Дата документу 08.04.2020 Справа № 310/8346/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/8346/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/285/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 8 квітня 2020 року у відкритому судовому засіданні в (режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2019 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2018 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

06.09.2019 року Бердянський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Суд, встановивши відсутність в матеріалах провадження достатніх даних, які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та вказавши про передчасність висновку органу пробації, оскільки наслідками епізодичних неналежних виконань ОСОБА_7 своїх обов`язків могла бути зміна періодичності призначення реєстрацій в бік збільшення їх кількості протягом місяця, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання органу пробації.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що засуджений ОСОБА_7 без поважних причин три рази 21.01.2019, 11.02.2019 та 19.08.2019 не з`явився на реєстрацію, за що до нього було застосовано три застереження у вигляді письмового попередження.

Вважає, що засуджений ОСОБА_7 умисно ухилилася від відбування покарання з випробуванням та покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України не виконав, на шлях виправлення не встав.

Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою подання начальника органу пробації задовольнити, скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направити його для відбування призначеного судом покарання в місця позбавлення волі за вироком Бердянського міськрайонного суду від 20.11.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні не підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на відсутність систематичності неявки засудженого на реєстрацію.

Захисник у судовому засіданні вказав про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Засуджений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Колегією суддів встановлено, що з 2 січня 2019 року в Бердянському МРВ з питань пробації перебуває на обліку ОСОБА_7 , засуджений вироком Бердянським міськрайонним судом Запорізької області від 20.11.2018 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, та якого на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженним органом з питань пробації.

Начальник Бердянського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного судом покарання, посилаючись на ухилення від виконання обов`язку покладеного судом, а саме без поважних причин не з`являється у призначені дні для реєстрації, у зв`язку з чим порушує обов`язки, покладені на нього судом.

Свої висновки про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції мотивував відсутністю достатніх даних, які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та відсутністю систематичності порушень останнім порядку та умов відбування покарання з випробуванням.

З наведеними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з подання, ОСОБА_7 ставиться в провину неявка на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 21.01.2019 року, 11.02.2019 року та 19.08.2019 року.

Проте, за матеріалами провадження вбачається повідомлення засудженим органу пробації причини неявок і подальше неухильне виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які за доведених обставин щодо хвороби та неофіційного працевлаштування засудженого заслуговують на увагу у якості поважних та не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_7 покладених обов`язків.

Маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх об`єктивно оцінити.

Отже, наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки неявки на реєстрації не носили систематичного характеру.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений злочинів під час іспитового строку не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику за місцем проживання (м.о.с. а.п. 54), та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, оскільки ОСОБА_7 пізніше являвся до органу пробації, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Отже, доводи прокурора про порушення засудженим покладених обов`язків, судова колегія визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_7 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 23 жовтня 2003 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок районного суду про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що на теперішній час сплив іспитовий строк, визначений вироком суду за ст.ст.75, 76 КК України, а засуджений виконував покладені на нього обов`язки.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2019 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4