Єдиний унікальний номер справи 185/370/18
Провадження № 1-кп/185/51/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003247 від 23 листопада 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кохівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22 червня 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-16 листопада 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1, ст. 71 ч.1, 72 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі;

06 червня 2014 року звільнений із Комісарівської ВК Луганської області (№ 22) на підставі ухвали Перевальського районного суду Луганської області від 29 травня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08 червня 2014 року,

-27 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 289 ч.2, 187 ч.3, 186 ч.2, 69, 70 ч. 1 КК України до 5 років 1 міс. позбавлення волі,

11 жовтня 2017 року звільнений із Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кохівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2017 року, приблизно о 02.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 , попередньо домовившись про здійснення незаконного заволодіння транспортним засобом з ОСОБА_4 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, сумісно прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що у останнього у володінні мається транспортний засіб марки «ВАЗ 21061», держаний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у приміщенні гаража.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, самовільно зайшли, та перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 з метою проникнення у приміщення гаража, рукою зірвав навісний замок з воріт гаража, після чого сумісно з ОСОБА_4 , таємно, будучи впевненими в тому, що їхні дії є непомітними для власника домоволодіння, зайшли в гараж, де знаходився транспортний засіб марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак НОМЕР_1 . Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 сумісно з ОСОБА_4 відчинили двері автомобіля, після чого ОСОБА_3 сів за кермо транспортного засобу та запустив двигун за використанням дротів від замку запалювання, отримавши можливість керувати вказаним автомобілем та здійснювати на ньому рух.

Продовжуючи діяти умисно, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, в якому на задньому пасажирському сидінні знаходився обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи, що правомочності відносно транспортного засобу у них відсутні, виїхали з території домоволодіння АДРЕСА_2 , продовжуючи рух по вулиці, маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Прокинувшись від звука двигуна транспортного засобу та побачивши протиправні дії щодо незаконного заволодіння належним йому автомобілем, який знаходився у приміщенні гаража, ОСОБА_8 вибіг з будинку та побіг слідом за транспортним засобом з метою припинення протиправних дій водія. Розуміючи, що протиправні дії по незаконному заволодінню транспортним засобом стали очевидними для потерпілого ОСОБА_8 , який з метою припинення злочинних дій намагався сісти в салон автомобіля та зупинити його, з метою недопущення потерпілого ОСОБА_8 в салон автомобіля та уникнення затримання, маючи на меті продовження руху, обвинувачений ОСОБА_4 став ногами наносити удари в обличчя потерпілому ОСОБА_8 , в той час як обвинувачений ОСОБА_3 рукою намагався виштовхнути потерпілого ОСОБА_8 з салону транспортного засобу. Будучи зосередженим на потерпілому, не справившись з керуванням, обвинувачений ОСОБА_3 з`їхав на транспортному засобі в кювет, що призвело до зупинки автомобіля. Усвідомлюючи, що їхні дії стали помітними для власника автомобіля, потерпілого ОСОБА_8 , після того, як останній побіг до свого домоволодіння, злякавшись можливих дій обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримував в руках сокиру, обвинувачений ОСОБА_3 сумісно з обвинуваченим ОСОБА_4 , залишивши транспортний засіб на місці його зупинки, з місця вчинення злочину втекли.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене з проникненням у приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене з проникненням у приміщення.

Прокурором обвинувачення не змінювалося, тому кваліфікуюча ознака «погроза насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого» судом не може бути врахована, враховуючи межі обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, пояснив, що 23 листопада 2017 року він з братом ОСОБА_4 не викрадали автомобіль марки «ВАЗ», який належить потерпілому ОСОБА_8 . В цей час вони були вдома, вживали алкогольні напої. Згодом ОСОБА_3 вину визнав та пояснив, що 23 листопада 2017 року, приблизно о 02 год., він з братом ОСОБА_4 з гаража на території домоволодіння АДРЕСА_2 угнали автомобіль «ВАЗ», який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, пояснив, що 23 листопада 2017 року він з братом ОСОБА_3 не викрадали автомобіль марки «ВАЗ», який належить потерпілому ОСОБА_8 . В цей час вони були вдома, вживали алкогольні напої. Згодом ОСОБА_4 вину визнав та пояснив, що 23 листопада 2017 року, приблизно о 02 год., він з братом ОСОБА_3 з гаража на території домоволодіння АДРЕСА_2 угнали автомобіль «ВАЗ», який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 23 листопада 2017 року вночі приблизно о 02.00 годині він прокинувся, почувши звук роботи двигуна його автомобіля, який стояв у гаражі. Він хотів вийти з будинку, проте двері зовні були зв`язані. Він розірвав мотузки та вибіг на подвір`я. Його автомобіль вже рухався, і він намагався його зупинити. Відкривши двері транспортного засобу, він побачив двох чоловіків: один сидів за кермом, інший перебував на задньому пасажирському сидінні, також відчув запах алкоголю. Вдвох вони стали виштовхувати його з салону автомобіля: той чоловік, що сидів за кермом, став штовхати його руками, інший, який перебував ззаду, став виштовхувати його ногами. Автомобіль вже був за двором його будинку, транспортний засіб заїхав в кювет, він випав з автомобіля. В цей момент з салону автомобіля вийшов обвинувачений ОСОБА_4 , став рухатися в його напрямку, в його руках він побачив сокиру. Він злякався, тому забіг до приміщення власного будинку, зачинив двері, та подзвонив в поліцію. Пізніше приїхали працівники поліції, допитали його та зняли відбитки пальців рук. Тієї ночі саме обвинувачений ОСОБА_4 ногами виштовхував його з автомобіля та потім вийшов з сокирою з салону його автомобіля. ОСОБА_9 в автомобілі під час викрадення він не бачив. До цих подій він не передавав обвинуваченим в користування його автомобіль. Ніяких тілесних ушкоджень в нього не було. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має.

