Справа № 158/573/20
Провадження № 1-кс/0158/159/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000174 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000174 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивував тим, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування, внесене до ЄРДР за № 0000174 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

В ході проведення огляду місця події в межах вищевказаного кримінального провадження від 13.03.2020 року, за адресою: с. Дерно, вул. Незалежності, 57, Ківерцівського району Волинської області у барі під назвою «Гопак», за барною стійкою було виявлено мобільний телефон марки «IPhone», чорного кольору, у прозорому силіконовому чохлі, який за показами свідків міг випасти із кишень особи, яка вчиняла хуліганські дії, та є підтвердженням перебування особи у вищевказаному барі, даний телефон вилучено та поміщено до спеціального пакету №4434908.

Підставою для накладення арешту на майно є те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження є необхідність зберегти вищевказані речові докази.

В судове засідання слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, подане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 16.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний мобільний телефон має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «IPhone», чорного кольору, у прозорому силіконовому чохлі, який було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення огляду місця події у приміщенні бару «Гопак», за адресою с. Дерно, вул. Незалежності, 57, Ківерцівського району Волинської області.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1