УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000221 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06.09.2019 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження хутір Кременчук Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:19.01.2006 року вироком Братського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до 9 років позбавлення волі

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7

___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/905/19 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія:ст. 121 ч.1 КК УкраїниДоповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок, як незаконний. Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.125 КК України - у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт; за ч.1 ст.121 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_5 на користь Братської центральної районної лікарні Братської районної ради Миколаївської області 5504 (п`ять тисяч п`ятсот чотири) грн. 27 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що він не вчиняв даних правопорушень та не згоден з вироком суду.

Вважає, що обвинувачення побудовано тільки на слухах, без належних доказів його вини.

Стверджує, що суддя при розгляді провадження не ознайомився з тими документами, які він клопотав долучити до справи, а долучив їх не вивчавши та не допитав всіх свідків.

Зазначає, що не довіряє судді, яка ухвалила вирок, тому заявляв відвід, який було відхилено з незрозумілих йому причин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16.07.2018 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Надалі у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт з ОСОБА_10 .. В ході конфлікту, який відбувався в кімнаті вказаного домоволодіння, у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_5 взяв до рук металевий предмет та умисно наніс не менше двох ударів вказаним предметом в область правого стегна ОСОБА_10 , таким чином спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правого стегна з поверхневою раною на його поверхні.
Після цього, 16.07.2018 року, близько 20 год. 00 хв., коли ОСОБА_10 залишив приміщення та направився до сусіднього будинку, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_9 вступити з ним у статевий зв`язок, на що остання відмовила, з цього приводу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. В ході конфлікту, який відбувався в кімнаті вищевказаного домоволодіння, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_9 не менше п`яти ударів руками в область голови, в результаті чого потерпіла впала на підлогу, після чого ОСОБА_5 продовжив наносити їй удари ногами та руками в область грудної клітини та по різним частинам тіла. Після цього ОСОБА_5 взяв до рук металевий лом та наніс ОСОБА_9 не менше двох ударів в область грудної клітини, таким чином спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер, двостороннього пневмотораксу, підшкірної емфіземи, перелому правої ліктьової кістки, струсу головного мозку, множинних крововиливів голови, тулубу, кінцівок та травматичного шоку першого ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 та тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_9 , за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.

Доводи обвинуваченого та сторони захисту, щодо недоведеності вини ОСОБА_5 є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції свою вину не визнав, пояснивши, що потерпілі вводять суд в оману та оговорюють його.
Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.
Так, потерпіла ОСОБА_9 , в суді першої інстанції пояснювала, що 16.07.2018 ввечері, близько 20 години, вона з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 розпили пляшку горілки. Надалі ОСОБА_5 став чіплятись до неї. ОСОБА_11 сказав ОСОБА_5 щоб той не чіпав його жінку, та ОСОБА_5 свої дії не припинив. ОСОБА_10 почав кричати на обвинуваченого, на що ОСОБА_5 взяв в коридорі металевий лом та вдарив ОСОБА_10 декілька разів, а саме - по ребрам та по нозі більше трьох ударів, сказавши щоб той пішов. Коли ОСОБА_10 вибіг, ОСОБА_5 став вимагати щоб ОСОБА_9 вступила з ним в інтимні відносини, на що вона відмовила, тоді обвинувачений почав її бити спочатку руками в область голови, потім кинув на ватний матрац та продовжив бити її руками по обличчю, голові, руками та ногами по різним частинам тіла, а також роздягати її. Вона чинила спротив, тому ОСОБА_5 взяв металевий лом та почав наносити ним удари потерпілій в область грудної клітини, по ребрам з обох боків, та по нозі справа, побиття за оцінкою потерпілої продовжувалось близько години, чисельність ударів вона сказати не може. Вона втратила свідомість, прийшла в себе вже в лікарні, де повідомила працівникам поліції, що її побив ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_10 , в суді першої інстанції пояснював, що того дня, під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 почав чіплятись до ОСОБА_9 .. У відповідь на його зауваження ОСОБА_5 взяв з веранди біля дверей лом та почав бити його ломом, наніс йому два удари по нозі по правій стороні, та ще декілька ударів загостреним кінцем лома, тому він вийшов з приміщення та забіг в іншу будівлю, розташовану в тому ж дворі, покликати на допомогу не міг, оскільки відчував сильний біль та не міг вільно пересуватись.

