25.06.2020
Провадження № 1-кп/359/259/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25 червня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001273, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 21.06.2019 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, 21.06.2019 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків з попередньої судимості для себе не зробив та повторно вчинив тяжкий злочин проти власності, поєднаний з проникненням у приміщення, за наступних обставин.
19.06.2019, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_6 перебував за адресою АДРЕСА_2 , біля згорівшого будинку, поруч з яким знаходився гараж, двері до яких було зачинено на замок.
В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного гаражного приміщення.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, поєднаного з проникненням у приміщення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також те, що він протиправно обертає чуже майно на свою користь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, шляхом застосування пилки по металу, яку він віднайшов у згорівшому будинку поблизу, відпиляв замок вхідних дверей до гаражного приміщення належного ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого незаконно туди проник.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 взяв з вказаного гаражного приміщення фрезу «Штурм», вартість котрого 1959 грн. 70 коп., бензопилу «Husqvarna», ціна котрого 2433 грн. 33 коп., електропили «Chain saw», пуско-зарядний пристрій ПЗУ-50 «Темп» вартість котрого становить 682 грн. 50 коп., циркулярну пилку DWT HKS12-63 вартість котрого становить 1510 грн. 33 коп., велосипед «Дорожник» вартість котрого становить1746 грн. 67 коп., маршрутизатор ТР-Lіnk вартість якого 208 грн. 33 коп., належні ОСОБА_5 та склав їх до пакетів, які там знайшов, після чого з викраденим майном з місця вчинений злочину зник та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду.
У результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №13-1/1483 від 28.08.2019, завдано матеріальну шкоду на загальну суму 8540 (вісім тисяч п`ятсот сорок) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення відповідає дійсності. Щиро розкаявся та показав, що він 19.06.2019, приблизно о 14:00, він перебував за адресою АДРЕСА_2 , біля згорівшого будинку, поруч з яким знаходився гараж. Двері до яких було зачинено на замок. Тоді він вирішив таємно проникнути до даного гаража. Пилкою по металу, яку він знайшов у згорівшому будинку поблизу, відпиляв замок вхідних дверей до гаражного приміщення, після чого туди проник, звідки взяв фрезу будівельні інструменти та інші речі, які склав до пакетів, та виніс з подвір`я після чого.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно: за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає правильною.

Майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_6 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_6 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_6 виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки які вважав необхідними для доведення злочину (крадіжки) до кінця. Отже, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.

Разом з цим, обвинувачений злочин вчиняв з проникненням в інше приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, під іншим приміщенням слід розуміти різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). Так, обвинувачений перебуваючи біля згорілого будинку, поруч з яким знаходився гараж, двері до яких було зачинено на замок, проник на територію домоволодіння, що належить потерпілому, де у гаражному приміщені, в якому зберігалося майно потерпілого, зламавши замок незаконно проник в середину. Умисел на викрадення чужого майна у нього виник ще до проникнення у гараж. Тому крадіжка має ознаку його вчинення - поєднані з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до пункту 2 примітки до статті 185 КК України у статтях 185, 186, 189 та 190 КК України значна шкода визначається із врахування матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято. Суму штрафу призначену вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2019 обвинувачений станом на момент розгляду даного кримінального провадження не сплатив. У судовому засіданні даний факт офіційного підтверджено обвинуваченим про сплату суми штрафу суду не надав.

Таким чином, не відбувши попереднє покарання, обвинувачений повторно вчинив новий злочин проти власності. У пункті 7 ППВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. Якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_6 міститься ознака повторності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи дані при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий 21.06.2019 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Обвинувачений не одружений. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працевлаштований. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. За місцем реєстраціє та проживання зарекомендував себе з посередньої сторони. З боку сусідів в усній формі надходять скарги про зловживання ним спиртних напоїв, у вживанні наркотиків не помічався. ОСОБА_6 призовного віку і на виклики Бориспільського військкомату не з`являється.

Разом з цим судом встановлено, що обвинувачений не притягувався до адміністративної відповідальності про порушення громадського порядку.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.
Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викраденим майном він розпорядитися на власний розсуд.
Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, згідно вимог статті 12 КК України та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на три роки, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, думки потерпілого, які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин не відбувши покарання призначене вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2019, яким його було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне виконувати призначені покарання самостійно. Так, згідно вимог ч. 3 ст. 72 КК України кожне з призначених покарань має виконуватися самостійно, оскільки покарання у виді штрафу складанню з іншим видом покарання не підлягає.

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні експертизи в сумі 1256 гривень 08 копійок.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, 127-128, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 3 ст. 185 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .

Іспитовий строк ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на користь Держави України - 1256 гривень 08 копійок, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ: велосипед «Люкс» рожевого кольору з маркувальним надписом «Дорожник». З чорною передньою пошкодженою корзиною, - залишити у володінні власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим, в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1