Справа №463/3649/20
Провадження №1-кс/463/2240/20
У Х В А Л А

05 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 29.04.2020р. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому міститься картка оператора мобільного зв`язку ПРАТ «Київстар» із номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 11.10.2019р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_7 , займаючи посаду начальника Головного управління Держеокадастру у Закарпатській області, зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, умисно, за попередньою змовою з держаним кадастровим реєстратором відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_8 та директором ДП «Брустурянське ЛМГ» ОСОБА_5 , видала 4 накази №№ 891-сг, 892-сг, 893-сг та 894-сг про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за межами населеного пункту, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про те, що вказані земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, хоча достовірно знала, що вказані земельні ділянки згідно індексних кадастрових карт, які є в наявності в Головному управлінні Держгеокадастру в Закарпатській області та відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, відносяться до земель лісового фонду та перебувають у постійному користуванні ДП «Брустурянське ЛМГ», а саме в кварталах 11 та 15 Плайського лісництва.

На підставі цих наказів ФОП ОСОБА_13 виготовив проекти землеустрою на вказані земельні ділянки, в процесі чого звернувся до ДП «Брустурянське ЛМГ» за погодженням меж цих земельних ділянок. Директор ДП «Брустурянське ЛМГ» ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що земельні ділянки, дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок у власність перебувають у постійному користуванні ДП «Брустурянське ЛМГ», а саме в кварталах 11 та 15 Плайського лісництва та відносяться до земель лісового фонду, поставив свій підпис у актах погодження меж земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 а саме у графі «Власники/користувачі суміжних земельних ділянок представник ДП «Брустурянське ЛМГ», чим ствердив, що земельні ділянки не відносяться до земель лісового фонду та не перебувають у постійному користуванні ДП «Брустурянське ЛМГ».

Державний кадастровий реєстратор відділу у Тячівському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_8 , у свою чергу, отримавши від ФОП ОСОБА_13 вказані проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 21.06.2019р., перебуваючи за місцем роботи в службовому кабінеті відділу у Тячівському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області м. Тячів, вул. Армійська, 2, внесла до поземельних книг у Державному земельному кадастрі в електронному та письмовому варіанті, завідомо неправдиві відомості про цільове призначення земельних ділянок, надавши їм статусу земель «для ведення особистого селянського господарства», зареєструвала їх, скріпивши вказану інформацію особистим підписом та особистим цифровим підписом, хоча достовірно знала, що вказані земельні ділянки, згідно індексних кадастрових карт та, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, відносяться до земель лісового фонду і перебувають у постійному користуванні ДП «Брустурянське ЛМГ», а саме в кварталах 11 та 15 Плайського лісництва. Після цього, системою Державного земельного кадастру зазначеним земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери, а саме: №:09:001:0029, площею 1,1 га; №:09:001:0031, площею 1, 3 га; №:09:001:0030, площею 1, 7686 га; №:09:001:0032, площею 1,81 га.

У подальшому ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, зловживаючи наданою їй владою та службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, а саме гр. ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою отримання неправомірної вигоди як для самої себе так і для третіх осіб, грубо порушуючи вимоги ст. 92 Земельного кодексу України, згідно із якими право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинено лише з вичерпних підстав, визначених статтею 141 даного Кодексу, тобто за умови добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках визначених цим Кодексом, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, 03.07.2019, у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому місці, видала завідомо протиправні накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 1350-сг, № 1351-сг, 1382-сг та 05.07.2019 наказ №1387-сг, якими затвердила проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вищенаведеним особам.

29.04.2020р. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено згадане вище майно, яке може мати доказове значення у кримінальному провадженні і тмоу, просить накласти арештна таке майно.

В судовому засіданні слідчий підтримав вимоги клопотання. Оскільки вище перелічене майно має доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на таке майно.

ОСОБА_5 , а також його представник адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечили проти обґрунтованості клопотання, окільки вважають, що під час вилучення зазначеного майна слідчим не доведено наявність обставин передбачених ч. 2 ст. 167 КПК України. Тому, вважають вилучення такого майна безпідставним і у задоволенні клопотання про накладення арешту просять відмовити.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, згідно його постанови від 26.03.2020р. визнано речовим доказом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та очевидну необхідність в арешті вищепереліченого майна, як речових доказів у кримінальному провадженні, з метою унеможливлення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування, вважаю, що клопотання слідчого слід задовольнити.

Що ж стосується аргументів сторони захисту, вважаю такі безпідставними.

Згідном матеріалів кримінального провадження, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено 12.02.2020р. В подальшому, 21.04.2020р. останнім повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та остаточну кваліфікацію їхніх дій за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України 29.04.2020р.

За змістом ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до обставин кримінінального провадження, злочинні дії вчинялись трьома співучасниками, де ОСОБА_5 , за версією слідства, відведена роль пособника, який сприяв іншим співучасникам у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що у сторони обвинувачення було достатньо підстав для висновку, що належний ОСОБА_5 мобільний телефон може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, адже очевидно, що такий міг використовуватись як засіб комунікації із іншими співучасниками злочину та узгодження з ними порядку дій.

Відтак, вважаю що при тимчасовому вилученні майна слідчим дотримано вимоги ч. 2 ст. 167 КПК України, внаслідок чого подальше накладення арешту на таке майно як одного з речових доказів у кримінальному провадженні, не може вважатись необґрунтованим.

Керуючись вимогами ст. ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000065 від 11.10.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України арешт на майно, тимчасово вилучене 29.04.2020р. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому міститься картка оператора мобільного зв`язку ПРАТ «Київстар» із номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 07.05.2020 року о 14.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1