УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції
з ДУ «Снігурівська ВК (№5)»)
представник колонії ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції
з ДУ «Снігурівська ВК (№5)»)

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23.12.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.
Короткий зміст ухвали.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23.12.2019 року у задоволенні подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає, що має ряд захворювань в тому числі і тяжкі, які перешкоджають йому як засудженому відбувати покарання.
В своїх доводах апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до нього положення частини 2 статті 84 КК України.
На переконання апелянта, суд першої інстанції під час постановлення ухвали надав перевагу його характеризуючим даним, а не висновкам лікарів.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 .
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2019 року у задоволені подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні подання суд прийшов до висновку, що стан здоров`я ОСОБА_5 на даний час є важким, однак стабільним, він отримує лікування відповідно до затверджених стандартів МОЗ, окрім того засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, залишається небезпечним для суспільства.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Пунктом 6 ч.1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, зокрема, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.
Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Отже, вказаною нормою закону передбачена можливість звільнення засуджених від відбування покарання за наявності обов`язкових трьох умов: особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання; це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.
Відповідно до положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1973 року №8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» , факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії від 12 листопада 2019 року про медичний огляд засудженого ОСОБА_5 у засудженому встановлено діагноз: невдача лікування (16.03.19) Розширена резистентність туберкульозу (23.02.2018) Мультирезистентний туберкульоз (20.04.17) правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ + Мазок + Культура+ МГ + Риф + Резистентність І+ (HRSE) II+ (AmKmOfxLfxMfxPTCm) Гістологія 0 Категорія 4 (НЛ ІІ курс КХТ) Когорта 1 (2019). Тубінтоксикація. Легенево-серцева недостатність ІІ-ІІІ ступеню. Зниження маси тіла >10%.
Цукровий діабет, І типу, важка форма, стадія декомпенсації (доза інсуліну 74 ОД на добу). Дисметаболічна енцефалопатія, астенічний синдром. Дистальна симетрична полінейропатія, сенсорна форма. Ангіопатія сітчатки, часткова астрофія зорового нерву обох очей, міопатія слабкого ступеню.
Хронічний вірусний гепатит С, стадія мінімальної активності. гострий парапроктит (13.02.19р.-прооперований). Хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії. Хронічний гайморит, стадія ремісії. Метаболічна кардіоміопатія.

Як слідує з висновків спеціальної лікарської комісії від 12 листопада 2019 року та попередніх висновків від 28 вересня 2016 року та 26 квітня 2019 року, стан хворого визначається як відносно задовільний, стабільний, течії хвороб, які наявні у хворого мають незначну позитивну динаміку.
Таким чином, з висновків лікарсько-консультативної комісії вбачається, що хвороба на яку хворіє засуджений ОСОБА_5 дійсно відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Проте, незважаючи на наявні захворювання на туберкульоз та цукровий діабет, як слідує з медичної довідки (а.с.249-особової справи) вже станом на 4 липня 2019 року стан здоров`я хворого визначався як середнього ступеню важкості; спостерігалася позитивна рентген-динаміка у бік ущільнення та розсмоктування інфільтративно-вогнищевих тіней у правому легеновому полі. Розміри каверни зменшилися. У лівому легеневому полі без паталогічних тінеутворень. Корені легень деформовані.
Згідно витягу з медичної карти №52/17 стаціонарного хворого від 23 грудня 2019 року під час моніторингового обстеження 11 листопада 2019 року відмічається негативна рентген-динаміка у бік появи нових вогнищ.
З 25 листопада 2019 року по 26 листопада 2019 року хворий знаходився в реанімаційному відділенні Снігурівської ЦРЛ з приводу гліпоглікемії. З пояснень лікаря стан хворого стабілізували та виписали для подальшого лікування за місцем відбуття покарання, на даний час хворий отримує лікування згідно клінічних протоколів та стандартів МОЗ.
Станом на 23 грудня 2019 року стан хворого важкий, є бактеріовиділювачем, в епідеміологічному плані небезпечний.
Як вбачається з висновку лікарської комісії від 12 листопада 2019 року та попереднього висновку від 26 квітня 2019 року стан здоров`я засудженого ОСОБА_5 залишається важким, однак стабільним.
Крім того, у період між обстеженнями хворого лікарською комісією, за результатами проведеного лікування у стані його здоров`я вбачається позитивна динаміка течії хвороби.
Окрім того, виходячи з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 14 років 6 місяців за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 4 грудня 2009 року за ч.4 ст.187, п.п. 4, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, тобто за вчинення особливо тяжких злочинів.
Під час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується негативно. За порушення режиму відбування покарання шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав одне заохочення. Підтримує злодійські наміри та пропагандує протизаконну поведінку. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, проявляє байдужість.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_5 не зважаючи на хворобу залишається небезпечним для суспільства, оскільки його поведінка свідчить про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для її скасування немає.
Окрім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_5 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: