ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/450/20 Справа № 195/534/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000418 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури, ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на строк 51 день, тобто до 30 квітня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України, що повністю підтверджується доказами, доданими разом з клопотання слідчого.
Слідчим суддею зазначено, що в ході досудового слідства в період з 29.05.2014 року по 26.11.2015 року працівниками Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводились розшукові заходи направленні на встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_8 , та 26.11.2015 отриманні достовірні дані про переховування ОСОБА_8 , від органів досудового слідства. 26.01.2018 року підозрюваний ОСОБА_8 , оголошений в розшук та досудове слідство по кримінальному провадженню №0000418 зупинено. В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних злочинів, передбачених ч. 1 ст.162, ч.2 ст. 185 КК України.
Слідчим суддею зазначено, що слідчим доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У ОСОБА_8 постійного місця роботи або навчання не має, тому наявна обґрунтована необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_8 до закінчення строків досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.
На думку апелянта, слідчим суддею не обґрунтовано зазначено чому до підозрюваного не може бути застосований домашній арешт, чи особисте зобов`язання.
Крім того, вказує, що підозра не може ґрунтуватися на доказах отриманих незаконим шляхом та з порушенням прав людини.
Апелянт вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, а слідчим суддею взагалі не враховані дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 р. у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону, слідчим суддею не були дотримані.
З матеріалів провадження вбачається, що СВ Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000418 від 23.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України.
19 травня 2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України.
Приймаючи щодо підозрюваного рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України, і враховуючи особу ОСОБА_8 , який не має постійного джерела доходу, стійкі соціальні зв`язки у підозрюваного відсутні, мешкає не за місцем реєстрації, а також те що його місцезнаходження встановлено шляхом проведення оперативних заходів та при цьому дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України.
Між тим, суд не врахував положень ч. 3 ст. 183 КПК України, згідно з якими запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Як видно з матеріалів провадження, обставини переховування підозрюваного, перешкоджання ним кримінальному провадженню та вчинення іншого злочину не були доведені прокурором під час судового розгляду належними, допустимими та достатніми доказами, що не дає підстави для застосування виключного запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя посилався на встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 шляхом проведення оперативно-розшукових заходів, однак при цьому не навів об`єктивних доказів на підтвердження проведення цих заходів та доказів, які б свідчили про набуття ним статусу підозрюваного.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування виключного запобіжного заходу.
Разом з тим, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також особи підозрюваного, який офіційно не працює, мешкає не за місцем реєстрації, колегія суддів вважає ризики його переховування від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, реальними та приходить до висновку про наявність підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу.
З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин провадження, які суд має враховувати під час застосування запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти наведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 30 квітня 2020 року включно, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 передати для виконання до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4