КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_5,

суддів - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

секретаря - ОСОБА_8,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9,

підозрюваного - ОСОБА_1,

захисників - ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000555 від 22.11.2019 року, за апеляційною скаргою прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 23.01.2020 року,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженцю м. Переяслав-Хмельницького Київської області, громадянину України, українцю, з середньою освітою, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчим відділом Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000555 від 22.11.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

22 листопада2019 року об 11:40 год. ОСОБА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

23 листопада 2019 року слідчим вручено ОСОБА_1 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

23 листопада 2019 року слідчий СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_13 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м'якого запобіжного заходу, останній може вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2019 року в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням додаткових обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на врахування наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, та недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищення доказів та інших речей, що мають значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, та недостатності застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_14 подавапеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону. Зазначає, що не відповідає обставинам справи твердження суду про недоведеність існування ризику знищення підозрюваним доказів та інших речей, що можуть мати значення в кримінальному провадженні, оскільки фактично речові докази приховані підозрюваним та не знайдені під час проведеного обшуку. Крім того, апелянт вважає, що не повною мірою відповідають обставинам справи висновки суду про відсутність ризику підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на даний час підозрюється у вчиненні двох умисних злочинів, один з яких тяжкий. Також звертає увагу, що судом жодним чином не мотивовано недоведеність прокурором неможливість застосувати до підозрюваного більш м'який запобіжний захід. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу;

- підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м'який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв'язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визначення особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотання слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об'єктивно зв'язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми , щоб виправдати подальше розслідування або висунуте звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та Фокс, Кемпбелл і Гратлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України підтверджується зібраними доказами, зокрема протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.11.2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 від 22.11.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 22.11.2019 року; довідкою №1400 від 22.11.2019 року надану КНП «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_3; протоколах огляду місця події від 22.11.2019 року за місцем проживання потерпілого, за місцем його роботи та земельної ділянки у м. Переяславі, а також іншими доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_1 до вчинення передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України кримінальних правопорушень, є достатньо мотивованою і ці обставини доведені слідчим суду та свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні двох злочинів, вчинених із застосуванням насильства, в тому числі і тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

А отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 року.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповненні конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_1 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_1 відомо про існування ряду свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, показання яких можуть мати вирішальне значення для доведеності його винуватості.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає слушними та достатньо обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_9, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 23.01.2020 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15, погоджене прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_13, про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.01.2020 року включно, без визначення розміру застави, взявши його під варту в залі суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18