Свідок ОСОБА_10 під час допиту пояснила, що проживає тривалий час однією сім`ю з потерпілим. Ввечері напередодні злочину зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 та поросив відвезти метал. Вона йому відмовила. Вночі вона почула, як запустився двигун автомобіля. Транспортний засіб стояв у гаражі, ворота якого були зачинені на замок. Потерпілий ОСОБА_8 підвівся та побіг на подвір`я, двері до будинку були зв`язані проволокою з вулиці, ОСОБА_8 вдалось вибігти з будинку, він намагався зупинити автомобіль. Через деякий час ОСОБА_8 забіг до будинку та крикнув: «Закривай двері, бо вони з сокирою». На ньому вона помітила подряпини. Вона чула голос обвинуваченого ОСОБА_4 . Потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що обвинувачені заволоділи протиправно його автомобілем.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 розповіла, що обвинувачені її сини. 20-21 листопада 2017 року, приблизно о 23.00 годині, до них в гості прийшов ОСОБА_9 з алкоголем. В цей день вони вже випили один літр самогону до приходу ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 вже спав. Потім прийшов ОСОБА_12 . Вона разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вживали спиртні напої. Обвинувачений ОСОБА_4 не прокидався та до них не приєднувався, з будинку не виходив. Вона не бачила, коли і куди виходив обвинувачений ОСОБА_3 . Пам`ятає, що ОСОБА_9 пішов проводжати ОСОБА_12 додому. Вона лягла спати, коли прокинулась о 05.00 годині, побачила потерпілого та поліцію. Свідком подій вона не була. З будинку не виходила. Дійсно в будинку була сокира, якою користувалась вона та її син, обвинувачений ОСОБА_4 .

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 і вважає, що як мати обвинувачених вона має зацікавленість щодо їх долі, зокрема виду і строку покарання. Її свідчення спростовуються показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який прямо вказав на обвинувачених як осіб, які заволоділи його транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 19 числа влітку о 13.00 годині прийшов до родини ОСОБА_13 до с. Мар`ївка. В кімнаті відпочивав обвинувачений ОСОБА_4 після вжиття алкогольних напоїв. В будинку був обвинувачений ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_11 , він став розпивати спиртні напої з ними. Потім прийшов ОСОБА_14 , його знайомий, проте прізвища його невідоме, вони вчотирьох продовжили вживати спиртні напої. Обвинувачений ОСОБА_3 його та ОСОБА_14 вигнав, і вони о 01.00 годині пішли додому. Коли вони йшли по вулиці, ОСОБА_14 запропонував йому піти до знайомого, щоб взяти автомобіль та доїхати додому. Вони підійшли до будинку, на подвір`ї не було частини паркану. ОСОБА_14 зайшов до двору будинку, потім покликав його виштовхати автомобіль, який знаходився в гаражі на подвір`ї. Він допоміг виштовхати автомобіль за подвір`я. ОСОБА_14 намагався завести транспортний засіб, він стояв поруч, в них нічого не виходило. В цей момент з будинку вибіг власник автомобіля. Вони стали тікати, власник транспортного засобу гнався за ними. Їм вдалось втекти та заховатись в бур`янах. Ніякої сокири в той момент в них не було, гараж, де стояв автомобіль, був відкритим.

Під час повторного допиту свідка ОСОБА_9 , останній 19 листопада 2017 року він здійснив угон автомобіля з хлопцем на ім`я ОСОБА_14 . Воронкіних там не було. Вони зайшли у двір, де був автомобіль червоного кольору. Він сів на пасажирському сидінні, а ОСОБА_14 сів за руль. Вони від`їхали та кинули автомобіль.
Покази свідка ОСОБА_9 протирічать і не узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_8 , який був безпосередньо на місці злочину. ОСОБА_9 не вірно вказав колір автомобіля та обставини заволодіння ним, що свідчить про його непричетність до даного злочину, тому суд не бере їх до уваги.

