Житомирський апеляційний суд
Справа №291/6/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
підозрюваного: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.01.2020 року близько 18 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 перебували біля магазину «Фортуна», що розташований по вул. Центральна, 4 в с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області. В цей же день, час та в цьому ж місці у ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки. ОСОБА_9 діючи нанесли одночасно кулаками рук кілька ударів в область тулуба та голови ОСОБА_10 ОСОБА_12 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , направлених на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , почергово відтягнув їх від останнього. Не припиняючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в цей день, час та місці, ОСОБА_8 з автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , дістав невстановлений слідством предмет (за зовнішніми ознаками схожий на дерев`яну біту), та утримуючи його своїми двома руками, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, наніс ним один удар в область лівої частини голови ОСОБА_10 ОСОБА_12 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 , направлених на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 підбіг та знову відтягнув від потерпілого ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_8 випустив з рук на землю невстановлений слідством предмет (за зовнішніми ознаками схожий на дерев`яну біту), яким був нанесений удар в ліву частину голови ОСОБА_10 . В цей же час ОСОБА_9 діючи спільно з ОСОБА_8 з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 підняв із землі вищевказаний невстановлений слідством предмет, наздогнав при в ході до приміщення магазину «Фортуна» ОСОБА_10 , де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій га передбачаючи їх можливі наслідки, утримуючи в руці вищевказаний невстановлений слідством предмет, яким наніс останньому декілька ударів по різним ділянкам голови. В результаті спільних протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рани (0,7x0.8) в ділянці тім`яної кістки, навколо рани підшкірної гематоми 10x13 см.; відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого уламкового перелому черепа, правої лобно-тім`яної ділянки, з переходом на основу черепа; вдавленого уламкового перелому лівої лобно-скронево-тім`яної ділянки; гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку; субдуральної гематоми лівої скронево-тім`яної ділянки; геморагічного забою лобних, тім`яних часток головного мозку; оболонкової гематоми лобно-тім`яних ділянок з обох сторін; посттравматичного субарахноідального крововиливу; множинних переломів кісток черепа; гематом м`яких тканин лобно-тім`яних ділянок з обох сторін, які відносяться до категорії Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року клопотання слідчого СВ Ружинського відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах продовженого строку досудового розслідування, тобто до 04 квітня 2020 року, без визначення розміру застави. Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити про продовження тримання особи під вартою її близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст.111,112 КПК України.

Слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що 04.01.2020 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та ухвалою слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04.01.2020 року обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 13 год. 00 хв. 04.03.2020 року. Досудове розслідування на день розгляду вказаного клопотання не завершено. Згідно постанови керівника Бердичівської місцевої прокуратури від 26.02.2020 р. строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 04.04.2020 р., так як із врахуванням отриманих висновків судово-медичних експертиз виникла необхідність у проведенні додаткової судово-медичної експертизи, а також необхідно скласти та вручити підозрюваним остаточне повідомлення про підозру, виконати вимоги ст.290 КПК України, за наявності, вирішити клопотання сторони захисту, потерпілого щодо проведення додаткових слідчих дій для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. При досудовому розслідуванні кримінального провадження виникла необхідність продовжити строк досудового розслідування для проведення відповідних процесуальних дій, що, в свою чергу, перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . Матеріалами клопотання про обрання та продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стверджується вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, у вигляді можливого переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, ризику у вигляді здійснення ним незаконного впливу на свідків та потерпілого, з метою зміни раніше наданих ними показань, не лише особисто, але і через своє близьке оточення, чим може перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному та враховуючи, що, на час розгляду даного клопотання ризики, заявлені при обранні міри запобіжного заходу - не зменшилися.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить в разі необхідності поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу про звільнення ОСОБА_8 з під варти. Посилається на те, що слідчий суддя в порушення ст.199 КПК України не розглянула клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання. Так, відповідно до відеозапису судових засідань щодо розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою від 27.02.2020 року щодо ОСОБА_8 встановлено, що судовий розгляд було розпочато 04.03.2020 року в 13:11 год., тобто після спливу часу дії попередньої ухвали, оскільки згідно протоколу затримання він був затриманий 04.01.2020 року о 13:00 год. в кабінеті № 19 Ружинського ВП, а фактично о 10:30 год. біля приміщення сільської ради с. Вишневе. До того ж, в порушення ч.9 ст.206 КПК України слідчий суддя не вжив необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і не відклав будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника. Так, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 було проведено із істотним порушенням вимог КПК України, яким є порушення прав, свобод та інтересів його у кримінальному провадженні під час судового розгляду клопотання без його, захисника, участі, як обраного ним захисника, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження документами. При цьому наявні ознаки фальсифікації документів кримінального провадження, що видно з аналізу матеріалів справи. Досі досудовим слідством не доведено його причетність до вчинення злочину, передбаченого ст.121 КК України, а правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, не відповідає стислому викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Крім того, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст.121 КК України, не має. Клопотання та дії слідчого і прокурора суперечать діючому КПК України, оскільки з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 КК України, виклад обставин, не свідчить про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою. Обставинами, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 вказано необхідність отримання висновку експертизи, скласти і вручити підозрюваному остаточне повідомлення про підозру, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, за наявності, вирішити клопотання сторони захисту. Тобто, відсутня необхідність в проведенні слідчих дій зі свідками, показання яких вже зафіксовані в відповідних протоколах, а тому підозрюваний не може вплинути на їх зміст. Залишилася тільки технічна робота слідчого, на дії якої в силу її процесуального статусу ОСОБА_8 впливати не може, ухилятися від слідства і суду ОСОБА_8 не збирається, отже заявлений раніше ризик зменшився, а нові ризики в клопотанні не наведено.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. При цьому, як підозрюваний ОСОБА_8 , так і його захисник ОСОБА_7 не заперечили проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону та дійшов вірного висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст.121 КК України, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Під час досудового слідства, враховуючи тяжкість покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливого переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, ризику у вигляді здійснення ним незаконного впливу на свідків та потерпілого, з метою зміни раніше наданих ними показань, чим може перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Разом з тим, як було встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами кримінального провадження слідчим СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 16.03.2020 року підозрюваному ОСОБА_8 було повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження щодо нього за ч.2 ст.121 КК України. При цьому, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання на території с. Першотравневе Ружинського району Житомирської області. За таких обставин, колегія суддів вважає, що продовження застосування такого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час є необгрунтованим.

Вказані обставини не були в повній мірі відому слідчому судді суду першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначалось в цій ухвалі апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти якого не заперечили як підозрюваний, так і захисник під час апеляційного провадження, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 про те, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 було проведено без його, захисника, участі, чим порушено права підозрюваного на захист є необгрунтованими виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження працівники Ружинського районного суду Житомирської області неодноразово намагалися як за допомогою телефонного зв`язку, електронної адреси захисника, так і судовими повістками повідомити захисника ОСОБА_7 про розгляд 04 березня 2020 року клопотання слідчого про продовження його підзахисному ОСОБА_8 строку запобіжного заходу (а.к.п. 46-54). Однак, через відсутність зв`язку із захисником цього здійснити не вдалося. Тобто, слідчим суддею було вжито всіх заходів для необхідних заходів для належного повідомлення захисника ОСОБА_7 . При цьому, слідчим суддею суду першої інстанції в порядку ст.49 КПК України для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_8 було забезпечено залучення захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для проведення окремої процесуальної дії, що підтверджується відповідною ухвалою слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року (а.к.п. 55).

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що згідно відеозапису судових засідань щодо розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою від 27.02.2020 року щодо ОСОБА_8 встановлено, що судовий розгляд було розпочато 04.03.2020 року в 13:11 год., тобто після спливу часу дії попередньої ухвали, з огляду на наступне.

З наданої на запит апеляційного суду відповіді в.о. голови Ружинського районного суду Житомирської області вбачається, що судове засідання за клопотанням слідчого проводилось в залі №1 Ружинського районного суду, який облаштований для розгляду справ відносно осіб, які утримуються під вартою. Перед початком судового засідання секретар не звірила дату на системі звукозапису «Акорд» та відеореєстраторі через те, що була впевнена, що час однаковий. 16.03.2020 року при огляді ТЗФСП Акорд головним спеціалістом було виявлено, що на відеореєстраторі показувало час з випередженням на 2 години, технічних відеореєстратора не виявлено, причина зміни часу не відеореєстраторі невідома. Правильним час розгляду клопотання є час, зазначений в журналі судового засідання, а не час, який відображався на екрані відеореєстратора. Це також вбачається з АСДС, оскільки слідчим суддею ОСОБА_1 було внесено проект ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 о 12год. 39хв. 04.03.2020 року та журналу судового засідання ухвалу було проголошено о 12год. 42хв. Наведені обставини підтверджуються долученими до відповіді пояснювальною запискою помічника судді Ружинського районного суду ОСОБА_16 , яка виконувала функції секретаря засідання, та головного спеціаліста Ружинського районного суду ОСОБА_17 , та в повному обсязі відповідає змісту журналу судового засідання.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження і доводи апеляційної скарги захисника про те, що жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст.121 КК України, не має, а з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 КК України, оскільки розумність підозри ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України підтверджується долученими до клопотання про продовження строку запобіжного заходу витягом з ЄРДР від 03.01.2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 04.01.2020 року за участю свідка ОСОБА_12 та протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.01.2020 року.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку будь-якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження, разом з тим, у продовженні саме тримання під вартою, виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд підстав не вбачає.

З огляду на вище викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою скасувати.

Постанови нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 квітня 2020 року з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не залишати місце проживання цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання слідчому закордонний паспорт та інші документи, які надають право на виїзд за межі України .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: