Справа № 293/344/17
провадження №1-кп/283/23/2020
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР 18 березня 2017 року за №00000118 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи фізичною особою, відомості про якого не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, кольоровими і чорними металами, організував пересувний незаконний пункт прийому металобрухту. А саме, 17 березня 2017 року на автомобілі «Ford Tranzit», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 приїхав на територію Черняхівського району Житомирської області, де в с. Селець вказаного району незаконно здійснив прийом 1000 кг. металобрухту чорних металів з метою подальшої його реалізації, однак 17.03.2017 року близько 15-ї години 20 хвилин в с. Селець Черняхівського району по вул. Сонячній був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили вказаний металобрухт у ОСОБА_6 .

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, організації незаконних пунктів прийому металобрухту.

Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників судового провадження:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не визнав, показавши, що в 2017 році в його тимчасовому користуванні перебував автомобіль «Форд транзит». На прохання свого знайомого на ім`я ОСОБА_7 за матеріальну винагороду проїхати автомобілем в одне із сіл Черняхівського району щоб забрати металобрухт він погодився. При цьому зазначив, що з автомобіля він виходив лише тоді, коли потрібно було допомогти знайомому завантажити побутовий метал. Будь-якою діяльністю пов`язаною з обігом металобрухту, як і організацією пунктів прийому він не займався. При виїзді з села їх зупинили працівники поліції і почали оглядати автомобіль, та який в подальшому доставили до Черняхівського відділення поліції. Просив ухвалити щодо нього виправдувальний вирок.

Докази, на які посилається сторона обвинувачення:
Під час перевірки показань обвинуваченого сукупно з встановленими судом обставинами в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта в судовому засіданні встановлено наступне:

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що в селі Браженка Черняхівського району не пам`ятає коли саме, за гроші здала два металеві хрести на металобрухт, які з чоловіком привезли з кладовища з могил батьків, двом чоловікам, які приїхали на жовтому автомобілі. Не пам`ятає ні скільки грошей отримала, ні людей яким здала металеві хрести, ні марки автомобіля. Зазначила, що на момент здачі автомобіль був пустим.

Свідок ОСОБА_9 зазначив, що не пам`ятає коли саме, в селі Селець Черняхівського району, де він проживає, за гроші здав непотрібний металобрухт двом чоловікам, які приїхали на автомобілі. Періодично двічі на місяць різні люди приїжджають до села з метою прийому металобрухту. ОСОБА_9 здав метал вперше. Не пам`ятає хто називав ціну за метал, не пам`ятає марку та колір автомобіля. Зазначив, що на момент здачі пів-автомобіля було завантажено металобрухтом. Гроші йому передав обвинувачений. Після чого чоловіки поїхали далі в село.

ОСОБА_10 засвідчив, що не пам`ятає коли саме, його дружина здала на металобрухт металеві хрести, які вони привезли з кладовища після встановлення пам`ятників на могили батьків. Жодних інших обставин він не знає та нічого не може пояснити з даного приводу. Дружина ніяких подробиць даної події не розповідала.

Допитаний ОСОБА_11 вказав, що не пам`ятає коли саме, в селі Селець Черняхівського району, де він проживає, за гроші здав електродвигун на металобрухт двом чоловікам, які приїхали на автомобілі. Не пам`ятає ні скільки грошей отримав, ні людей яким здав мотор, ні марки автомобіля.

Свідок ОСОБА_12 не пам`ятає коли саме, в селі Селець Черняхівського району, де він проживає, за гроші здав акумулятор на металобрухт двом чоловікам, які приїхали на жовтому автомобілі. Не пам`ятає ні скільки грошей отримав, ні людей яким здав акумулятор, ні марки автомобіля.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 показав, що в 2017 року був понятим під час проведення впізнання за фотокартками. Права та обов`язки йому було роз`яснено, під час слідчих дій було присутні два понятих. Щодо обставин справи, учасників слідчих дій нічого пояснити не може.

Клопотань про виклик інших свідків прокурором під час судового слідства не заявлялось. Суд бере до уваги приписи ч.3 ст.23 КПК України, відповідно до якої «сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом», а також приписи ч.4 ст.95 КПК України, згідно якої «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання».

Суд лише сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначеної особи шляхом здійснення судового виклику. В судове засідання неодноразово викликалися свідки сторони обвинувачення, які жодного разу в судове засідання не з`являлися. При цьому суд зазначає, що за клопотанням прокурора неодноразово виносилися постанови про привід свідків.