Потерпілий ОСОБА_8 спростував покази свідка ОСОБА_9 , зазначивши, що автомобіль був у гаражі, автомобіль жовтого кольору. Він чітко бачив ОСОБА_4 , а ОСОБА_9 він не бачив в автомобілі. У нього немає наміру оговорювати ОСОБА_4 . Він наполягає на своїх свідченнях.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 листопада 2017 року, ОСОБА_8 заявив про те, що 23 листопада 2017 року, в період часу з 02.00 год. до 02 год. 15 хв. невідома особа, шляхом злому навісного замка проникла до гаража по АДРЕСА_2 , звідки таємно, шляхом вільного доступу заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 /а.с. 205, т.1 /

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 листопада 2017 року за № 0003247 внесені відомості про інкримінований ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК Україна за заявою потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого 23 листопада 2017 року, приблизно о 02 год. 15 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , шляхом злому навісного замку проникли до гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно незаконно заволоділи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 /а.с. 39, т.2 /.

Згідно протоколу огляду місця події від 23 листопада 2017 року та фототаблиці до нього, проведений огляд гаража, розташованого на території буд. АДРЕСА_2 , з якого 23 листопада 2017 року було здійснено незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», д/н НОМЕР_1 . На відстані 20 м. по правій стороні від будинку в кюветі розташований вищевказаний автомобіль. Під час обробки поверхні автомобіля було виявлено та вилучено два відбитки пальців рук: 1- із зовнішньої частини задньої правої дверці автомобіля, 2- із зовнішньої частини водійської двері. Також було вилучена ковдра з мікрочастинками із заднього сидіння, мікрочастинки з двох передніх сидінь, потожирова речовина з поверхні керма автомобіля /а.с. 41-47, т.2 /.

Згідно протоколу огляду місця події від 23 листопада 2017 року та фототаблиці до нього, проведений огляд домоволодіння АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено сокиру. При обробці рукоятки сокири виявлено один слід пальця руки. Сокира та слід пальця руки вилучені до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області /а.с. 50-55, т.2 /.

Згідно висновку експерта № 20/4.6/724 від 27 листопада 2017 року, два сліди пальців рук розмірами 18х32 мм., 17х29 мм., вилучені 23 листопада 2017 року під час проведення огляду транспортного засобу марки «ВАЗ 21061», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди пальців рук розмірами 18х32 мм, 17х29 мм., вилучені з поверхні автомобіля марки «ВАЗ 2106», залишені, відповідно, великим пальцем правої руки та вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Слід пальця руки розмірами 16х19 мм., вилучений 23 листопада 2017 року під час проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_3 , придатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки розмірами 16х19 мм. залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 58-70, т.2 /.

Даний доказ підтверджує, що саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснили 23 листопада 2017 року угон автомобіля марки «ВАЗ 2106», який належить ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № 18/12.2/454 від 29 листопада 2017 року, середня ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21061, 1986 року випуску, шасі НОМЕР_4 , без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов, у яких він експлуатувався (зберігався), станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто 23 листопада 2017 року складає 25581 грн. 70 коп. /а.с. 72-74, т.2 /.

Згідно висновку експерта № 1628 від 13 грудня 2017 року, при дослідженні зразка крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлена група АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0 /а.с. 112-113, т.2 /.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, сумнівів у достовірності не викликають, обвинуваченими не спростовані, викривають обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Судом перевірено факт застосування до ОСОБА_3 незаконних заходів впливу зі сторони працівників поліції.

31 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із повідомленням про те, що протягом часу з 20.11.2017 до 25.11.2017 року, його в приміщенні Павлоградського ВП утримували працівники поліції, які із застосуванням фізичного насильства примусили його зізнатися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. За вказаним фактом 12.02.2018 року прокуратурою Дніпропетровської області до ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000144, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 ч. 1 КК України, та розпочато досудове розслідування. Постановою про закриття кримінального провадження від 21 лютого 2019 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000144 від 12 лютого 2018 року закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення /т.2, а.с. 1-2 /.

Суд вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив тяжкий злочин після незначного проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді позбавлення волі без конфіскації належного їм майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Враховуючи рівну участь обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартість проведення судово-автотоварознавчої експертизи № 18/12.2/454 від 29 листопада 2017 року в сумі 593 грн. 22 коп., судово-дактилоскопічної експертизи № 20/4.6/724 від 27 листопада 2017 року в сумі 790 грн. 96 коп. в рівних частках по 692 грн. 09 коп. з кожного на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання - з 24 листопада 2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 3 (три) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності залишити у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертиз на користь держави по 692 (шістсот дев`яносто дві) грн. 09 коп. з кожного.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «ВАЗ 21061», державний номер НОМЕР_1 , переданий

на зберігання ОСОБА_8 залишити останньому за належністю;

-простирадло, яким накривалося заднє сидіння транспортного засобу, передане на

зберігання до камери зберігання речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000533 від 23 листопада 2017 року) повернути ОСОБА_8 за належністю;

-дактилокарту та відбитки пальців рук; сліди рук, вилучені 23 листопада 2017 року з

автомобіля марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 в с. Мар`ївка Павлоградського району - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-сокиру, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів

Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000533 від 23 листопада 2017 року) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1