Справа №463/9288/19
Провадження №1-кс/463/28/20
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні скарги

23 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 19.08.2019 року, -

встановив:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 19.08.2019 року.
Скаргу мотивує тим, що 19.08.2019 року ним було скеровано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України притягнення завідомо невинного ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України. Слідчий Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порушення вимог ст.214 КПК України протягом 24 годин питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не вирішив. А тому скаржник звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник та його адвокат в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду скарги були повідомлені належним чином.
Представник Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Підпунктом 1 пункту 3.1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.
Тобто, законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до ЄРДР, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.
Судом встановлено, 19.08.2019 року ОСОБА_3 було скеровано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.
Та відповідно скаржник просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно матеріалів скарги встановлено, що вчинене, на думку скаржника, кримінальне правопорушення, передбачене ст.372 КК України, полягало в притягненні завідомо невинного ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України. Скаржник вважає, що зазначених кримінальних правопорушень не вчиняв, а тому відносно слідчого та прокурора підлягають внесенню відомості до ЄРДР.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину (кримінального правопорушення), мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Аналіз обставин справи свідчить про те, що скаржником формально перелічено ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.2 ст.372 КК України. Заява про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду, є надуманою, оскільки слідчий і прокурор виконували передбачені законом функції щодо порушення та розслідування кримінального провадження відносно скаржника. Жодних відомостей про те, що кримінальне провадження відносно скаржника за ч.4 ст.187, ст.257 КК України закрито, скаржника виправдано чи винесено відносно нього обвинувальний вирок немає. Тому суд приходить до висновку, що, подаючи таку скаргу, ОСОБА_3 хоче вплинути на винесення рішення по порушеній відносно нього справі.

У зв`язку з вищенаведеним суд у скарзі відмовляє.
Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
В скарзі відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1