КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль PORSСHE 911 CARRERA, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт не погоджується з вискоками слідчого судді щодо відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не надано відомостей, які б давали розумні підстави і підозри вважати його доказом злочину. Крім того згідно доводів апеляційної скарги, слідчим суддею були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: клопотання слідчого про арешт майна розглянуто поза межами встановлених КПК України строків; не враховано співмірності застосованих заходів та наслідків від арешту майна; не повідомлено власника майна про розгляд клопотання слідчого; не встановлено причетності власника майна до кримінального правопорушення. Також, на думку ОСОБА_6 , поза увагою слідчого судді залишилися і ті обставини, що саме клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема в ньому не наведено доводів щодо обґрунтування мети такого обмежувального заходу.

Посилається апелянт і на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він не викликався в судове засідання, а про постановлене судом рішення дізнався з реєстру 04 листопада 2019 року.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007327 від 31 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що протягом 2016-2018 років ТОВ «Будівельний холдинг «Шевченківський» (, м.Київ, провулок Виноградний, буд. 1/11, оф. 46) визнано переможцем 29 процедур публічних закупівель, які проводилися ДП «НЕК Укренерго», та укладено договори підряду щодо будівництва (реконструкції) об`єктів Об`єднаної електроенергетичної системи України на загальну суму понад 195 млн. грн.

Відповідно до отриманої інформації, в рамках реалізації укладених з ДП «НЕК «Укренерго» договорів службовими особами ТОВ «Будівельний холдинг «Шевченківський» придбано обладнання іноземного виробництва та проведено роботи з завищенням вартості на суму понад 10 млн. грн.

Фактично, службові особи ТОВ «КРОК Г.Т.» за попередньою змовою зі службовими особами ДП «НЕК «Укренерго» та структурних підрозділів АТ «Укрзалізниця», використовуючи схему постачання продукції, що не відповідає якісним вимогам в частині матеріалів та технічних характеристик, здійснюють постачання кабельно-провідникової продукції неналежної якості, яка не відповідає встановленим Державним стандартам України вимогам, а її експлуатація може призвести до передчасного зношення повітряної лінії, порушення сталої роботи Об`єднаної електроенергетичної системи України, а також спричинення подій надзвичайного характеру, та завдати державі збитків на суму понад 60 млн. грн.

Засновником ТОВ «КРОК Г.Т.» є ОСОБА_6 .

Також встановлено, що у засновника ТОВ «КРОК Г.Т.» ОСОБА_6 у власності перебуває автомобіль PORSСHE 911 CARRERA, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 13 вересня 2019 року вище вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0007327.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт автомобіля марки PORSСHE 911 CARRERA, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що автомобіль PORSСHE 911 CARRERA, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набутий протиправним шляхом, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність у арештованого майна ознак речового доказу спростовуються вище наведеними обставинами.
Вище наведеним спростовуються і доводи апелянта з приводу тих обставин, що у клопотанні слідчого, в супереч вимог ст. 171 КПК України, не визначеному мету такого обмежувального заходу.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання ОСОБА_6 щодо розгляду клопотання слідчого про арешт майна поза межами визначеного Кримінальним процесуальним кодексом України строку.
Також, слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль PORSСHE 911 CARRERA, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/251/2020 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1