Справа № 617/1605/18
Провадження № 1-кп/636/2/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000702, внесеному 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и ла :
В провадженні суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В ході досудового слідства обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 11 квітня 2020 р.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинувачених до суду, і буде запобігати вчиненню ними іншого кримінального правопорушення, вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час посилаючись на те, що судом безпосередньо досліджені всі докази по справі, допитані всі свідки, а також на те, що суд при розгляді клопотання має ретельно перевіряти дані про особу щодо якої продовжується строк запобіжного заходу. Так, на думку захисника, стан здоров`я обвинуваченого може вказувати на меншу вірогідність того, що він може ухилятись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істині у справі.

Згідно вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти продовження строків тримання його під вартою та захисник подав заяву про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, а розгляд справи триває, строк розгляду справи затягується, крім того, на їх думку підозра необґрунтована та нічим не підтверджується, допитані судом свідки не підтвердили того, що обвинувачений вчиняє щодо них тиск, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись, відсутність доказів вини та вказали на те, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання і теж просили суд обрати інший більш м`який запобіжний захід, потерпілу та її представника, які погодились з прокурором, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі з наступних підстав.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинувачених, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого, у разі визнання їх винуватими, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Але на думку суду навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинувачених, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України і які частково відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчинені злочину, в якому вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; те що ОСОБА_8 раніше засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я людини і знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя людини; ОСОБА_8 має не зняту та не погашену судимість, раніше вчиняв злочини насильницького характеру, зможуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можуть вчинити інший злочин чи продовжити злочин, обвинувачений ОСОБА_9 не має місця реєстрації, а проживає у гуртожитку; те, що обвинувачені ніде не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Посилання захисника ОСОБА_5 на практику Європейського суду, колегія приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду. Щодо стану здоров`я обвинуваченого, суд зазначає, що захисником не надано будь яких доказів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.
Суд погоджується із доводами сторони захисту та обвинувачених, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, а також те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину поєднаного з насильством, та життям потерпілого, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя особи, суд вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити, в задоволені клопотання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 30 травня 2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді