Справа № № 585/2932/19
Номер провадження 1-в/585/10/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
08 квітня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк , -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить замінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. В своїй заяві посилається на те, що він відбув уже 16 років позбавлення волі. За цей час він займається своєю освітою, волонтерською діяльністю, в 2014 р. за гарну поведінку керівництво ВК пом`якшило умови тримання, має подяки від керівництва ВК, в ньому відбулися позитивні зміни. При цьому, чинним законодавством України не передбачено підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а єдина можливість звільнення це президентське помилування. Вважає, що суд повинен застосувати при розгляді його заяви як складову національного законодавства, практику ЄСПЛ, а саме: Рішення у справі «Вінтер та інші проти Сполученого королівства Великобританії» у якому Європейський суд зазначив, що держава відповідач, призначивши довічне позбавлення волі як вид покарання, не передбачила на законодавчому рівні граничних строків відбування покарання і можливості умовно-дострокового звільнення, що порушує ст. 3 Конвенції.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав і просив його задовольнити. Пояснив, що станом на сьогодні він відбув більше 16 років покарання, відбулося безліч змін у його житті. Він в 19 років опинився за ґратами і за час перебування під вартою зрозумів свої помилки, щиро покаявся. Він намагався вступив до ВУЗу. Чинне законодавство не передбачає такого способу як заміна довічного покарання на більш м`яке, проте суд може виходити з міжнародних договорів та рішень Європейського суду. Він буде згоден з будь-яким об`єктивним рішенням суду. Про офіційне працевлаштування він звертався до колонії, але не було робочих місць. Зв`язок підтримує з рідними з матір`ю, є постійне місце проживання. Він газоелектрозварювальник, має спеціальність бухгалтера яку здобув вже в колонії.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання і просив задоволити. Підтримав доводи викладені в обґрунтування клопотання.

Представник Роменської ВК 56 ОСОБА_6 вважав що клопотання не підлягає задоволенню. Суду пояснив, що ОСОБА_7 в 2014 році був переведений до багатомісного ПКТ, загалом характеризується позитивно. Можливості працевлаштувати всіх засуджених у колонії немає. Клопотання не може бути задоволено, так як КК України не визначає можливості заміни довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі не має строкового виміру, тому заміна неможлива. За період відбування покарання ОСОБА_5 злочинів не скоював. Він сказав, що в цілому ОСОБА_7 характеризується позитивно тому, що він не працевлаштований, проте колонія не може його працевлаштувати. Те, що особа працює у громадській організації, колонія до цього ставиться позитивно, але вони це не враховують при визначенні відношення до праці. Чи звертався ОСОБА_8 за працевлаштуванням, він не знає, проте робочих місць немає. Взагалі в колонії є місця для працевлаштування осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, але їх кількість обмежена і не постійна. Фактично там задіяні одиниці засуджених. Висновок, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, він зробив тому, що спілкувався з працівниками ОСОБА_9 в тому числі з ОСОБА_10 . Крім цього він сам інколи спілкується з засудженими і, з його точки зору, питань до ОСОБА_5 щодо дотримання правил відбування покарання в установи немає.

Представник Роменської ВК -56 ОСОБА_11 при вирішенні клопотання поклався на думку суду. Суду пояснив, що працює начальником відділу ВС ПР у ВК 56, в секторі довічного позбавлення волі працював на кількох посадах. Знає ОСОБА_5 з часу прибуття у ВК, може і з 2004 року. В порушенні режиму тримання ОСОБА_7 помічений не був. Він пам`ятає, що ОСОБА_7 навчається дистанційно, отримує вищу освіту. Він вважає, що ОСОБА_7 стає на шлях виправлення. Виправлення це сукупність обставин дотримання режиму, праця, участь у різних програмах, навчання, громадський вплив.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання оскільки законодавством не передбачено вирішення судом питання заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Чернігівського апеляційного суду від 15 липня 2003 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 187, п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.
Відповідно до довідки громадської організації «Фонд «Кримінон - Надія» № 152 від 15.07.2014 р. угоди від 09.07.2011 р., характеристики виданої громадською організацією «Фонд «Кримінон - Надія» ОСОБА_5 є учасником Міжнародної програми реабілітації та профілактики злочинності, на даний час є інструктором волонтером цієї програми, яку проводить заочно серед інших засуджених, хто виявив бажання стати учасником цієї програми (а.с. 10,11,12)

Відповідно до витягів з наказів № 152 від 30.04.2015 р. та № 122 від 23.03.2015 Роменської ВК (№ 56) ОСОБА_5 зарахований до програм диференційованого виховного впливу « Професія», «Правова освіта», «Творчість», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» (а.с. 23, 24, 25,26,27)

Відповідно до диплома НОМЕР_1 , виданого 14.08.2017 р. ТОВ «Харківський інститут професійного навчання», ОСОБА_5 пройшов спеціалізований курс навчання за спеціальністю «Бухгалтерський облік», а відповідно до свідоцтва МБ181101032, виданого цим же закладом за спеціальністю «Менеджер з персоналу» (а.с. 28,29)

На підставі наказів Роменської ВК (№ 56) № 722/АТ-16, № 708 від 29.12.2017 , № 334/АГ-18 від 04.07.2018 ОСОБА_5 оголошені подяки (а.с . 30,33,35)

ТОВ «Рекламна група Регіон» листом від 31.05.2019 дала свою згоду і готовність укласти трудовий договір з ОСОБА_5 , прийняти його на роботу на посаду менеджера з персоналу після звільнення з місця позбавлення волі (а.с. 45)

Як вбачається з характеристики від 23.08.2019 на засудженого ОСОБА_5 , який засуджений 15.07.2003 р., до Роменської ВК (№ 56) прибув 17.11.2004 р., до роботи на виробництві установи не залучається, у зв`язку з обмеженістю робочих місць, за час відбування покарання допустив 1 порушення, за що мав дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашене, 3 рази заохочувався; норм, які визначають порядок , умови відбування покарання та розпорядок дня установи, дотримується, до інших засуджених безконфліктний, до персоналу установи ввічливий, залучений до програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Творчість», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта» та «Професія»; позитивно відноситься до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності . 19.07.2014 р. на засіданні комісії установи було позитивно вирішено питання про можливість застосування заміни умов тримання, і його відповідно до ст.. 151-1 КВК України було переведено з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу (а.с. 76).

Відповідно до витягу з наказу ДУ «Роменська ВК № 56» № 1 від 02.01.2020 р. ОСОБА_5 оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці за підсумками роботи у 2019 р. (а.с. 121)

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Порядок кримінального провадження визначений у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.

Завданнями кримінального провадження, згідно ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ст. 7 ч. 1 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права (п. 1), законність (п. 2) та диспозитивність (п. 19), згідно яких, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1 і ч. 2 ст. 8 КПК). Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів. Закони та інші нормативно - правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати кримінальному процесуальному кодексу України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить кримінальному процесуальному кодексу України. У разі, якщо норми кримінального процесуального кодексу України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення кримінального процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1 та ч. ч. 3 - 6 ст. 9 КПК).

Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд і вирішення клопотань про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, та прийняття рішення про заміну засудженій особі до покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки при вирішенні такого клопотання суд повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.

Доводи ОСОБА_5 та його захисника з приводу практики встановленої Європейським судом з прав людини, на думку суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у конкретних справах перш за все стосується обов`язку держави виконати це рішення, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.

Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день ні КК України, ні КПК України, не передбачає можливості та процесуальної процедури заміни засудженій особі покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з чим суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не властиві суду, зокрема прийняття рішень не передбачених законодавством України.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання відсутні.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1