Крім показань вказаних свідків, сторона обвинувачення посилалась на такі матеріали як на письмові докази:

Даними протоколу огляду місця події від 17.03.2017 року (т.2, а.с. 149-152), згідно якого оглянуто ділянку місцевості напроти будинку по вул. Сонячній, 14 в селі Селець Черняхівського району. На момент огляду виявлено автомобіль марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_14 на підставі свідоцтва серії НОМЕР_3 . Керував автомобілем ОСОБА_6 . Даний автомобіль було вилучено до Черняхівського ВП.

При огляді місця події 17.03.2017 року (т.2, а.с. 153-157), а саме ділянки місцевості поблизу будинку по вул. Сонячній, 14 в селі Селець Черняхівського району, біля автомобіля марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено електродвигун зеленого кольору, належний ОСОБА_15 .

Даними протоколу обшуку від 22.03.2017 року (т.2, а.с. 160-167), згідно якого було оглянуто автомобіль марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , всередині якого виявлено брухт чорних металів, ваги.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2017 року (т.2, а.с. 169-171) з свідком ОСОБА_6 , за результатами якого останній впізнав на фотознімку під номером 2, чоловіка, який 17.03.2017 року здав йому на металобрухт електродвигун. При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками 22.03.2017 року (т.2, а.с. 172-174) свідок ОСОБА_11 , впізнав на фотознімку під номером 4, чоловіка, який 17.03.2017 року в с. Селець Черняхівського району прийняв у нього на металобрухт електродвигун. При пред`явленні речей для впізнання 23.03.2017 року (т.2, а.с. 178-181) останній впізнав електродвигун під №2, який здав на металобрухт ОСОБА_6 17.03.2017 року.

Даними протоколу огляду речей від 25.03.2017 року (т.2, а.с. 175-177), згідно якого було оглянуто 1000 кг. металобрухту, вилученого під час проведення обшуку автомобіля марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Даний металобрухт різного характеру, в основному побутовий, серед якого виявлено два хрести металеві.

Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення
На основі оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що участь обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, не доведена. Наявні докази є недостатніми для підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.213 КК України, яка є обов`язковою його складовою, передбачає здійснення особою умисних активних цілеспрямованих дій з прийому брухту кольорових та чорних металів в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» та організації незаконного пункту прийому металобрухту, тобто дій, спрямованих на створення умов, необхідних для його нормального функціонування, (підшукання відповідних приміщень, придбання необхідного обладнання, пошук і прийняття на роботу персоналу, забезпечення коштами, засобами логістики, розробка і проведення конспіративних заходів, тощо).

Згідно ст.1 Закону України «Про металобрухт» металобрухтом є непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Незаконний пункт прийому металобрухту - це місце, на базі якого фактично провадяться недозволені операції по збиранню, заготівлі, переробці та реалізації брухту чорних та (або) кольорових металів.

Згідно із ст.4 ЗУ «Про металобрухт», приймання побутового металобрухту від фізичних осіб дозволяється лише при пред`явленні ними документа, який засвідчує особу, та обов`язково оформляється актом приймання. В акті приймання побутового металобрухту від фізичних осіб зазначаються дані документа, який засвідчує особу, та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом.

Крім того, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.213 КК України, є одним із різновидів злочинів у сфері господарської діяльності.

Згідно ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Закон про металобрухт не дає визначення операції з металобрухтом у формі прийому брухту чорних металів фізичними особами. Наближеним до поняття прийому брухту чорних металів є визначення купівлі та/або реалізації металобрухту, що міститься в абз. 9 ст. 1 цього закону, та передбачає діяльність, пов`язану із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. ст. 92, 337 КПК України, прокурор у даному кримінальному провадженні зобов`язаний був довести винуватість ОСОБА_6 у здійсненні без державної реєстрації прийому металобрухту чорних та кольорових металів, організації незаконного пункту прийому 17 березня 2017 року, шляхом подання належних та допустимих доказів по кожній операції з металобрухтом, яку здійснив обвинувачений по кожній особі, в якої останній скупив його. Стороною обвинувачення не конкретизовано час скоєння злочину обвинуваченим, суть обвинувачення звелась до загального викладу в обвинувальному акті про незаконний прийом ОСОБА_6 1000 кг. металобрухту; обвинувальний акт не містить повного та чіткого опису об`єктивної сторони інкримінованого злочину, залишаються не зрозумілими обставини вчинення злочину, не з`ясовано питання характеру діяльності ОСОБА_16 і з урахуванням тривалості, інтенсивності, розміру отриманого або очікуваного доходу, чи відповідає він взятим у єдності ознакам підприємницької діяльності в розумінні норм господарського законодавства.

