Справа №705/1303/20
1-кп/705/832/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 20.03.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржовий Кут Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

02.04.2020 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з Уманської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000175 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями судове провадження було передане судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 03 квітня 2020 року у судовому провадженні було призначене підготовче судове засідання на 07 травня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні 07 травня 2020 року прокурор вважав, що є всі підстави для призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений та потерпілий не заперечували проти призначення судового розгляду.

Заслухавши позицію прокурора, обвинуваченого та потерпілого, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Частина 2 статті 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Зокрема, згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд звертає увагу на те, що правова кваліфікація дій обвинуваченого у обвинувальному акті зазначена з посиланням на ч.1 ст.229 КК України. При цьому, у назві обвинувального акту вказано, що він складений у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

Проте, суд виходить саме з кінцевої правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого, згідно обвинувального акту, обвинувачується ОСОБА_3 .

Виходячи з номеру частини та номеру статті Кримінального кодексу України, за якою пред`явлене обвинувачення, суд вважає, що у обвинувальному акті не зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у відповідності до диспозиції ч.1 ст.229 КК України, яка передбачає відповідальність за незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або інше умисне порушення права на ці об`єкти, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.

Натомість, у фактичних обставинах кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення наявні посилання на заподіяння обвинуваченим рани кішці, що завдали останній фізичну біль.

У обвинувальному акті також не вказана правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.229 КК України.

У підготовчому судовому засіданні на запитання головуючого судді чому формулювання обвинувачення не відповідає диспозиції ч.1 ст.229 КК України, прокурор пояснив, що в даному випадку допущена механічна помилка і вірною слід вважати кваліфікацію за ч.1 ст.299 КК України.

Однак, прокурором не враховано, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким особі висувається обвинувачення. Тому суд має право виходити при розгляді справи лише з тієї правової кваліфікації та номерів частини і статті Кримінального кодексу України, які зазначені у обвинувальному акті.

Крім того, навіть припустивши механічну помилку у зазначенні номеру статті закону України про кримінальну відповідальність у правовій кваліфікації дій обвинуваченого, хоча суд не може ґрунтувати свої рішення на припущеннях, у обвинувальному акті відсутня правова кваліфікація і згідно диспозиції ч.1 ст.299 КК України, яка передбачає відповідальність за жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, у тому числі безпритульними тваринами, що вчинене умисно та призвело до каліцтва чи загибелі тварини, а також нацьковування тварин одна на одну чи інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, публічні заклики до вчинення діянь, які мають ознаки жорстокого поводження з тваринами, а також поширення матеріалів із закликами до вчинення таких дій.

У правовій кваліфікації дій обвинуваченого зазначено «знущання над твариною, що відноситься до хребетних, вчинене із застосуванням жорстоких методів», тобто зазначено правову кваліфікацію за ч.1 ст.299 КК України в редакції статті, яка діяла до 4 серпня 2017 року, і яка на час складання обвинувального акту вже не існувала.

У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи.

Крім того, положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відсутність формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення у відповідності до диспозиції ч.1 ст.229 КК України, або ж правової кваліфікації за ч.1 ст.299 КК України, якщо брати до уваги позицію прокурора про механічну помилку у зазначенні статті закону України про кримінальну відповідальність, позбавляють сторону захисту можливості належним чином підготуватися до захисту та права на справедливий суд.

Крім того, суд звертає увагу на те, що стаття 291 КПК України містить вичерпний перелік даних, які повинні бути зазначені у обвинувальному акті, як процесуальному документі. Зазначення інших відомостей та даних, які не передбачені КПК України, не допускається.

Натомість обвинувальний акт, що надійшов до суду, містить цілий ряд відомостей, які не передбачені у статті 291 КПК України.

Так, у обвинувальному акті наведено перелік доказів, які на думку сторони обвинувачення, підтверджують причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення. Суд вважає наведення таких відомостей у обвинувальному акті недопустимим, так як надання суду документів та відомостей, не передбачених статтю 291 КПК України, до судового розгляду заборонено, так як може певним чином вплинути на думку судді щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тим більше, обсяг доказів, які підлягають дослідженню під час судового розгляду, вирішується виключно судом.

Це стосується і зазначення у обвинувальному акті відомостей про речові докази у кримінальному провадженні, що також не передбачено ч.2 ст.291 КПК України.

Керуючись статтями 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000175 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України, повернути прокурору Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1