Справа №585/4859/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/72/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, а також збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ромни Сумської області, українку, громадянку України, з середньою технічної освітою, працюючу інженером ІІ категорії з інвентаризації нерухомого майна Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано невинуватою та виправдано зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних парвопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в якій просить:

вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону;

дослідити в судовому засіданні апеляційного суду всі письмові докази, які маються у справі, допитати ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;

ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 358 КК України штраф в сумі 510 грн; за ч. 3 ст. 358 КК України - 1 року обмеження волі; остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 1 рік обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Даним вироком ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України визнано невинуватою та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх доводів прокурор у кримінальному провадженні вказував на те, що висновки суду першої інстанції про невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України; незаконність повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 358 КК України від 30.09.2018; невідповідність вимогам кримінального процесуального закону постанов від 30.09.2018 про перекваліфікацію діяння та від 28.11.2018 про виділення кримінального провадження №0000066 від 13.04.2018 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, від 28.11.2018 про визнання та приєднання до справи речових доказів, виділених з матеріалів кримінального провадження, а також протокол огляду документів речових доказів, виділених з кримінального провадження, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та кримінальному процесуальному законі.

При цьому зазначає, що слідчим у передбаченому ст. 110 КПК України порядку було винесено постанову від 30.09.2018 про перекваліфікацію діяння з ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 1 ст. 358 КК України, внесені відповідні відомості до ЄРДР та повідомлено ОСОБА_8 про підозру за цією статтею.

Наголошує, що рішення про перекваліфікацію діяння, а також рішення прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження №0000066 у кримінальне провадження №0000985 прийняті на підставі матеріалів досудового розслідування, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

Посилається на належність та допустимість долучених до матеріалів кримінального провадження доказів, які були за рішення прокурора виділені з кримінального провадження №0000066, належним чином завірені та оглянуті слідчим. Окрім того, до матеріалів даного кримінального провадження були залучені належним чином завірені документи, які вказують на джерела та порядок тих чи інших письмових доказів у ході розслідування кримінального провадження №0000066.

Вказує також на помилковість висновків суду першої інстанції, що ОСОБА_8 за своїми посадовими обов`язками інженера ІІ категорії з інвентаризації нерухомого майна, є технічним працівником і не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 358 КК України. Зокрема, суб`єктом даного злочину може бути будь-яка особа, якій виповнилось 16 років, а зміст правової кваліфікації діяння в обвинуваченні ОСОБА_8 полягає саме в підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Також прокурор стверджує, що обвинувачена не заперечувала факт внесення в документи недостовірних даних, та повторному підробленні документів, збільшивши житлову площу.

Крім того, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції не дав можливості надати для огляду оригінали технічного паспорта та інвентаризаційної справи №9684 на будинок по АДРЕСА_2 .

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Від захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якій він не погоджується із доводами прокурора у кримінальному провадженні та вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 законним, обґрунтованим, вмотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 37 КПК України.

При цьому вказує на те, що доводи прокурора про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України не підтверджується витягами з ЄРДР, а здійснення досудового розслідування без офіційного внесення відомостей до ЄРДР є недопустимим. Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора в частині вилічення з матеріалів кримінального провадження документів, що стосуються ОСОБА_8 , про визнання їх речовими доказами та протокол їх огляду, оскільки слідчим та прокурором порушено порядок вчинення процесуальних дій.

Вважає висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не може нести відповідальність за ч. 1 і 3 ст. 358 КК України, таким що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідження всіх обставин кримінального провадження та підтверджуються на доказах.

Звертає увагу апеляційний суд і на надуманість твердження прокурора у кримінальному провадженні про фактичне визнання ОСОБА_8 внесення недостовірних відомостей до документів.

