Справа № 308/1282/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із внесеного клопотання, слідує, що близько 16 години 00 хвилин 06 лютого 2020 року громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння повертався додому за місцем свого проживання, де зустрів свого співмешканця ОСОБА_8 та сусіда ОСОБА_9 , які в той час розмовляли. Так, підійшовши ближче, між підозрюваним та даними двома особами виник конфлікт на фоні того, що ОСОБА_7 тривалий термін не може знайти собі роботу в результаті чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кепкували з останнього на дану тему. Розлютившись, ОСОБА_7 пішов до будинку за місцем проживання, знайшов мисливську гладкоствольну рушницю калібром 16 мм, з маркуванням стволі НОМЕР_1 та о 16 годині 40 хвилин вийшов на подвір`я за адресою проживання в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, тримаючи в руках мисливську гладкоствольну рушницю, направивши ствол вищевказаного предмету в бік потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який знаходився в цей час на території вищевказаного подвір`я, здійснив постріл, маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_8 , чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та покинув місце події в напрямку вул. Антонівська с. Худльово, Ужгородського району, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній схибив та своїми діями завдав вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва. Після здійснення пострілу з будинку вийшла громадянка ОСОБА_10 , якою було надано невідкладну медичну допомогу та на місце події прибула КШМД.

В подальшому ОСОБА_8 , був доставлений та госпіталізований до травматологічного пункту КНП центральної міської клінічної лікарні Ужгородської міської ради, з попереднім діагнозом вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва.

07 лютого 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що орган досудового розслідування вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_7 , може незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, так як останній проживає по сусідству з потерпілим а саме в них наявне спільне дворогосподарство; підозрюваний ОСОБА_7 , може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину; підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин; підозрюваний ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків даного кримінального правопорушення; підозрюваний ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення; підозрюваний ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі наведеного слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, без можливості внесення застави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000183, відомості про яке 06.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у рамках якого 07.02.2020 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
За ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та санкцією якого визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 .
Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше не судимий.

Враховуючи зазначене, а також тяжкість вчиненого підозрюваним злочину, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
З огляду на викладене, та враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На думку слідчого судді, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_7 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, проти життя та здоров`я особи, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 06 лютого 2020 року з 23 год. 30 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується 03 квітня 2020 року о 23 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1