ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, українець, гр-н України, освіта середня, розлучений, офіційно не працює, особа з інвалідністю ІІІ групи, учасник бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
16 липня 2019 року, починаючи близько з 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , розпивав спиртні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 . Вночі 17 липня 2019 року, близько 00 год. 30 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 , перебуваючи на балконі у збудженому та агресивному стані, наніс декілька ударів кулаками рук в обличчя потерпілій, після чого, маючи умисел на протиправне позбавлення життя останньої, зв`язав її руки своїм ременем, щоб вона не могла чинити опір, і почав наносити численні удари кулаками рук та невстановленим твердим предметом по голові та тілу останньої, від яких потерпіла ОСОБА_12 втратила свідомість та в подальшому померла, після чого ОСОБА_7 втік з місця скоєння злочину, залишивши ОСОБА_13 на балконі зі зв`язаними руками.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_14 була спричинена поєднана травма голови, грудей та живота з переломами грудини та ребер, розривом печінки, крововиливами під оболонку та речовину головного мозку, крововтратою, шоком та набряком-набуханням головного мозку, від якої настала смерть останньої.

Позиція захисту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у висунутому звинуваченні визнав частково, пояснивши, що познайомився з МУХОЮ у шпиталі, після цього продовжили спілкування, мали намір одружитися. 14 липня 2019 року він приїхав проживати до МУХИ за адресою: кв. АДРЕСА_3 . 16 липня 2019 року ввечері вони разом вечеряли та вживали спиртні напої. Під час спілкування між ними виник конфлікт на ґрунті ревнощів з боку МУХИ, але вони все обговорили і вона заспокоїлась, після чого вони лягли спати. В ночі він прокинувся від того, що ОСОБА_15 його душить, впершись коліном йому в груди. При цьому вона казала, що «вона не ОСОБА_16 , а її колишній чоловік ОСОБА_17 , який прийшов за ним». Він її скинув з себе та відвів на балкон, де хотів з`ясувати наміри її дій. Перебуваючи на балконі, раптово ОСОБА_15 дістала кухонний ніж, приставила до його грудей і почала вимагати, щоб він вистрибнув з балкону. Він не розгубився і діяв як його навчали в армії, а саме, вихопив ножа, після чого, як пам`ятає, наніс МУСІ близько чотирьох ударів кулаками в обличчя, збив її з ніг та зв`язав руки своїм ременем, щоб вона заспокоїлася і собі не зашкодила. МУХА в цей час лежала та сміялася, що його дратувало. Далі він свої дії не пам`ятає. Вийшов з квартири, поклав на площадці ключі від неї та телефон МУХИ і пішов до друзів. 18 липня 2019 року він повертався за місцем проживання ОСОБА_18 , але був затриманий працівниками поліції. Вважає, що він захищався від нападу МУХИ. Як також обвинувачений визнав, що під час вказаних подій конфлікту з МУХОЮ в квартирі сторонніх осіб не було.

Сторона захисту наполягала на тому, що обвинуваченням не здобуто і не надано суду будь-яких допустимих доказів винуватості КІКОША у вчиненні поставленого йому у провину умисного вбивства. Як наполягав КІКОШ, в нього неприязних стосунків з ОСОБА_11 не було, наносячи їй тілесні ушкодження він діяв ситуативно захищаючись від нападу з її боку, а захисник просив перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, а також послався на те, що КІКОШ міг не усвідомлювати свої дій через отримані бойові травми.

Позиція сторони обвинувачення.
В обґрунтування винуватості КІКОША у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у поданих стороною обвинувачення доказах. Під час виступу в судових дебатах прокурор вважав подані докази достатніми для того, щоб критично оцінити всі захисні версії сторони захисту та довести винуватість обвинуваченого.

Оцінка поданих сторонами доказів судом.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, та його захисні версії, його вина у вчиненні за викладених вище обставин умисного вбивства, підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_19 матір загиблої ОСОБА_20 показала, що вона очевидцем вбивства своєї доньки не була. 17 липня 2019 року їй на телефон подзвонила подруга доньки і повідомила, що за місцем проживання останньої - в квартирі АДРЕСА_3 багато співробітників поліції та медиків. Уперше доньку вона, потерпіла, особисто побачила лише в день її поховання, тіло загиблої було побите та в синцях. Вважає, що винувату особу слід покарати найсуворіше. Також потерпіла уточнила, що її донька не страждала на психічні розлади, на обліку лікарів психіатрів не перебувала, взагалі не мала проблем зі здоров`ям, спиртними напоями не зловживала і була невеликого росту та худорлявої статури.