Сторона захисту також не вбачає підстав для повторного дослідження апеляційним судом доказів, повний аналіз яких був наданий судом першої інстанції.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що працюючи, відповідно до наказу № 8 від 16 жовтня 2009 року в Комунальному підприємстві «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» Роменської міської ради, на посаді інженера 2-ї категорії з інвентаризації нерухомого майна і, будучи уповноваженою на проведення технічної інвентаризації нерухомого майна, обміряти та обстежувати конструктивні елементи будинків, будівель та споруд; складати ескізи та абриси на земельні ділянки, будинки, будівлі; викреслювати плани, визначати вартість нерухомого майнам; вносити зміни в технічну документацію та виготовляти повідомлення про зміни, виготовлення технічних паспортів на будівлі, 14 листопада 2017 року, в період часу з 8 до 16 години при виконанні отриманого від керівника КП «Роменського МРБТІ» завдання за замовленням ОСОБА_21 , від імені ОСОБА_15 , на проведення поточної інвентаризації та виготовлення технічної документації на житловий будинок АДРЕСА_2 , умисно, у порушення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна яка затверджена наказом Державного комітету України з питань житлового комунального господарства за № 127 від 24 травня 2001 року, належним чином не обстежила основні конструктивні елементи будинку, зокрема підлогу, вікна, двері та його внутрішнє опорядження. Не провівши обмірів приміщень вказаного будинку, ОСОБА_8 внесла завідомо для неї неправдиві записи до Журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку (далі по тексту Журнал), що знаходиться в інвентарній справі підприємства за № 9684, щодо розмірів приміщень мансандри, продовживши умовну нумерацію приміщень будинку, після раніше внесених 29.04.2014 відомостей по першому поверху,: «7. ОСОБА_22 » - загальною площею 24,8 м2.; «8. Житлова» - загальною площею 25,1 м2., «9. Житлова» - загальною площею 15,0 м2., «10. Санвузол» - загальною площею 6,6 м2., «11. Житлова» - загальною площею 25,7 м2. На час внесення вказаних відомостей у «Журнал…» ОСОБА_8 проігнорувала той факт, що кімната, яка нею була вказана як «8. Житлова», насправді не була добудована, усвідомлювала, що своїми діями навмисно завищує розмір загальної та житлової площі будинку на 25,1 м2 та вказала завідомо для неї неправдиву загальну площу мансандри 97,2 м2, з якої житлової - 65,8 м2, а також всього по будинку загальну площу - 222,9 м2, з якої житлової - 116,4 м2, після чого здійснила відмітку про реєстрацію поточних змін за своїм підписом, чим завершила оформлення завідомо неправдивих даних в технічній документації на будинок.

Після вказаних дій, у той же день, ОСОБА_8 , не повідомивши про неправдиві записи в Журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку АДРЕСА_2 , сертифікованого інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_11 , виготовила від її імені Технічний паспорт на садибний житловий будинок, у якому до бланку поверхових планів та «Експлікації внутрішніх площ до плану будинку» (далі - «Експлікація»), власноручно внесла завідомо для неї неправдиві дані щодо загальної та житлової площі приміщень мансандри і всього по будинку за адресою: АДРЕСА_2 та власноручно завірила його своїм підписом.

Продовжуючи свої злочинні дії з підробки офіційного документу, ОСОБА_8 передала підроблений Технічний паспорт на підпис керівництву Комунального підприємства « Роменське МБТІ» з метою подальшого вручення замовнику. Директор КП «Роменське МРБТІ» ОСОБА_12 , не будучи ознайомленим про підроблення технічного паспорту, посвідчив його своїм підписом та відтиском печатки даного підприємства, а також відтиском печатки сертифікованого техніка з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_11 , яка на той час знаходилась в його кабінеті.

У період часу з 14.11.2017 по 04.12.2017 Технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовлений КП «Роменське РМБТІ» станом на 14.11.2017 року, з підробленими ОСОБА_8 документами використовувався при здачі житлового будинку до експлуатації, оформленні прав власності і при його продажу Роменській міській раді Сумської області, за кошти державного бюджету, шляхом надання його ОСОБА_14 до виконавчого комітету Роменської міської ради і ТОВ «Юридична фірма «Юрісперітус», а також посадовими особами виконавчого комітету Роменської міської ради до обласної комісії з питань використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво/капітальний ремонт/реконструкцію малих групових будинків, будинків підтриманого проживання, будівництво/придбання житла для дитячих будинків сімейного типу, соціального житла для дітей сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, виготовлення проектно-кошторисної документації, створеної розпорядженням голови Сумської ОДА від 24.11.2017.

Вищевказані дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України підроблення іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством і який надає права, з метою використання його іншою собою.

