УХВАЛА

14 квітня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-36зво20
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року та вироку Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2019 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом,
в с т а н о в и л а:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією усього належного йому майна.
Вироком колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2019 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 суду залишено без зміни.
13 квітня 2020 року заявник ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленими щодо нього судовими рішеннями, звернувся до Верховного Суду України із заявою про їх перегляд у зв`язку з встановленням рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Поваров проти України» від 20 лютого 2020 року, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні кримінальної справи судом.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, є виключною обставиною.
Частиною 5 статті 33 КПК передбачено, що кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.
Відповідно до частини 3 статті 463 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати.
Водночас, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 , він звертається до Верховного Суду України. Ця обставина перешкоджає Суду вирішити питання щодо заяви ОСОБА_2 , оскільки заявник не звертається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду для розгляду його заяви.
Крім того, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту, встановленим частиною 2 статті 462 КПК.
Зокрема, до заяви долучається клопотання про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву.
Перевіряючи подані на адресу Суду матеріали на дотримання зазначених вимог процесуального закону, встановлено, що заявник не порушує питання про витребування копії рішення Європейського суду з прав людини у справі «Поваров проти України» від 20 лютого 2020 року, посилання на яке міститься в поданій заяві, та не долучає відповідного клопотання.
До того ж, частиною п`ятою статті 461 КПК встановлено строк звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, який становить не більше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, статусу остаточного.
Однак, заявником не долучено підтверджуючих документів, які б свідчили про дату отримання ним листа з Міністерства юстиції України, скерованого на адресу заявника з інформацією щодо набуття рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Поваров проти України» від 20 лютого 2020 року статусу остаточного.
Викладене позбавляє Суд можливості перевірити додержання ОСОБА_2 положень процесуального закону щодо дотримання строків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 461 КПК. У разі пропуску такого строку особа не позбавлена права заявити клопотання про його поновлення із зазначенням поважних причин його недотримання.
Відповідно до частини 3 статті 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, наявні підстави для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для усунення недоліків, а саме для виконання вимог статті 461 та пункту 5-1 частини другої статті 462 КПК, а в разі пропуску заявником строку подання заяви пункту 5-2 частини другої статті 462 КПК.

Керуючись статтями 429, 464 КПК, суддя
у х в а л и л а:
Заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 та вироку Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2019 року за виключними обставинами залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявникові.
У разі не усунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1