Показання потерпілої не є інформативними, щоб вважати їх вагомим доказом обвинувачення.

Свої показання обвинувачений підтвердив на місці під час проведеного з ним за участю захисника слідчого експерименту, що підтверджується протоколом від 18 липня 2019 року (а. 100-107), який був досліджений судом.

Разом з тим, згідно з даними, які містить досліджений в судовому засіданні протокол огляду місця події від 17 липня 2019 року та додатки до нього (а. 46-55), на трупі ОСОБА_20 , який знаходився із численними слідами крові на балконі в квартирі АДРЕСА_3 із зв`язаними синім шкіряним ременем руками, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран та саден в лобній ділянці, потилиці, в області очей, рота та кінцівок, грудної зони, живота перелому носа (рухомі кістки) тощо. Під час огляду були вилучені: ремінь синього кольору; змиви біологічного походження. Крім того, предметів, схожих на ножі, біля трупу та в кімнатах квартири виявлено не було і вони не вилучалися.

Згідно з висновком експерта № 012-164-2812-2019 від 18 жовтня 2019 року, яким враховані результати додаткових досліджень (а. 117-123), на тілі ОСОБА_20 були виявлені: - внутрішньо черепна травма у виді крововиливів в м`які тканини голови, на обох півкулях великого мозку, кровонапливів на обличчі в лобній ділянці з переходом на ліву скроневу ділянку, забоїв речовини головного мозку тощо, яка виникла від дії тупих предметів за ударними та ударно-протиударними механізмами; - закрита травма грудей та живота у виді кровонапливів на передній поверхні грудей, множинних переломів ребер з обох стороні, двобічного гемотораксу, розриву внутрішнього листка перикарду, забою серця, кровонапливів на передній поверхні живота, розриву печінки, крововиливів печінки та в ділянці кореня брижі, яка виникла від дії тупих предметів за механізмом стиснення або удару із стисненням; - інші ушкодження, а саме: забійна рана та кровонапливи на обличчі в лобній ділянці, правої скроні, рвана рана на повіці правого ока; кровонапливи на повіках обох очей, підборідді та губах; садна на спинці носа, повне відділення хрящів носа від кісток носа; кровонапливи в проекції тіла правої ключиці, на внутрішній поверхні правого плеча, правого ліктя, правої кісті, на верхній поверхні лівого надпліччя, на задній поверхні лівого передпліччя, на внутрішній поверхні правого стегна, які виникли від дії тупих предметів за механізмом удару та тертя.

Як підсумовується експертом, поєднана внутрішньо черепна травма та закрита травма грудей та живота має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а інші ушкодження ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Смерть ОСОБА_20 була спричинена поєднаною травмою голови, грудей та живота з переломами грудини та ребер, розривом печінки, крововиливами під оболонку та речовину головного мозку, крововтратою, шоком та набряком-набуханням головного мозку, шунтування кровотоку в нирці тощо. На момент заподіяння тілесних ушкоджень МУХА була у стані сильного алкогольного сп`яніння (2,38 проміле), після отриманих ушкоджень ОСОБА_12 прожила приблизно 1 3 години до настання смерті, обсяг можливих вчинюваних нею дій був значно обмежений. Кровонапливи на передній поверхні правої гомілки виникли задовго до настання смерті, відтак, не мають відношення до подій 16-17 липня 2019 року і через це не беруться до уваги судом. Обсяг виявлених на тілі загиблої тілесних ушкоджень значно переважає розказаному та показаному обвинуваченим під час слідчого експерименту.

За дослідженим судом протоколом огляду місця події від 18 липня 2019 року та додатками до нього (а. 56-85, 91-96, 174), в квартирі АДРЕСА_3 під час огляду були виявлені та вилучені: паспорти на ім`я ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; сліди папілярних узорів з пляшки «Медофф», яка була на столі на кухні (№№ 1-5), з пляшки «Медофф», яка була в корзині для сміття на кухні (№№ 6, 7), зі стаканів на столі на кухні (№№ 8-10); сліди папілярних узорів з дверей та вікна на балкон (№№ 1-13); 9 шт. недопалків з фільтром білого кольору з балкону; 16 шт. недопалків з фільтром жовтого кольору з балкону; змиви (зіскоб) бурої речовини біологічного походження з килимів в коридорі та в кімнаті, з обшивки на балконі та з підлоги на кухні; один стакан та рюмка з кухні; недопалок з речовиною бурого кольору; недопалок в стакані на кухні; з кімнати дитячий стілець з численними плямами бурого кольору; елементи чоловічого одягу, сумка.

Згідно з висновками експертів-цитологів № 091-202-2019 від 31 жовтня 2019 року (а. 144-149), № 091-205-2019 від 31 жовтня 2019 року (а. 150-156) та № 091-203-2019 від 31 жовтня 2019 року (а. 158-162) у змивах (зіскобі) бурої речовини біологічного походження з килимів в коридорі та в кімнаті, з обшивки на балконі та з підлоги на кухні, у плямах бурого кольору на дитячому стільці та у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_20 виявлені сліди крові, походження якої за рахунок потерпілої та обвинуваченого не виключається.

Сторони не оспорювали вказані встановлені висновками експертів фактичні обставини справи.

До того ж, звертає на себе увагу те, що походження вказаних біологічних слідів від третіх осіб експертним шляхом не встановлено.

Згідно з дослідженим судом протоколом огляду місця події від 18 липня 2019 року та додатками до нього (а. 86-90), на площадці другого поверху будинку АДРЕСА_4 , біля квартир №№ 5 та 6 під час огляду були виявлені та вилучені: зв`язка ключів; мобільний телефон з номером …17-00.

Під час дослідження вказаних протоколів огляду потерпіла повідомила, що мобільний телефон з номером …17-00 належав її доньці - ОСОБА_14 , а виявлені ключі від квартири АДРЕСА_3 (а. 183).

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_21 від 18 липня 2019 року (а. 97-99) останній був фактично затриманий працівниками поліції о 14 год. 20 хв. 18 липня 2019 року. Під час проведення у присутності захисника з дотриманням вимог ч. 3 ст. 208 КПК України особистого обшуку у затриманого були вилучені зрізи нігтьових пластин, посвідчення учасника бойових дій та джинси з плямами бурого кольору (внутрішня сторона задньої правої кишені, та права штанина посередині). Крім того, за даними цього протоколу обвинувачений не робив будь-яких зауважень щодо можливого отримання ним тілесних ушкоджень під час конфлікту з МУХОЮ.

Всі ці, в тому числі, документовані дані, показання потерпілої та показання обвинуваченого про факт, місце та час конфлікту між ним та ОСОБА_11 , під час якого до останньої було застосоване фізичне насильство, факт залишення ним місця події, а ОСОБА_20 без допомоги, повністю узгоджуються між собою, а тому, колегія суддів кладе їх в основу свого вироку, визнавши показання потерпілої та обвинуваченого в цій частині щирими.

Що стосується спрямованості умислу КІКОШ на позбавлення життя ОСОБА_20 , то суд вважає, його доведеним поза розумним сумнівом і виходить при цьому із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбулася на фоні конфлікту між обвинуваченим і загиблою, умов, за яких виникла дана конкретна сварка (надумані претензії), наявність описаних вище прижиттєвих численних тілесних ушкоджень на тілі загиблої об`єктивно вказує на те, що тіло вбитої перед смертю піддавалося активному та жорстокому системному травмуючому впливу, а приймаючи до уваги спосіб (зв`язування рук для полегшення досягнення мети) та знаряддя їх заподіяння, кількість (численні), характер і локалізацію ударів (життєво-важливі органи), встановлені обставини їх заподіяння, якому передувало зв`язування рук потерпілої, причини припинення ним своїх дій (безпорадність стану загиблої), ці дані вказують на наявність у КІКОШ мотиву вбивства розправа через обурення претензіями МУХИ.

Вказані обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що КІКОШ усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті співмешканки і бажав їх настання, а тому вважає доведеним, що КІКОШ за вказаних вище обставин мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_20 і реалізував свій намір, умисно заподіявши їй смерть.

