16.01.2020
Справа № 642/202/20
Провадження № 1-кс/642/95/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Першотравенськ, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.04.2014 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавленя волі з іспитовим строком на 1 рік, підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з раніше відомим йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.01.2020 приблизно о 07:35 год. знаходились за адресою: м. Харків, вул. Полтавский шлях, 136, де вступили в злочинну змову щодо відкритого викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В цей час вони помітили раніше невідомого їм ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йшов їм на зустріч.
Саме в той час, у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спочатку підійшли до ОСОБА_7 та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх діянь, по черзі почали погрожувати ОСОБА_7 та смикати його за куртку, після чого, ОСОБА_4 шляхом ривка вирвав з правої руки потерпілого мобільний телефон марки «Lenovo А6000/АБ (К30-W)», після чого, з лівої внутрішньої кишені куртки потерпілого, ОСОБА_4 витягнув грошові кошти в сумі 300 гривень, тим самим заволодів майном потерпілого.
Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись в подальшому відкрито викраденим майном на власний розсуд.
Своїми активними і протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою, з погрозою застосування до потерпілого фізичного насильство, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, відкрито викрали у ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo А6000/АБ (К30-W)», грошові кошти в сумі 300 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення і підозрюваного, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає доведеним, що має місце обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ніде не працює, законних джерел заробітку не має, постійного місця мешкання у м. Харкова не має, вчинив злочин який відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років позбавлення волі. Його дії, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України (Постанова №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.
Підстави застосування запобіжного заходу обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину, покаранням за його вчинення та те, що останній раніше вже вчиняв кримінальні правопорушення та на шлях виправлення не став. На цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, у т.ч. через свої нестійкі соціальні зв`язки; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України вчиненого із застосуванням насильства, тому суд не обирає заставу.
За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування: забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчини дії передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 107, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 14 березня 2020 року до 15 год. 15 хв. включно.
Встановити строк дії ухвали суду до 14 березня 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваний в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя - ОСОБА_1