Відсутність часу вчинення злочину, місця, ваги придбаного металу, осіб у кого придбано металобрухт (його походження), суми, якою ОСОБА_6 розраховувався, знаряддя з допомогою якого проводилось замірювання ваги металу, вказує на недотримання органами обвинувачення вимог ст. 291 КПК України.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено про облаштування обвинуваченим пункту прийому брухту чорних та кольорових металів, проте, не викладено, сукупність яких дій зі створення незаконних пунктів прийому металобрухту, таких як: підшукування приміщень, транспортних засобів, співучасників, розробка плану функціонування пункту, конспіративних заходів, тощо, здійснено обвинуваченим.
Для забезпечення права на захист обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують, у зв`язку із чим, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинні містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення. Виконання вказаних положень забезпечує особі можливість ефективно захищатись від пред`явленого обвинувачення.

Натомість, пред`явлене обвинувачення не конкретизоване.

При цьому, прокурор не скористався правом зміни обвинувачення по даному кримінальному провадженню.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами по кримінальній справі є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Кожен доказ в кримінальному процесі повинен мати такі властивості, як відносність та допустимість. Особливої уваги з погляду прав людини заслуговує допустимість доказу. Допустимість доказу означає законність джерела, засобу і процесуального порядку його одержання. Законом встановлені умови визнання доказу допустимим: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом, який має право проводити процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів; доказ повинен бути отриманий з належного процесуального джерела. До них відносяться: показання, висновки експертів, речові докази, документи; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 86 КПК України).

а) протоколи огляду місця події від 17 березня 2017 року (т.2 а.с. 149-157)
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Тобто, огляд як слідча дія полягає в безпосередньому спостереженні, виявленні, фіксуванні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, пов`язаних з обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, здобутого у результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Отже, обшук є слідчою дією примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель та ділянок місцевості. Відповідно до ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі.

Таким чином, для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті проведення слідчої (розшукової) дії, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури її проведення, а зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду у невідкладних випадках, виключно пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Як вбачається з досліджених протоколів огляду місця події від 17 березня 2017 року в смт. Черняхів слідчим СВ Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 з 15 години 20 хвилин по 15 годину 40 хвилин на вулиці Сонячній в с. Селець навпроти будинку №14 виявлено автомобіль «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Даний автомобіль опечатується та вилучається до майданчику тимчасового тримання Черняхівського ВП. Та цього ж дня з 15 години 45 хвилин по 16 годину 00 хвилин поблизу автомобіля марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 виявлено електродвигун зеленого кольору без маркування знаків та долучена ілюстративна таблиця де на фото №4 зображено загальний вигляд металобрухту в салоні автомобіля марки «Форд транзит» в тому числі і електродвигун, який фактично пред`явлено для впізнання ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , після чого вилучено до Черняхівського ВП.

Крім того, в ухвалі Черняхівського районного суду від 20.03.2017 року (4 абзац мотивувальної частини) зазначено, що ОСОБА_18 додав, що мешканець с. Селець на імя ОСОБА_19 продав йому двигун. Та ОСОБА_18 із салону автомобіля втягнув електродвигун та поклав його на проїжджій частині по вул. Сонячній в с. Селець.

Таким чином, слідчим проведено огляд автомобіля «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 після його опечатування о 15:40 годині без дозволу слідчого судді, під час якого вилучено електродвигун.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. За таких обставин, проведений органами досудового розслідування 17 березня 2017 року огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК). До постановлення ухвали слідчого судді слідчий, прокурор має право увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Оскільки із зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор, слідчий не звертались, тому згідно з ч. 3 ст. 233 КПК встановлені внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 17 березня 2017 року огляду місця події транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 . Натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2 а.с. 196) лише на наступний день 18 березня 2017 року о 20:16:27 про те, що працівниками Черняхівського ВП було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_20 , в ході поверхневого огляду автомобіля в кузові було виявлено металобрухт.

В обвинувальному акті також зазначено про те, що «17.03.2017 року близько 15-ї години 20 хвилин в с. Селець Черняхівського району по вул. Сонячній був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили вказаний металобрухт у ОСОБА_6 », однак протокол затримання в матеріалах провадження відсутній.

Наявна ухвала слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року (т.2 а.с. 205) є свідченням правомірності проведення іншої слідчої дії обшуку автомобіля марки «Ford Transit» жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , фургон малотоннажний-В номер шасі НОМЕР_4 об`єм двигуна 2402, який проведено 22 березня 2017 року (т.2 а.с. 160-167).

Тобто, ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук автомобіля 17 березня 2017 року та вилучення електродвигуна органом досудового розслідування в даній справі отримано не було, арешт на нього не накладався, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про здійснення вказаної слідчої дії з порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 233 КПК України.

b) акт зважування металобрухту (т.2 а.с. 168)
Акт зважування від 22.03.2017 року суд не може прийняти в якості доказу по справі оскільки достеменно не доведено, які саме предмети у виді металобрухту були знайдені під час обшуку. Як зазначено у протоколі обшуку від 22.03.2017 року, під час обшуку автомобіля Форд транзит д.н.з НОМЕР_5 за адресою смт. Черняхів вул. Шевченка, 10 було виявлено брухт чорних металів різної форми та розмірів, ваги механічні металеві зеленого кольору, демонтовані, однак, доказів взаємозв`язку між виявленим брухтом та діями обвинуваченого суду не надано. В порушення зазначених вимог КПК України, в протоколі обшуку не зазначено, які саме предмети вилучались як металобрухт, відсутні відомості про їх опис та опечатування, опис тимчасово вилучених речей не складався та ОСОБА_6 не вручався, як і не зазначено куди саме цей металобрухт було вилучено. Також незрозумілим є вмінення обвинуваченому прийому кольорових металів всупереч відсутності жодного доказу про це в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні документи не містять будь-яких відомостей про те, чи є Акт зважування додатком до протоколу обшуку. Хоча згідно п.4 ч.2 ст.105 КПК України він повинен бути додатком до протоколу обшуку, а тому мав бути оцінений в сукупності з протоколом. Крім того, в постанові про залучення в якості спеціаліста від 22.03.2017 року (т.2 а.с. 201) слідчий зазначає про те, що обшук вже проведено, металобрухт чорних металів виявлено та вилучено та існує необхідність залучити спеціаліста до справи.

В той же час, акт зважування металобрухту складено інспектором Черняхівського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_21 , однак доручення слідчого в силу вимог ст. 40 КПК України до матеріалів провадження не надано, що є свідченням складення процесуального документа неуповноваженою особою.

Досудовим розслідуванням не встановлено, а прокурором не доведено при яких обставинах отримано вказані металеві вироби та чи є вони брухтом кольорових і чорних металів.

Таким чином, дані, які містяться в протоколі огляду місця події 17 березня 2017 року та акті зважування від 22.03.2017 року суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Інші, зазначені фактичні дані, що досліджені в судовому засіданні самі по собі не підтверджують подію кримінального правопорушення, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (час, місце, спосіб, тощо), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Висновки суду
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише тоді, коли надані докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу у відповідності приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Стаття 374 КПК України вимагає від суду викласти в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, встановити форми вини і мотиви злочину, докази, на яких ґрунтується висновок суду, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен з елементів, що має значення для правової кваліфікації діянь ОСОБА_6 .

Разом з тим, саме по собі придбання металевого виробу за недоведеності умислу на організацію незаконного пункту прийому металобрухту та здійснення прийому металобрухту, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, за відсутності будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність такого умислу обвинуваченого, не є достатньою та необхідною ознакою для кваліфікації дії обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України. Стороною обвинувачення не доведено наявності у обвинуваченого прямого умислу на порушення порядку здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів без державної реєстрації. Жоден з допитаних свідків не підтвердив фактів, які би свідчили про організацію ОСОБА_6 незаконного пункту прийому металобрухту. Не встановлено осіб у яких обвинувачений приймав металобрухт, не встановлено час коли він приймав металобрухт, місце куди він його збував та який прибуток він з цієї діяльності отримував.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 рішення у справі «Капо проти Бельгії №4291/98 від 13.01.2005 року.

Відповідно до пунктів 18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п.43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86, «Яллох проти Німеччини»).

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України - виправдати в зв`язку з не доведенням вчинення ним кримінального правопорушення (злочину).

Скасувати арешт на автомобіль Ford Transit фургон малотоннажний-В номер шасі НОМЕР_4 об`єм двигуна 2402 жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області 20 березня 2017 року.

Речові докази по справі: 1000 кг металобрухту та частину механічних терезів, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, повернути ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити виправданому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя