Провадження № 1-кс/760/662/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0008622 від 30.08.2019р. (справа № 760/25172/19, провадження № 1-кп/760/996/20).

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки у неї на розгляді перебували матеріали клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені 17.12.2019р. до ЄРДР за іншим номером № 00012252, тому, на її думку, у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності, як судді, при розгляді вказаних кримінальних проваджень.

Крім того, суддя ОСОБА_3 зазначила, що відповідно до ст. 334 КПК України в подальшому буде неможливо вирішити питання про об`єднання вказаних вище кримінальних проваджень в одне кримінальне провадження.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої інстанції, апеляційної і касаційної інстанції.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_3 перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0008622 від 30.08.2019р., яке в подальшому, відповідно до вимог КПК України, може бути об`єднане в одне провадження з матеріалами кримінального провадження № 00012252 від 17.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в рамках якого суддя ОСОБА_3 брала участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та, як слідчий суддя, вирішувала питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, з метою недопущення існування у стороннього спостерігача сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді даних кримінальних проваджень, суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0008622 від 30.08.2019р. (справа № 760/25172/19, провадження № 1-кп/760/996/20).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1