Свідок ОСОБА_13 , суду першої інстанції показав, що працює лікарем-травматологом Братської ЦРЛ та влітку 2018 року до нього у відділення поступила ОСОБА_9 в дуже тяжкому стані, в неї була дихальна недостатність, множинні перелами ребер, розрив легень, хвора три тижні провела в лікарні, ще травма руки. Того ж дня на лікування поступив ОСОБА_10 , в легкому стані. Обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 вказувала, що її побив знайомий, а на свого чоловіка ОСОБА_10 , потерпіла не вказувала.

Свідок ОСОБА_14 показав, що він є судово-медичним експертом, проте в якості експерта у даній справі не залучався, експертизи проводили інші особи. В липні 2018 року до нього звернулись працівники поліції та повідомили, що побили жінку, та попросили подивитись. Свідок погодився, та оглянув з дозволу лікаря ОСОБА_9 , у якої виявились при поверхневому огляді тілесні ушкодження грудної клітини, стояли дренажі. Попередньо він визначив, що дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень незалежно від періоду лікування.

Свідок ОСОБА_15 пояснював в суді першої інстанції, що влітку 2018 року, він працював у Братському ВП ГУНП в Миколаївській області та за дорученням слідчого мав допитати ОСОБА_9 в іншому кримінальному провадженні. Вранці, близько 5 год. він приїхав до місця проживання ОСОБА_9 . Почувши з будинку хрипи, вирішив, що потрібна допомога. Зайшовши до будинку побачив біля столу ОСОБА_5 , який сидячи спав. На підлозі на матраці він побачив ОСОБА_9 . Вона лежала в крові, побита. Потерпіла вказувала, що її побив « ОСОБА_16 ».

Покази потерпілих та даних свідків є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про те, що показання вищевказаних свідків суд безпідставно взяв до уваги, оскільки вони його навмисно оговорили не є слушними, з огляду на те, що суд безпосередньо допитав даних свідків і вони надали під присягою саме зазначені судом пояснення, які повністю узгоджувались з поясненнями потерпілих та іншими доказами по справі, дослідженими судом.

Крім вище вказаних показань, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження:
протоколом огляду місця події, від 17.07.2018р. та постановою про визнання речовим доказом металевого лому, вилученого під час огляду місця події, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000221;
довідкою від 17.07.2018 р. Братської ЦРЛ про те, що ОСОБА_9 поступила до хірургічного відділення даної установи з множинними переломами ребер з обох боків, двостороннім пневмотораксом, підшкірною емфіземою, переломом лівої ліктьової кістки, закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, множинними саднами, крововиливами голови, тулуба, кінцівок, з ознаками алкогольного сп`яніння;
висновком експерта за № 450-М від 08.08.2018 р., згідно якого у ОСОБА_9 виявлено: множинні двосторонні переломи ребер, двосторонній пневмоторакс, підшкірну емфізему, перелом правої ліктьової кістки, струс головного мозку, множинні крововиливи голови, тулубу, кінцівок. Травматичний шок. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння;
заявою ОСОБА_10 до Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 17.07.2018 про завдання йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень;
висновком експерта №449-М від 06.08.2018, згідно якого у ОСОБА_10 із ушкоджень синець правого стегна з поверхневою раною на його поверхні, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
Довідкою від 18.07.2018 Братської ЦРЛ про те, що ОСОБА_10 звернувся до лікаря травматолога 18.07.2018 з приводу ЗТГ, переломів 10, 11 ребер справа, множинних забоїв тулуба та кінцівок;
іншими письмовими доказами.

Суд ретельно і належним чином дослідив ці докази у провадженні з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, не викликають сумнівів щодо їх достовірності та виключають сумніви у причетності ОСОБА_5 до умисного скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 та в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , небезпечних для життя в момент заподіяння. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.121 КК України.

Твердження апелянта, що суддя не вивчав документи, які були за його клопотанням долучені до справи та доводили його невинуватість є тільки суб`єктивною думкою обвинуваченого, не підтвердженою матеріалами провадження.

Стосовно доводів обвинуваченого, що суддею безпідставно не було задоволено відвід, який він заявив, так як не довіряє їй, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки суддею, відповідно до положень ст.80 КПК України, було розглянуто даний відвід і вмотивованою ухвалою відмовлено в його задоволенні. ( а.к.п. 80).

Інші обставини, на які посилаються обвинувачений та захисник суддею були враховані і на них є посилання у вироку.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст.65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та за злочин середньої тяжкості у сфері обігу наркотичних засобів, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працював.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не було встановлено, обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнав вчинення злочину особою повторно та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та дійшов вірного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі.
За такого, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06.09.2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: