Справа № 632/654/20
провадження № 1-кп/632/71/20

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світлогорська Ленінградської області Російської Федерації, громадянина України, що має базову загальну середню освіту, не працює, не одружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту в травні 2019 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку водного фонду державної форми власності - прибережну захисну смугу, розташовану навколо водойми площею 23,60 га, яка знаходиться в територіальних межах Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області, та встановив на ній споруди у виді вагончиків та наметів з метою здійснення діяльності по обслуговуванню відпочиваючих осіб на водоймі.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про відсутність у нього відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу йому земельної ділянки водного фонду у власність або у користування (оренду), за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, достовірно знаючи про наявність в її межах охоронної зони прибережної захисної смуги, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в особистих інтересах, з метою власного користування, всупереч вимогам ст.ст. 116, 125, 126 Земельного Кодексу України, самовільно зайняв земельну ділянку водного фонду державної форми власності - прибережну захисну смугу, розташовану навколо вказаної водойми, яка розташована поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0097, та яка згідно ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України та ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України відноситься до земель, на яких обмежено режим їх використання: навколо водойм, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються навколо водойм уздовж урізу води шириною 50 метрів для ставків площею понад 3 га, на яких заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів та самовільно, на різній відстані від урізу води: від 7 до 40 метрів, розмістив шість споруд у виді вагончиків та наметів та незаконно використовував вищевказану земельну ділянку до 11.03.2020.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 1971 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

24 квітня 2020 року між прокурором Первомайської місцевої прокурори Харківської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у вказаному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, додержуючись певних умов, розгляд якої, відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, проводиться судом під час підготовчого провадження.

Як вбачається з даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 1971 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на її затверджені.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 1971 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Представником потерпілого ОСОБА_6 надано прокурору письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, яку долучено прокурором під час підготовчого судового засідання, і яку підтверджено представником потерпілого в судовому засіданні, отже угода відповідає вимогам закону.
Обставиною, яка пом`якшує покарання для обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України.
Узгоджені прокурором і обвинуваченим вид та міра покарання, визначені в межах санкції ч.2 ст. 1971 КК України, відповідають загальним засадам призначення покарання, не суперечать інтересам суспільства, потерпілого, є справедливими, необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його матеріальний стан, та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставин, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, які виключають можливість затвердження угоди, у судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Первомайської місцевої прокурори Харківської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у вказаному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов потерпілим у справі не заявлений.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 24 квітня 2020 року про визнання винуватості між прокурором Первомайської місцевої прокурори Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у вказаному провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ст. 473 КПК України роз`яснити прокурору та обвинуваченому обмеження права оскарження вироку суду згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1