправдивих показах іншого засудженого ОСОБА_14 , наданих ним на досудовому слідстві та в суді.

На даний час за заявою ОСОБА_6 у провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві перебуває кримінальне провадження №0001312 від 05.06.2014 року за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, чим, на думку захисника, встановлено непричетність засудженого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих йому злочинів.

Також, 14.04.2014 року за заявою ОСОБА_6 були внесені відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000627 за ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України за підозрою ОСОБА_14 у скоєнні злочину та розпочате досудове розслідування, провадження якого доручено СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві, в ході чого встановлено непричетність засудженого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих йому злочинів.

Крім того, 11.09.2014 року за заявою ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 17.04.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.08.2014 року, внесенні відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000302 щодо вчинення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч.5 ст.27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, та розпочато досудове розслідування, провадження якого доручено СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві, в ході чого встановлено непричетність засудженого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих йому злочинів. Зокрема, матеріалами досудового розслідування в поєднанні з показами свідків, які раніше не допитувалися та не були відомі при винесенні вироку, підтверджується, що засуджений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмовив ОСОБА_6 , давши завідомо неправдиві показання під час досудового слідства, а також у ході судового розгляду кримінальної справи.

Захисник ОСОБА_5 також вказує на те, що згідно абзацу 1 і 2 сторінки 38 мотивувальної частини вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року міститься висновок суду, яким судом встановлено відсутність мотиву та підтверджується непричетність засудженого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих йому злочинів.

Крім того, на думку захисника непричетність засудженого ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів також підтверджується відібраними ним 23.05.2017 року показами свідків ОСОБА_17 , яка є дружиною засудженого ОСОБА_14 , та показала, що її чоловік дійсно разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на замовлення ОСОБА_18 , вчинив умисне вбивство на замовлення головного державного санітарного лікаря на залізничному транспорті України ОСОБА_19 та замах на умисне вбивство на замовлення головного державного санітарного лікаря на залізничному транспорті України ОСОБА_20 , а також показами свідка ОСОБА_21 , яка працює майстром манікюру та показала, що у квітні 2006 році вона надавала свої послуги ОСОБА_17 у м.Харкові, в той час до квартири прийшов ОСОБА_14 разом із своїми товаришами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які відразу пішли на кухню, де у них відбулася розмова, під час якої на кухню зайшли ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , і остання почула розмову ОСОБА_15 про вдалу поїздку до Києва, в цей час ОСОБА_15 дістав пакунок із великою сумою грошей та побачивши ОСОБА_21 і ОСОБА_17 відразу почав ховати ці гроші.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що при винесенні вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року, зазначені свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_21 пояснення від 23.05.2017 року, та пояснення ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інших, а також нові обставини, встановлені матеріалами досудового розслідування СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві №0001312 від 05.06.2014 року та матеріалами досудового розслідування СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві за №0000627 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, а також матеріалами досудового розслідування, яке перебуває у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві №0000302 щодо вчинення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч.5 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, не були та не могли бути відомі суду, тому у розумінні п.2 ч.5 ст.459 КПК України є нововиявленими обставинами, та у своєму поєднанні однозначно доводять неправильність висновків суду стосовно часу та обставин щодо інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Крім того, захисник ОСОБА_5 зазначає, що на момент постановлення вироку від 21.06.2012 року суду першої інстанції не було відоме рішення Європейського суду з прав людини «Луценко проти України» від 18.12.2008 року, відповідно до п.52 якого, беручи до уваги той факт, що як було зазначено вище, ОСОБА_24 , якому заявник не мав можливості поставити питання у відкритому судовому засіданні, давав свої зізнавальні пояснення в умовах незабезпечення його відповідними процесуальними гарантіями проти самообвинувачення і що ці показання були використані вирішальною мірою для встановлення фактів, які мали істотне значення для кваліфікації дій заявника, суд визнає, що це обмежило права захисту настільки, що справедливість розгляду справи в цілому виявилася підірваною; п.53 отже, мало місце порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Таким чином, виходячи з даного рішення ЄСПЛ суди під час розгляду справи мали б виходити з того, що підозрюваний ОСОБА_14 дав під час досудового розслідування та у суді, як співобвинувачений в справі, і від яких він згодом відмовився як від таких, що давалися під тиском, завідомо неправдиві показання щодо інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Захисник вважає нововиявленою обставиною установлення Європейським судом з прав людини рішення у справі «Луценко проти України» (Заява №30663/04) від 18.12.2008 року та Верховним Судом України постанови від 05.12.2011 року по справі №5-6кс11. Вказані рішення судів в своїй сукупності встановлюють, що зізнавальні показання іншого співобвинуваченого у відкритому суді, дані ним за відсутності процесуальних гарантій проти самовикриття, та які були використані головним чином для встановлення фактів, що були важливі для кваліфікації дій заявника, та права захисту були обмежені в ступені, що підриває справедливість процесу в цілому, зокрема, становить собою самостійне порушення Конвенції, та порушення ці відповідно до висновків ВСУ, перебувають в органічному зв`язку з остаточним рішенням у справі, свідчать про односторонність та упередженість суду, та сам вирок Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року по справі №1/2690/4/12 не відповідає вимогам законності, а процес в цьому не відповідає вимовам щодо справедливого суду.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просить скасувати вирок Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року щодо ОСОБА_6 та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 :

за обвинуваченням у вчиненні умисного вбивства на замовлення головного державного санітарного лікаря на залізничному транспорті України ОСОБА_19 та замаху на умисне вбивство на замовлення головного державного санітарного лікаря на залізничному транспорті України ОСОБА_20 ;

за обвинуваченням у незаконному поводженні з бойовими припасами тобто придбанні, зберіганні та передачі бойового припасу, без передбаченого законом дозволу;

за обвинуваченням в умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, яке спричинило шкоду в великих розмірах, вчиненому шляхом вибуху.

4. Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просив суд її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що відсутні передбачені кримінально-процесуальним законом підстави для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки на даний час за результатами розслідування кримінальних проваджень, які перебувають у провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві та СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві, порушених на підставі заяв ОСОБА_25 , жодній особі не оголошено підозру.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про час і місце розгляду заяви своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Учасники судового провадження не заперечували проти розгляду заяви без їх участі.

5. Мотиви та висновки суду.
Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.27, п.п.8,11 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі; за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.8, 11, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Разом з тим, у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.01.2013 року вирок Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За частиною 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати (провадження №51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

При цьому, законодавцем встановлено, що наявність такої нововиявленої обставини, як завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, має бути встановлена вироком суду.

Як встановлено судом, на даний час у провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0001312 від 05.06.2014 року за заявою ОСОБА_6 , та у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві за №0000627 за заявою ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_14 злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України.

Крім того, у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві за заявою ОСОБА_6 перебувають матеріали досудового розслідування за №0000302 щодо вчинення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч.5 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Судом встановлено, що на даний час досудове розслідування по вказаним провадженням тривають, жодній особі підозру у вчиненні вказаних злочинів не пред`явлено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні не встановлено достатніх та ґрунтовних підстав, які б дозволяли суду прийти до висновку про наявність підстав для скасування за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року, оскільки у вказаних документах не міститься нововиявлених обставин, а фактично вони можуть бути доказами перевірки та дослідження при проведенні досудового розслідування за заявами ОСОБА_6 .

Що стосується пояснень гр. ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , то, на думку колегії суддів, їх покази стосуються виключно дій обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та мають бути досліджені під час досудового розслідування кримінальних проваджень, які перебувають у провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві та СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві за ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що в судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 підтвердив, що вказані особи були допитані в рамках кримінальних проваджень, розслідування яких на даний час здійснюється СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві та СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві.

Стверджуючи про завідомо неправдиві показання підозрюваного та згодом обвинуваченого ОСОБА_14 , на яких ґрунтується вирок відносно ОСОБА_6 , захисником не додано жодного доказу про існування вироку суду з цього приводу.

Що стосується доводів захисника про те, що на момент постановлення 21.06.2012 року вироку стосовно ОСОБА_6 . Апеляційному суду м.Києва не було відоме рішення Європейського суду з прав людини «Луценко проти України» (заява №30663/04) від 18.12.2008 року та постанова Верховного Суду України від 05.12.2011 року по справ №5-6кс11, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява захисника ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.459-467 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2012 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для відома потерпілим та ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Головуючий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_2

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_3