Справа № 743/490/20
Провадження №1-кс/743/94/20
УХВАЛА

12 травня 2020 року слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: скаржниці ОСОБА_3 , представника скаржниці адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 13.03.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області зі скаргою на постанову слідчого Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 13.03.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, розпочатого за заявою ОСОБА_3 про заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Скарга мотивована тим, що постанову про закриття кримінального провадження від 13.03.2020 скаржниця отримала лише 03.04.2020, відтак не пропустила строк на її оскарження. Доводи скарги щодо незгоди з прийнятим рішенням у кримінальному провадженні зводяться до того, що, на думку ОСОБА_3 , слідчим зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_7 у заподіянні останнім їй тілесних ушкоджень. Зокрема, вина ОСОБА_7 доведена її показами, показами свідка ОСОБА_8 , висновками судової медичної експертизи. Незважаючи на це, слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися, як процесуальним прокурором, так і слідчим суддею. Остання оскаржувана постанова слідчого також є необґрунтованою. Зокрема, слідчий у мотивувальній частині постанови послався на негативну характеристику скаржниці, видану головою сільської ради ОСОБА_9 , де остання вказала на конфліктність ОСОБА_3 та давній конфлікт з родиною ОСОБА_10 . Як зазначає скаржниця, характеристика не являється об`єктивною, оскільки між нею та головою сільської ради ОСОБА_9 неприязні відносини, а у родини ОСОБА_10 з головою сільської ради навпаки дружні стосунки. На даний час вказана характеристика є предметом оскарження у цивільній справі про захист честі та гідності, що розглядається Ріпкинським районним судом. Також однією з підстав для закриття кримінального провадження слідчий вказав той факт, що нібито скаржниця сама завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , хоча будь-яких даних з цього приводу не існує. Таким чином, скаржниця вважає, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина доведена, а постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник скаржниці адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу, просив її задовольнити з викладених в ній підстав.
ОСОБА_3 підтримала скаргу, вважає, що її права, як потерпілої від неправомірних дій ОСОБА_7 порушуються протягом тривалого часу.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.
Вислухавши учасників, дослідивши доводи скарги ОСОБА_3 , оскаржувану постанову від 13.03.2020 та матеріали кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, слідча суддя дійшла наступних висновків.
З витягу з ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016 встановлено, що 01.05.2016 до чергової частини Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_3 , мешканки с. Неданчичі Ріпкинського району, про те, що 01.05.2016 близько 09.00 години ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження.
Постановою від 13.03.2020 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Як встановлено з відміток на поштовому конверті, доданому до скарги, ОСОБА_3 отримала копію постанови про закриття кримінального провадження лише 03.04.2020.
Згідно штемпелю на поштовому конверті, скарга на постанову про закриття кримінального провадження від 13.03.2020 була направлена до суду 11.04.2020.
Таким чином, слідча суддя доходить висновку, що ОСОБА_3 не пропустила строк, визначений ст. 304 КПК України, для оскарження постанови про закриття кримінального провадження.
За результатом вивчення доводів скарги та мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження від 13.03.2020, необхідно зауважити наступне.
Як встановлено органом досудового розслідування з показів ОСОБА_3 , 01.05.2016, близько 09.00 годин, ОСОБА_7 , знаходячись на території господарства АДРЕСА_1 , на грунті виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_3 умисно вкусив її за другий палець лівої кісті. Вказані обставини підтвердив допитаний в якості свідка чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_8 .
Інші особи, допитані у даному кримінальному провадженні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заперечили обставини повідомлені подружжям ОСОБА_13 щодо подій, що відбулися 01.05.2016, а також заперечили причетність ОСОБА_7 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
В ході досудового розслідування було проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, зокрема, проведені слідчі експерименти, судові медичні експертизи, долучені до матеріалів кримінального провадження речові докази.
Виходячи зі змісту положень Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за результатом проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні, проаналізувавши зібрані докази, повинен вирішити питання чи достатньо є підстав для повідомлення особі про підозру, після чого прийняти одне з рішень передбачених ст. 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид із розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані зокрема, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну юридичну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень
У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, виносячи постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий зобов`язаний проаналізувати зібрані докази, їх взаємозв`язок, достатність і допустимість та викласти мотиви прийнятого рішення у мотивувальній частині постанови. При цьому, слідчий повинен встановити чи відсутня подія злочину, чи в діях певної особи відсутній склад цього злочину.
В даному випадку, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий фактично обмежився викладенням показів ОСОБА_3 , змісту характеристик заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (При цьому, яке доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення мають ці характеристики, є незрозумілим).
Крім того, слідчий в постанові про закриття кримінального провадження послався лише на висновки судової медичної експертизи № 433 від 05.05.2016, у відповідності до яких у ОСОБА_3 було виявлено тілесні ушкодження, у вигляді: саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кісті, котрі виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею за механізмом тертя і як у сукупності, так і окремо відносяться до категорії легких, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
При цьому, поза увагою слідчого залишено та не надано оцінки висновкам експерта № 208 від 06.06.2019, згідно яких у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді саден нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кісті, котрі виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими, в тому числі, могли бути зуби людини.
Згідно з ч. 10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Отже, слідчим взагалі не зазначено в постанові вищенаведений висновок експерта та не обґрунтовано, чому він не береться до уваги при оцінці всіх зібраних у кримінальному провадженні доказів, не вмотивовано, як цей висновок співвідноситься з іншими зібраними у справі доказами.
Також слідчим не надано оцінки й іншим доказам у кримінальному провадженні, не проаналізовано їх взаємозв`язок, що свідчить про неповноту дослідження слідчим кримінального провадження.
До того ж, постанова не містить будь яких обґрунтувань, чому слідчий дійшов висновку про відсутність саме складу кримінального правопорушення, а також про відсутність в чиїх саме діях та якого кримінального правопорушення.
Крім того, мотивувальна частина оскаржуваної постанови слідчого містить істотні суперечності. Так, слідчий, дійшовши висновку про відсутність складу кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, абзацом раніше у мотивувальній частині постанови, зазначає, що склав проект підозри відносно ОСОБА_7 .
Таким чином, позиція слідчого є невизначеною, суперечливою, неналежно обґрунтованою, а відтак оскаржуване рішення слідчого не може бути визнане законним і підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 369, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 13.03.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР № 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.
Постанову старшого слідчого СВ Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 13.03.2020 про закриття кримінального провадження в ЄРДР 0000252 від 01.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та проголошений 15 травня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1