Ухвала
Іменем України
17 березня 2020 року
м. Київ
справа № 438/578/18
провадження № 51-685ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представників цивільного відповідача ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисники порушують питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі зазначаються, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни

судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального

закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, вказаних вимог процесуального закону дотримано не було.
Зокрема, позиція захисників є незрозумілою, а касаційна скарга суперечливою, оскільки вони по суті скарги наводять доводи щодо необґрунтовано завищеного, на їхню думку, розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню

ОСОБА_8 згідно оскаржуваних судових рішень, і разом з тим вказують на безпідставне залучення ОСОБА_8 у кримінальному провадженні як цивільного відповідача.
Крім того, адвокати посилаються на істотні порушення кримінального процесуального закону, які убачають у невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, і при цьому вважають за можливе змінити оскаржувані судові рішення, чим допустили суперечності.
До того ж вимоги адвокатів про зміну оскаржуваних вироку та ухвали в частині вирішення цивільного позову та про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу представників цивільного відповідача ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без руху і надати їм для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їм буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3