Крім того, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 , перебуваючи на робочому місці у період з 5 грудня 2017 року з 8 години 30 хвилин по 6 грудня 2017 року, в приміщенні КП «Роменське МРБТІ» на прохання діючого в інтересах ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , не здійснюючи вихід до будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно підробила відомості у Технічному паспорті унісши до Експлікації приміщень до плану зазначеного житлового будинку завідомо неправдиві для неї відомості у сторону збільшення розмірів загальної площі будинку до 222,9 м. кв. при фактичній 205, 2 кв.м., житлової площі будинку - до 166,4 кв.м., при фактичній - 100,8 кв.м., шляхом безпідставного віднесення до житлового приміщення холу на першому поверсі, якому в технічному паспорті надала назву «вітальня 1.», «житлової кімнати 8.» мансандри, що взагалі була відсутня та сходових клітин на першому поверсі та мансандри, які у технічному паспорті відображені у межах «вітальні 1.» та «вітальні 7.», особисто знищивши шляхом розірвання руками попередній аркуш «Експлікації внутрішніх площ до плану будинку».

Продовжуючи свої злочинні дії, замінивши раніше підроблений аркуш «Експлікації» повторно підробленим, ОСОБА_8 , після виконання невстановленою особою підпису в графі «Перевірив», того ж дня, але не пізніше 08 год. 50 хв. 06.12.2017, особисто передала його ОСОБА_14 для вручення ОСОБА_15 та його подальшого використання останнім та іншими особами.

Аналогічні зміни житлової площі ОСОБА_8 , у період з 05.12.2017 року по 08 год. 30 хв. 06.12.2017 року власноручно та безпідставно внесла до Журналу внутрішніх обмірів розрахунків площ приміщень будинку в Інвентаризаційній справі № 9684 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: закреслила розмір площі «вітальні 1.» першого поверху - 25,2 м2 у колонці «допоміжна площа житлових квартир» та внесла цей же розмір у колонку «житлова (основна»), і таким же чином перенесла розмір кімнати «вітальні 7.» - 24,8 м2 з колонки «допоміжна площа житлових квартир» у колонку «житлова (основна»).

Технічний паспорт на будинок з підробленими даними, Замовник використав при здачі житлового будинку до експлуатації, оформлення права власності і внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під час його продажу Роменській міській раді Сумської області, за кошти державного бюджету.

Дії ОСОБА_8 по вказаному епізоду органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України підроблення іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством і який надає права, з метою використання іншою особою, вчинене повторно.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2019 року, ОСОБА_8 визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1, ч. 3 ст. 358 КК України у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення наявності в її діях складу злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд суду першої інстанції, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які проти задоволення апеляційної скарги заперечують, просили вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Оскільки в ході апеляційного розгляду прокурор не підтримала клопотання про дослідження в судовому засіданні апеляційного суду письмових доказів та допиті свідків, які були заявлені письмово в апеляційній скарзі, тому колегія суддів це клопотання, за своєю ініціативою, на обговорення не ставила.

У відповідності до положень ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог закону, суд першої інстанції при ухваленні виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 , дотримався.

Так, основними доводами апеляційної прокурора у кримінальному провадженні, щодо незгоди в виправдувальним вироком є те, що висновки суду першої інстанції про невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України; незаконність повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 358 КК України від 30.09.2018; невідповідність вимогам кримінального процесуального закону постанов від 30.09.2018 про перекваліфікацію діяння та від 28.11.2018 про виділення кримінального провадження №0000066 від 13.04.2018 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, від 28.11.2018 про визнання та приєднання до справи речових доказів, виділених з матеріалів кримінального провадження, а також протокол огляду документів речових доказів, виділених з кримінального провадження, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та кримінальному процесуальному законі.

Колегія суддів перевірила такі доводи прокурора, як у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства, так і відповідно до даних, що містяться в документах наявних в матеріалах кримінального провадження, і дійшла наступних висновків.

Так, судом першої інстанції були детально проаналізовані всі слідчі дії, які стосувалися внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженню та в кримінальному провадженню, з якого виділялися матеріали провадження, всім слідчим діям ( процесуальним документам) була надана правильна юридична оцінка, і колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора, що висновки суду не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та кримінальному процесуальному законі.

Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження постанови прокурора від 28 листопада 2018 року, слідує, що з матеріалів кримінального провадження за № 0000066 від 13 квітня 2018 року, внесеного до ЄРДР, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, були виділені відомості відносно ОСОБА_8 про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ч 3 ст. 358 КК України (т. 1 а.с. 163 165).

Статтею 217 КПК України передбачено, що у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного і більше кримінальних правопорушень.

Відповідно вимог чинного законодавства, виділення з матеріалів досудового розслідування щодо інших кримінальних правопорушень можливо у разі, якщо у первісному кримінальному провадженні виявляється, що одна особа підозрюється у скоєнні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одних і тих саме кримінальних правопорушень.

Тобто, з матеріалів досудового розслідування можуть бути виділені матеріали щодо особи, яка вже має статус підозрюваного по первісному кримінальному провадженню, у разі встановлення її причетності до скоєння інших кримінальних правопорушень.

При цьому, КПК України не передбачена можливість виділення з матеріалів досудового розслідування, яке проводиться стосовно однієї особи, матеріалів щодо іншої особи, яка не має статусу підозрюваного у первісному провадженні. За таких обставин відомості про виявлення кримінального правопорушення вносяться до ЄРДР у загальному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000066 допитувалась як свідок, то усі слідчі та процесуальні дії у межах кримінального провадження за ч. 1 і ч. 3 ст. 358 КК України могли бути вчинені органом досудового розслідування виключно після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що передбачено ст. 214 КПК України.

Також з виписки з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань слідує, що 13 квітня 2018 року в кримінальному провадженні за № 0000066, дії особи ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України .

31 травня 2018 року кримінальне провадження за № 0000066 доповнено реєстрацією злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відносно: ОСОБА_14 і ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 166 ).

31 жовтня 2018 року кримінальне провадження за № 0000066 доповнено реєстрацією злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України відносно: ОСОБА_17 і ОСОБА_23 (т. 1 а.с. 166 зв.)

27 листопада 2018 року кримінальне провадження за № 0000066 доповнено реєстрацією злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 167).

З Постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27 листопада 2018 року вбачається, що прокурор ОСОБА_24 об`єднав кримінальні провадження в одне і присвоїв їм номер № 0000066, з таких підстав : у провадженні за № 0000984 за ч. 3 ст. 358 КК України - не повідомлено особі про підозру, а у провадженні за № 0000066 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 і ч. 2 ст. 367 КК України - не встановлені усі особи, причетні до злочину ( т. 1 а.с. 169).

Проте, з досліджених у судовому засіданні у кримінальних провадженнях слідчих суддів Роменського міськрайонного суду Сумської області за номерами: № 1-кс/585/373/18; 1-кс/585/374/18; 1-кс/585/404/18; 1-кс/585/387/18; 1-кс/585/644/18; 1-кс/1087/18; 1-кс/585/1088/18; 1-кс/1124/18; 1-кс/585/1125/18, витягів з ЄРДР видно, що за датою реєстрації провадження № 0000066 на 13 квітня 2018 року, в часі 14:54:53 і в даті внесення до ЄРДР 13 квітня 2018 року в часі 14:47:51, було внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України у фабулі якого вказано, що службові особи підробили документи на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який у подальшому був придбаний виконавчим комітетом Роменської міської ради за завищеною ціною. Дані про особи які вчинили злочин відсутні. Будь яких даних про реєстрацію злочину з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за таких обставин повідомлення про підозру від 30 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 358 КК України, вручене ОСОБА_8 у межах кримінального провадження № 0000066 є незаконним, оскільки на час вручення підозри ОСОБА_8 відомості про цей злочин взагалі не було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає цілком обґрунтований висновок суду першої інстанції про те, що і Постанова від 30 вересня 2018 року про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні за № 0000066 із ч. 1 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 358 КК України, відносно ОСОБА_8 , суперечить кримінальному процесуальному законодавству в частині епізоду підроблення Технічного паспорту і Інвентарної справи на будинок в АДРЕСА_2 , оскільки, до ЄРДР не були внесені відомості про злочин передбачений ч. 1 ст. 358 КК України.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що у мотивувальній частині вказано, що 13 квітня 2018 року до ЄРДР були внесені дані про попередню кваліфікацію злочину за ч. 1 ст. 366 КК України, а не за ч. 1 ст. 358 КК України (т. 1 а.с. 173).