Дані про силу нанесених обвинуваченим ударів, їх кількість та локалізацію спростовують захисну версію обвинуваченого про випадковість їх нанесення.

Твердження обвинуваченого про те, що він спеціально не готувався до вбивства ОСОБА_20 , не впливає на вказані вище висновки суду про наявність в нього раптово виниклого умислу на вбивство цієї особи.

За таких обставин, суд визнає сукупність наведених доказів такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу КІКОШ на позбавлення життя ОСОБА_20 та його безспірну причетність до насильницького позбавлення життя останньої.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього стану оборони також спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнав достовірними.

Так, наявність описаних вище прижиттєвих тілесних ушкоджень на тілі, встановлені обставини їх заподіяння, і те що обвинувачений жодних тілесних ушкоджень не отримав, вказуються на те, що дії саме обвинуваченого були генеруючим джерелом насильства під час конфлікту з потерпілою, що повністю спростовує його захисну версію про раптовість нападу та пасивність захисту з його боку, оскільки вказує на побиття КІКОШ своєї співмешканки з активним використанням засобів стримування навіть можливого опору з боку постраждалої (зв`язування рук).

У справі немає і судом не встановлено даних про те, що дії загиблої в момент заподіяння їй смертельних тілесних ушкоджень становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого. Протистояння, в якому домінував обвинувачений, не було обопільним, його обстановка не викликала реальної небезпеки для життя КІКОШ. Наведеним спростовуються доводи захисту про те, що удари обвинувачений завдав ОСОБА_14 , захищаючись від її нападу.

За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим. Такі дії, якщо вони пов`язані з позбавленням життя потерпілого, за відсутності кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство.

За таких обставин твердження обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений діяв у стані оборони, є безпідставним.

Факт залишення ОСОБА_20 без допомоги, зникнення з місця злочину також свідчить про усвідомлення ним значення своїх дій і небажання відповідати за них.

За відсутності ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого, суд відхиляє його доводи і про можливість перевищення меж такої оборони, оскільки лише за наявності стану необхідної оборони може бути зроблений висновок, перевищила особа її межі чи ні.

Наведене підтверджує висновки суду про те, що поведінка КІКОШ по відношенню до потерпілої була викликана раптово викликаною агресією, а не необхідністю захищатись від потерпілої чи особливого емоційного стану.

Як видно з дослідженого в судовому засіданні висновку комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 140 від 22 жовтня 2019 року (а. 126-138), КІКОШ у період часу інкримінованих йому дій і на теперішній час виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з емоційно-вольовими порушеннями, церебрастенічним синдромом, за своїм психічним станом міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, клінічних ознак алкоголізму чи наркоманії не виявлено. У період часу інкримінованих йому дій не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку. Вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений комісією висококваліфікованих експертів, що мають достатній досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, яким не суперечить, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про те, КІКОШ був осудним, тобто здатним під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Висновки вказаної комісійної комплексної експертизи ґрунтуються на медичній документації, яка також була досліджена судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає за результатами судового розгляду доведеним поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_7 17 липня 2019 року близько 00 год. 30 хв., перебуваючи а адресою: АДРЕСА_2 умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_22 , тобто вчинив умисне вбивство, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого відсутні.

При призначенні обвинуваченому КІКОШ покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 50 та 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином і відзначається заподіянням численних тілесних ушкоджень, дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, особою з інвалідністю ІІІ групи, має хронічне захворювання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, сумніви в його осудності відсутні, має на утриманні неповнолітню дитину, розлучений. Обставин, що пом`якшують покарання КІКОШ, не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання КІКОШ, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не вбачає правових підстав для визнання поведінки обвинуваченого такою, що свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як про це вказується в обвинувальному акті. Ставлення обвинуваченого до свого діяння не свідчить про його щире каяття, а зникнення з місця злочину вказує на відсутність ознак активного сприяння розкриттю останнього.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення КІКОШ тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі.

Продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ і до набрання вироком законної сили утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 18 липня 2019 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 10 315 грн. 70 коп. в дохід держави.

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знищити. Накладений арешт на особисті речі та документи ОСОБА_20 скасувати (ухвала сілчдого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року) та повернути належним володільцям. Особисті речі та документи обвинуваченого - повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДІ ОСОБА_23

ОСОБА_24

ОСОБА_25