ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002190, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, який розлучений, має неповнолітню дитину, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2020 року з раніше визначеним судом розміром застави.
Суд першої інстанції враховував обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку даних кримінальних правопорушень, характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, а також наявність ризиків переховування від суду, та вчинення впливу на свідків кримінального провадження.
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що суд розглянув усне клопотання прокурора, що унеможливило ознайомлення в викладеними в ньому обставинами, що вважає порушенням засад рівності всіх учасників процесу. Захисник вказує на тривалість розгляду справи у суді. На те, що зазначені ризики прокурором носили лише формальний характер на ніякими доказами по справі не обґрунтовувались. Також звертає увагу, що розмір застави був визначений 02 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді під час обрання запобіжного заходу і 26 жовтня 2018 року, при продовженні тримання під вартою питання застави не вирішувалося, а тому і в оскаржуваній ухвалі, вважає, вказівку суду в резолютивній частині на залишення без змін раніше визначеного судом розміру застави, без точного зазначення судового рішення, не може призвести до процесуальних наслідків для обвинуваченого, що є порушенням його права щодо застосування відносно нього інституту застави.

Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилається захисник в апеляції, не мають.
Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, які враховувались судом при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали та продовжують існувати. ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати розглядові справи по суті.
Апеляційний суд вважає, що вказані ризи доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені двох тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до семи років, і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, та враховуючи особу обвинуваченого , інші обставини, зокрема, що обвинувачений є громадянином Вірменії, має там постійну реєстрацію, на території України міцних соціальних зв`язків не має, не має постійного місця проживання, обвинувачується у вчиненні злочинів проти громадської безпеки та громадського порядку та моральності, що в своїй сукупності дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження. Також, судовий розгляд продовжується, проводиться допит свідків, дослідження доказів, враховуючи обставини справи, поведінку обвинуваченого, що дає підстави високої ймовірності також впливу з його боку на свідків.
Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_6 цивільної дружини і можливості проживати за її адресою мешкання не є само по собі достатньо переконливими обставинами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
З огляду на наведене існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Щодо доводів апеляції на порушення права обвинуваченого на застосування відносно нього інституту застави, то в оскаржуваній ухвалі суду зазначено про залишення без змін раніше визначеного судом розміру застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків, які обвинувачений в разі внесення зазначеної суми застави, зобов`язаний буде виконувати, що в повній мірі відповідає і узгоджується з вимогами ст. 182, ч.3 ст. 183 та ст. 199 КПК України, і не обмежує права обвинуваченого на використання ним визначеного судом альтернативного запобіжного заходу ухвалою слідчого судді від 02.09.2018 року при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За положеннями ч.7 ст. 182 КПК України, обвинувачений або застоводавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зазначені ствердження захисника щодо порушення права обвинуваченого на заставу є необґрунтованим і безпідставним.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4