Справа № 463/5476/20
У Х В А Л А
09 липня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область, прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область, прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 18.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, подані до них, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

слідчий Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область, прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 терміном на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні слідчих Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебувають матеріали досудового розслідування у кримі- нальному провадженні №0000052 від 18.03.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами прокуратури Тернопільської області.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон), національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Правова основа діяльності поліції регламентована статтею 3 Закону, згідно якої у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог статті 6 Закону, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до вимог статті 7 Закону, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими.

У діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками.

Як визначено нормою статті 8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні обов`язки поліцейського, серед яких, в тому числі: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною першою статті 42 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати заходи примусу, в тому числі фізичний вплив (силу) та спеціальні засоби.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про Національну поліцію», фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Статтею 43 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Згідно вимог статті 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

ОСОБА_4 , будучи призначеним в посаді з 15.10.2019 року старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області згідно наказу №252, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», частини третьої статті 18 КК України, будучи службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вищевказаних норм законодавства та наданих йому повноважень, керуючись мотивом зверхнього ставлення до громадян, хибно розуміючи завдання служби, з мотивів отримання потрібних показів від свідка, перевищив службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у слідчого ОСОБА_4 у провадженні перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000303 від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом викрадення 23 мішків кукурудзи належної ОСОБА_7 із приміщення що на території ТОВ «Укрітал» що в с.Воробіївка, Підволочиського району, Тернопільської області.

17.03.2020 з метою встановлення всіх обставин, викладених у допиті ОСОБА_8 від 13.03.2020 ОСОБА_4 спільно із оперуповноваженим Підвлочиського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_9 було здійснено виїзд в с.Токи Підволочиського району, Тернопільської області.

В ході проведення допиту ОСОБА_8 за участі матері останнього ОСОБА_10 17.03.2020 близько 16 год 00 хв. в кабінеті сільського голови Токийської сільської ради, що знаходиться за адресою: вул. Т.Шевченка, 48 с.Токи, Підволочиського району, Тернопільської області ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 вийти на вулицю та поспілкуватись без участі матері наодинці.

Поспілкувавшись на вулиці близько 10 хвилин, на шляху повернення до кабінету сільського голови в коридорі сільської ради на першому поверсі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , щоб той пройшов прямо по коридору а потім зайшов у останню кімнату по коридору справа.

Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зайшли у вищевказану кімнату ОСОБА_4 керуючись мотивом зверхнього ставлення, хибно розуміючи завдання служби, з мотивів отримання потрібних показів від свідка ОСОБА_8 перевищуючи свої службові повноваження, без будь-яких на те підстав, наніс ОСОБА_8 удари кулаком правої руки в праву та ліву половину обличчя після чого обхопивши двома руками шию останнього, продовжуючи свій злочинний умисел, наніс ще два удари коліном правої ноги в область грудної клітки потерпілого.

Внаслідок вищезазначених, умисних, протиправних, незаконних насильницьких дій старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , що супроводжувались безпідставним застосуванням фізичної сили ОСОБА_8 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин лівої вушної раковини та верхньої повіки правого ока.

Відповідно до вимог ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, складено 23.06.2020 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 указаного кримінального правопорушення, за яким останній пред`явлено підозру.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого екперименту від 05.05.2020, висновком експерта №282, висновком експерта №674, а також іншими матеріалами кримінального провадження №0000052 від 18.03.2020.

Санкції ч. 2 ст. 365 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Необхідно врахувати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, який відносяться до категорії тяжких злочинів,та усвідомлюючи суворість зазначеного злочину та покарання, передбаченого за його вчинення, підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні(п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Слід зазначити, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 кримінально-каране діяння стосується його службового становища, що унеможливлює виконання ним своїх обов`язків, оскільки, продовжуючи перебувати на вказаній посаді, а також матиме можливість незаконними засобами впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, використовуючи свої знайомства по службі та поза нею, також може впливати на свідків шляхом погроз відмови від участі у кримінальному провадженні, залякування, щодо притягнення останніх до адміністративної, кримінальної відповідальності, шляхом тиску з використанням свого службового становища. Так як злочин є з проявами насильства над потерпілим, може погрожувати застосувати подібне і до свідків.

3) перешкоджати кримінальному провадженню може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування (п. 4 ч.1 ст.177 КПК України).

Зазначає, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, який інкримінується підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, немає беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оскільки, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків, просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави та покладеннм на останнього процесуальних обовзків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 не перешкоджає здійсненню досудового розслідування, не ухилявся від слідства, прокурором не спростовано того, що до підозрюваного може бути застосований більш мякий запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників, перевіривши надані матеріали, суд установив таке.

Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ведеться досудове розслідування у кримі- нальному провадженні №0000052 від 18.03.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

23.06.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Наказом №252 ОСОБА_4 призначено з 15.10.2019 на посаду старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України ставиться стороною обвинувачення у звязку з можливістю визначення розміру застави, оскільки лише запобіжний захід тримання під вартою забезпечить у подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_4 усіх процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування.

З пояснень прокурора, слідчого, копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: протоколу допиту свідка, протоколу допиту потерпілого, протоколу проведення слідчого експерименту, висновку експерта №282, висновку експерта № 674-додатковий, заяви про вчинення злочину та ін. документів вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Згідно ч. 2 ст. 365 КК України за вчинення даного злочину, може бути призначено покарання у виді строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , крім наявності підстав, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, передбаченого строку покарання, можливого до призначення у разі доведеності вини, особу підозрюваного, який є особою, що раніше не судимий, даний злочин був скоєний при виконанні ним службових обов`язків.

У відповідності до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання

Так, прокуратурою обґрунтовано підозру у вчиненні підозрюваним даного кримінального правопорушення.

Однак, з урахуванням особи підозрюваного та характеру вчиненого ним, прокурор не довів застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

2) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 3) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 4) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 5) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 6) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 7) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний більш як 12 років працює у правоохоронних органах та зауважень до служби не мав, має не погану репутацію. Має міцні соціальні звязки, на утриманні малолітня дитина. З пояснень захисника вбачається, що потерпілий на час розгляду клопотання перебуває на строковій службі, отже підтверджується відсутність можливого контакту.

З урахуванням наявних обставин та для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні і тих, які існують на час розгляду клопотання, суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід: особисте зобов`язання а також покласти на нього обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про відсутність складу кримінальних правопорушень, які інкримінують підозрюваній та вважає за недоцільне досліджувати вказані обставини та факти при обранні запобіжного заходу, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді застави, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

Наведені обставини дають слідчому судді підстави вважати, що для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання перешкоджанню органам досудового розслідування, у кримінальному провадженні, є всі наявні підстави застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання а також покласти на нього обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 176-178, 182, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває (в межах Тернопільскої області), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та потерпілим ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів МВС свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

У разі невиконання обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 10 липня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1