Також колегія суддів погоджується з твердженнями суду першої інстанції про те, що не відповідають кримінальному процесуальному законодавству і Постанова від 28 листопада 2018 року про виділення з матеріалів кримінального провадження за № 0000066 від 13 квітня 2018 року матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і 3 ст. 358 КК України (Т. 1 а.с. 163 165); Постанова слідчого від 28 листопада 2018 року про визнання та приєднання до справи речових доказів, виділенних з кримінального провадження № 0000066 від 13 квітня 2018 року (Т. 2 а.с. 120-122); Протокол огляду документів речових доказів, вилучених із кримінального провадження за № 0000066 від 13 квітня 2018 року (Т. 2 а.с. 123 124), оскільки, по первісному кримінальному провадженню, ОСОБА_25 не пред`являлася підозра за ч. 1 ст. 358 КК України в установленому законом порядку, тобто вона не мала процесуального статусу підозрюваної.

Даних про внесення до ЄРДР відомостей про злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 суду не надано. Досудове розслідування велося по факту службового підроблення документів на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно витягу з ЄРДР, кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 , було зареєстроване тільки 27 листопада 2018 року за № 0000984 (Т. 1 а.с. 168).

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, саме з цієї дати, 27.11.2018 року, могло бути розпочато досудове розслідування по кримінальній справі за ч. 3 ст. 358 КК України та вчинятися будь які слідчі чи процесуальні дії, у тому числі збирання доказів і прийняття процесуальних рішень, а отже усі процесуальні рішення, прийняті органом досудового розслідування до 27 листопада 2018 року відносно ОСОБА_8 , не можуть вважатися законними, і як наслідок - усі докази, зібрані до цієї дати, є недопустимими відповідно до положень ст. 86 КПК України, яка вказує, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і в частині того, що після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 10:43:51 кримінального провадження № 0000984 від 27 листопада 2018 року з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 , слідчий відразу вручив ОСОБА_8 , повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч 3 ст. 358 КК України та допитав її у якості підозрюваної у скоєнні зазначених злочинів ( Т. 2, а.с. 127-129, 130-132 відповідно), після чого 28 листопада 2018 року вручив повідомлення про завершення досудового розслідування (Т. 2 а.с. 137), а 30 листопада 2018 року склав прокол про надання доступу ОСОБА_8 і її захиснику до матеріалів кримінального провадження (Т. 2 а.с. 138 -140).

А отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що слідчий, не вчиняв будь - які слідчі чи процесуальні дії по збиранню доказів в межах кримінальних проваджень за №№ 0000984/ №0000985, за правовою кваліфікацією ч. 1 і ч. 3 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_8 .

З вищенаведених підстав, колегія суддів погоджується також із висновком суду першої інстанції про недопустимість наданих стороною обвинувачення копії письмових документів, як доказів.

Так, відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Пов`язуючи допустимість доказів з процесуальним порядком їх одержання, закон не тільки має на меті захист громадян від безпідставного вторгнення в їхні законні права та інтереси, але й виходить з того, що цей порядок містить гарантії одержання достовірної доказової інформації.

Допустимість доказів означає, що:

- фактичні дані як докази одержані уповноваженим на те суб`єктом;

- фактичні дані одержані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав та законних інтересів громадян;

- фактичні дані та сам процес їх одержання належним чином закріплені та засвідчені;

- зібрані докази та інші матеріали кримінального провадження загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності одержання фактичних даних.

Відповідно до правил оцінки доказів: а) суд, прокурор, слідчий та особа, яка провадить дізнання, вільні в оцінці доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Свобода в оцінці доказів гарантується законом (незалежність судді, процесуальна самостійність слідчого та особи, яка провадить дізнання, додержання таємниці наради суддів під час винесення вироку тощо); б) оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням особи, яка провадить дізнання, слідчого прокурора та суду. Суд під час оцінки доказів не пов`язаний з висновками, зробленими в обвинувальному акту слідчого і прокурора; в) оцінка доказів має ґрунтуватися на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності; г) під час оцінки доказів слідчий, прокурор та суд керується законом та правосвідомістю.

