Постанова
Іменем України

7 квітня 2020року

м. Київ
справа № 708/1160/18
провадження № 51-4489 км19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, 19 червня 2018 року о 17 годині, у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, розкладним ножем завдав один ковзаючий удар в лобну ділянку голови, спричинивши ОСОБА_8 рану обличчя зліва, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та ще один удар ножем в праву ногу потерпілого, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочалася боротьба, під час якої вони впали на землю, а ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці розкладний ніж, завдав потерпілому ОСОБА_8 один удар у тулуб в ділянку нирки зліва, внаслідок чого спричинив потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло за собою призначення покарання, яке є невідповідним тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого ОСОБА_7 через суворість, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор просив касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження та перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені у касаційній скарзі, Суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не оскаржується доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121КК, з огляду на що, касаційний суд не перевіряє рішення судів в цій частині.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про істотні порушення кримінального процесуального закону, а саме те, що засідання суду першої інстанції 16 січня 2019 року проводилося без застосування відеозаписувальних технічних засобів, що відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК , тягне за собою скасування судового рішення, то ці доводи є неспроможними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а як вбачається з п. 7 ч. 2 цієї ж статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у статті 27 КПК і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічного засобу.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції встановлено, що під час судового засідання 16 січня 2019 року у Чигиринському районному суді Черкаської області проводилось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а матеріали кримінального провадження містять технічний носій інформації, на якому зафіксовано перебіг вказаного судового засідання, який можливо прослухати та відтворити події, що відбувались в судовому засіданні 16 січня 2019 року (а.с.125-130, а.с. 140). Крім того, у матеріалах кримінального провадження міститься журнал судового засідання, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

За змістом ст.ст. 42, 46 , 376 КПК захисник має право ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу і подавати щодо них свої зауваження.

Втім, як встановив касаційний суд, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 захисник ОСОБА_6 жодних зауважень на журнал судового засідання у суді першої інстанції не подавав, зокрема, щодо будь-яких неточностей чи його неповноти.

Крім того, у касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання виключно про відсутність відеофіксаціїсудового засідання в суді першої інстанції, при цьому не наводить будь-яких порушень перебігу судового засідання, порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнівзаконність і обґрунтованість постановленого щодо ОСОБА_7 судового рішення, у розумінні ст. 412 КПК.

Отже, зважаючи на наведене, а також беручи до уваги наявність повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відсутність відеофіксації цього засідання не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про неправильне застосування кримінального закону, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним про особу засудженого ОСОБА_7 через суворість, то вони є безпідставними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його пост кримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
З матеріалів провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також висновок досудової доповіді органу пробації.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК, судом першої інстанції не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд, перевіривши вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку, прийшов до правильного висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним і достатнім, сприяє меті покарання - виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів, навівши при цьому переконливі підстави такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого, через суворість, як про це йдеться у касаційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 419 КПК і підстав вважати це рішення невмотивованим відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, суд

ухвалив:
Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню

не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2