Провадження 1-кп/193/20/20
У Х В А Л А
26 травня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Софіївка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000260 від 12 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Захисником подано клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В своєму клопотанні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 зазначає про те, що ОСОБА_5 мешкає в цивільному шлюбі. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Має постійне місце проживання, виключно позитивно характеризується за його місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки.
Стверджує, що обвинувачуваний ОСОБА_5 не переховувався та не буде переховуватися від суду, не має наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Зобов`язується за всіма викликами суду з`являтись вчасно.
Також зазначає, що обвинувачений страждає захворюваннями, що перешкоджають йому знаходитьсь в умовах слідчого ізолятора. З метою підтвердження зазначеного факту було направлено два адвокатські запити до місця тримання ОСОБА_5 , під вартою, однак останні ухиляються від надання відповіді.
Прокурор в судовому засіданні щодо поданого клопотання про заміну запобіжного заходу заперечує, вказуючи при цьому, що заміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Прокурором в свою чергу надано клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою закінчується 08 червня 2020 року.

Прокурор, обгрунтовуючи клопотання вказує, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, крім того звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, свідки в повному обсязі не допитані, а тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 60 днів.

В обгрунтування подання прокурор вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнає, не одружений, не має дітей, офіційно ніде не працює, постійного заробітку не має, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Враховуючи зазначене, є ризики того, що обвинувачений може ухилятися від суду, з метою уникнути передбаченого законом покарання. Наразі в суді не допитані всі свідки у кримінальному провадженні. Враховуючи зухвалість вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого, прокурор вважає, що обвинувачений перебуваючи на свободі може чинити тиск на свідків, аби останні змінили свої покази в суді, або зовсім відмовились щось пояснювати. Крім того, свідки яких необхідно допитати в суді проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, а деякі і зовсім є сусідами за місцем проживання останнього.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо поданого прокурором клопотання заперечує, вказує на погіршення стану здоров`я, внаслідок чого він не може утримуватись в установі попереднього ув`язнення, стверджує, що медична допомога йому не надається, хоча він не одноразово звертався до медичної установи зі скаргами, просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо поданого прокурором клопотання заперечує, вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких нових обставин, що обгрунтовують тримання ОСОБА_5 під вартою, просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який згідно практики ЄСПЛ прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також зазначає про погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 в умовах попереднього ув`язнення та відсутність необхідної медичної допомоги.

Суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії»(п. 60)

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службові особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років, а також враховує характер вчиненого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні були допитані кожен окремо свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та було встановлено, що їх покази протирічать один одному, тому судом прийнято рішення про одночасний допит вказаних свідків.
В судове засідання 21.05.2020 року за викликом зазначені свідки з`явились, проведено одночасний допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили раніше надані ними покази. Зазначені свідки також пояснили, що їх версію подій можуть підтвердити з боку свідка ОСОБА_6 свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є їх сусідами та проживають поруч з їхнім домоволодінням по одній вулиці, з боку свідка ОСОБА_7 свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є його братами, ОСОБА_7 , яка є його сестрою, ОСОБА_12 чоловік його сестри, ОСОБА_13 -подруга його сестри.
Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про виклик зазначених свідків для їх допиту в судовому засідання. Прокурор щодо виклику зазначених свідків покладався на розсуд суду.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 , яка є його співмешканкою, проживали однією сім`єю в с.Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є сусідами свідка ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_14 , проживають з ними на одній вулиці в АДРЕСА_1 .
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 проживають на ст.Лошкарівка Софіївського району Дніпропетровської області, тобто поруч із с.Миколаївка, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_15 ..
Судом враховується, що у випадку заміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, ОСОБА_15 , перебуваючи в одному приміщенні зі свідком ОСОБА_6 зможе впливати на її свідчення, яка хоч і допитана в судовому засіданні, але її покази протирічать показам свідка ОСОБА_10 і вказані протиріччя можуть бути усунуті лише шляхом допиту вищевказаних свідків. Стосовно свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами свідка ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_14 , у випадку заміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, ОСОБА_15 , проживаючи на одній з ними вулиці, буде мати змогу незаконно впливати на вказаних свідків з метою спотворення достовірності їх свідчень. Що стосується свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які хоч і проживають в іншому населеному пункті, але ст.Лошкарівка Софіївського району Дніпропетровської області, знаходиться поруч із с.Миколаївка на відстані 1,5 км., у випадку зміни запобіжного заходу все таки дає обгрунтовані підстави вважати можливість впливу обвинуваченого на достовірність їх свідчень.
Виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, судом при розгляді зазначеного клопотання враховується, що мета, підстави, що стали обставиною для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою є й надалі актуальними, обвинувачений офіційно не одружений, осіб похилого віку, інвалідів на утриманні не має, судом опікуном чи піклувальником не визнаний, зі свідком ОСОБА_6 , яка є його співмешканкою, проживав однією сім`єю в с.Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області за однією адресою, а тому на думку суду враховуючи протиріччя у показах основних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та необхідність допиту за клопотанням сторони захисту свідків, у випадку зміни запобіжного заходу буде мати можливість незаконно впливати на свідків, які проживають фактично поруч з місцем проживання обвинуваченого та його співмешканки, яка є ключовим свідком по даному кримінальному провадженню, зазначені свідки ще не допитані в судовому засіданні, свідчення даних свідків мають важливе значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, отже на даний момент інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
Крім того, обвинувачений та захисник в обгрунтування позиції про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт також посилаються на те, що ОСОБА_5 не може утримуватись в установі попереднього ув`язнення, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, стверджують, що медична допомога йому не надається, хоча він не одноразово звертався до медичної установи зі скаргами, але будь-яких доказів, що підтверджують викладені обставини чи клопотання про витребування документів щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_15 на розгляд суду не надали. Зазначені стороною захисту обставини щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого та неможливості його утримання в умовах попереднього ув`язнення потребують перевірки з боку суду, а тому станом на день розгляду клопотання такі обставини суд не може взяти до уваги.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Судом також враховується суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції».
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку його дії.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що подане захисником клопотання про зміну запобіжного заходу є передчасним, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати його під вартою, ризики передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не перестали існувати, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу обвинуваченому як тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, а саме домашній арешт, не зможе забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, а у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000260 від 12 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 липня 2020 року до 17 години 00 хв..

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Копію ухвали надати сторонам та направити для виконання в частині продовження строку застосування запобіжного заходу начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1