Всебічна оцінка доказів завершується побудовою висновків у справі та обґрунтуванням рішень, які приймаються щодо використання доказів.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується прокурором, що надані прокурором у кримінальному провадженні вище перелічені письмові документи, були зібрані в рамках кримінального провадження №0000066.

Законодавець передбачив ряд випадків можливості використання зібраних матеріалів, доказів у іншому кримінальному провадженні:

- статтею 257 КПК України передбачено можливість використання результатів НСРД в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді;

- статтею 159 КПК України урегульовано порядок тимчасового доступу до речей і документів як захід забезпечення кримінального провадження;

- виділення матеріалів кримінального провадження в інше регулюється статтею 217 КПК України.

Докази на підтвердження звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів кримінального провадження №0000066 та винесення слідчим суддею відповідного рішення, стороною обвинувачення надано не було.

Таким чином, колегія суддів, вважає безпідставними доводи прокурора в його апеляційній скарзі про належність та допустимість долучених до матеріалів кримінального провадження доказів, які були за рішення прокурора виділені з кримінального провадження №0000066, належним чином завірені та оглянуті слідчим, оскільки використання в даному випадку доказів, зібраних в іншому кримінальному провадженні, шляхом винесення постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів, виділених з кримінального провадження №0000066, їх копіювання та проставлення на них печатки Роменського ВП ГУНП в Сумській області для пакетів №1, є таким, що порушує вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку збирання доказів.

Що стосується інших доказів, якими прокурор також обґрунтовував вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, а саме показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , то як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції детально проаналізувавши покази кожного з вказаних свідків, дійшов правильного висновку, з яким повністю погоджується колегія суддів, що такі показання жодним чином не підтверджується вчинення ОСОБА_8 інкримінованих їй злочинів, за обставин викладених в обвинувальному акті, оскільки, як правильно вказав суд першої інстанції, їх показами не підтверджується наявність умислу у ОСОБА_8 на підроблення документів, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони злочині, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Посилання прокурора на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 358 КК України є непереконливими, оскільки ОСОБА_8 виправдана з підстав ненадання стороною обвинувачення належних та допустимих, а також достовірних доказів того, що ОСОБА_8 усвідомлювала та свідомо допускала підроблення технічного паспорту на житловий будинок, з метою використання іншою особою, з кваліфікуючою ознакою повторність, а не з підстав того, що вона не може бути суб`єктом інкримінованих їй злочинів.

Колегія суддів вважає безпідставними також і доводи прокурора про визнання винною ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки як в суді першої інстанції обвинувачена, так і захисник в запереченні на апеляційну скаргу прокурора, заперечували наявність умислу у ОСОБА_8 на внесення до технічної документації на житловий будинок завідомо для неї неправдивих відомостей.

З приводу не надання прокурору можливості подати оригінали технічного паспорту та інвентаризаційної справи, то такі дії суду не призвели до неповноти судового слідства, оскільки як уже зазначалось вказані документи були отримані в межах кримінального провадження №0000066 від 13.04.2018, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і прокурором навіть в ході апеляційного розгляду не вдалося пояснити суду, яким же чином він міг надати в судове засідання по кримінальному провадженню №0000985 докази (оригінали документів), які знаходяться в іншому кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевказаного, на переконання колегії суддів, рішення суду про виправдання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, є правильним. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки судом досліджено та надано оцінку всім доказам наданим сторонами кримінального провадження, що свідчить про всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин провадження в їх сукупності.

Суд дійшов до правильного висновку, що сторона обвинувачення не надала суду достатніх переконливих доказів на підтвердження наявності в діянні ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 ч. 3 ст. 358 КК України, поза розумним сумнівом.

Колегія суддів зазначає, що апеляційний перегляд виправдувального вироку здійснюється відповідно до ст. 404 КПК України, і в апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної обставини, що передбачена ст.412 КПК України, яка б свідчила про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило суду постановити законний та обґрунтований вирок, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2019 року, яким ОСОБА_8 , обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, визнано невинуватою та виправдано, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4