Категорія:примусові заходи медичного характеру. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000218 ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року про застосування заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В :
Оскаржуваною ухвалою до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалою також вирішено питання речових доказів.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції погодився із клопотанням слідчого про те, що ОСОБА_9 , 18.01.2019 близько 16 год. 00 хв. перебуваючи по пр. Соборності, 37 у м. Луцьку, шляхом привласнення знайденого, придбав коробку з бойовими припасами, а саме із 50(п`ятдесятьма) патронами. Після чого, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу та в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зберігаючи при собі в рюкзаку, переніс вищевказану коробку з бойовими припасами на зупинку громадського транспорту «ТАМ-ТАМ», що по пр. Соборності у м. Луцьку, де продовжував незаконно зберігати в рюкзаку до моменту вилучення працівниками поліції 22.01.2019.

Так, 22.01.2019 під час огляду місця події, а саме зупинки громадського транспорту «ТАМ-ТАМ» по пр. Соборності у м. Луцьку, працівниками поліції у ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено коробку з бойовими припасами, а саме із 50(п`ятдесятьма) патронами, які згідно висновку судово балістичної експертизи №41 від 12.02.2019 відносяться до боєприпасів і є спортивно мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм, придатними для стрільби.

З огляду на дані обставини, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи № 164 від 24 квітня 2019 року про характер та тяжкість захворювання, суд застосував до останнього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 513 КПК України, застосував до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру за відсутності рішення про вчинення ним суспільно-небезпечного діяння. Крім того, в резолютивній частині не вказав про визнання чи невизнання доведеним вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння. Також зазначає, що в ухвалі суду відсутня вказівка про задоволення чи відмову в задоволенні вказаного клопотання. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області задовольнити частково, визнати доведеним, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та застосувати щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваної ухвали місцевого суду та основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка підтримувала апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу суду, захисника, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року передбачено, що при здійсненні правосуддя в кримінальних справах необхідність суворого додержання кримінально-процесуального законодавства незалежно від характеру і тяжкості вчиненого злочину, недопустимість будь-яких відхилень від вимог закону, маючи на увазі, що неухильне додержання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини і прийняття по ній законного, обґрунтованого і справедливого рішення.

Положеннями п.3 ч.1 ст.372 КПК України визначено, що в резолютивній частині ухвали зазначаються висновки суду; строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Згідно з вимогами п.п.1, 2 ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення судом ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру він зобов`язаний з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинено суспільно небезпечне діяння (кримінальне правопорушення) особою.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Водночас, згідно з ч.3 ст.513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що саме ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння (кримінальне правопорушення) суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із надання їм юридичної оцінки відповідно до ст.ст.94, 84-89 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної ухвали суду, суд першої інстанції, розглянувши клопотання, в порушення вимог ч.1 ст.513 КПК України, за відсутності рішення про вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосував до останнього примусові заходи медичного характеру. Також у резолютивні частині ухвали суд першої інстанції не зазначив про визнання чи невизнання доведеним вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як це передбачено п.3 ч.1 ст.372 КПК України.

Приписами п.3 ч.1 ст.409 КПК України встановлено, що підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону визнаються такі порушення діючого КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційної скарги, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції щодо ОСОБА_9 було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, виявлені порушення у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409, ст.ст.412, 415 КПК України тягнуть за собою скасування ухвали та призначення нового розгляду клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000218, внесеному до ЄРДР 22.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в суді першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно вжити всіх необхідних заходів з метою недопущення виявлених істотних порушень вимог КПК України, під час судового провадження розглянути клопотання у чіткій відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та прийняти законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: