СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/85/20
Провадження №1-кп/547/17/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року смт. Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ляди, Краснопольського району, Могилівської області, Білорусь, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не працює

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 04.11.2009 отримав посвідчення водія НОМЕР_1 на своє ім`я, проте згодом, у процесі експлуатації, з власної необережності його втратив.
З метою якнайшвидшого відновлення посвідчення водія, проте не бажаючи отримати його в установленому законом порядку, ОСОБА_4 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), через мережу інтернет, звернувся до невстановленої особи, яка надавала послуги по виготовленню та продажу посвідчень водія, узгодивши під час цього оплату вартості підробленого посвідчення у розмірі 400 грн та передав свої анкетні дані, для внесення їх до посвідчення водія.
Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла неправдиві відомості до бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2009 з вихідними типографічними даними ТОВ «Знак» Консорціуму» «ЄДАПС». Зам. 0033-2009.01.», який згідно висновку експерта № 64від 13.01.2020 року не відповідає бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.
Після цього (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 перебуваючи у м. Полтава, отримав підроблене посвідчення водія.
Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він в установленому законом порядку посвідчення водія після втрати оригіналу не отримував, залишив дане посвідчення у себе, та у подальшому використовував для можливості керування транспортним засобом на території України.
Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_4 , 22.04.2019 о 22.30 год., по вул. Залізнична у м. Хорол Полтавської області керував механічним транспортним засобом ЗАЗ TF698 К державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України та на вимогу останніх, умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2009, яке не відповідає бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.
На підставі постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 12.06.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у прибуток держави у сумі 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобам на строк 1 рік.
Під час передачі до територіального сервісного центру МВС № 5347, для виконання, вилученого посвідченого водія на ім`я ОСОБА_4 , було встановлено, що воно має ознаки підроблення.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, використання завідомо підробленого документа.
30.01.2020 між прокурором Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якій відповідно до ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений, захисник і прокурор просили суд затвердити угоду.
Вирішуючи питання щодо затвердження вказаної угоди судом встановлено таке.
Одним із рішень, яке може бути прийняте судом у підготовчому судовому засіданні, є затвердження угоди.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Згідно ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості.
В угоді про визнання винуватості від 30.01.2020 сформульовано підозру ОСОБА_4 , яка за змістом повністю відповідає зазначеному вище обвинуваченню у цьому кримінальному провадженні. Сторони угоди погодили, що правовою кваліфікацією підозри є вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

В угоді вказано на беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину у судовому провадженні.
Сторони угоди узгодили призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн, на що ОСОБА_4 , як підозрюваний, за участі свого захисника надав згоду.
Угодою визначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, обмеження права оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом.
У судовому засіданні суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 4 ст. 474, ч. 2 ст. 473, 476 КПК України, на що ним надано ствердні відповіді щодо їх цілковитого розуміння, т.ч. щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненому діянні повністю, висловив згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, жалкує про вчинене, готовий сплатити штраф на витрати на експертизу.
Захисник погодився із вірністю позиції обвинуваченого, добровільністю укладення угоди, відповідністю угоди інтересам обвинуваченого.
Прокурор вказала, що угода відповідає вимогам КПК України, укладена сторонами добровільно, немає порушень щодо змісту угоди і порядку її укладення, може бути затверджена судом.
Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Визначені сторонами угоди обставини і умови застосування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відповідають правилам ст.ст. 66, 67 КК України, у т.ч. щодо необхідності й достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відтак суд встановив, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, КК України. Є достатні правові підстави для затвердження угоди та призначення узгодженого її сторонами покарання у вигляді штрафу 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.
Обвинувачений є здоровим, на обліку у психіатра та/або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд робить висновок, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .
За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 358 КК України, та підлягає покаранню за його вчинення, яке узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.01.2020 із передбаченими угодою умовами на призначення покарання у вигляді штрафу 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Питання про долю речових доказів, вирішити відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, тобто знищити.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави 1256,08 грн витрат на залучення експерта.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про його застосування не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 392-395, 468-470, 472-475, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2020 між прокурором Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за яким призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.01.2020 у вигляді штрафу 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.
Речовий доказ посвідчення водія серії ВАА 189475 В.С.Тимошенка, яке зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави (рахунок за проведення експертизи: код бюджетної класифікації 24060300, одержувач: Семенівське УК/ Семенівський район / 2460300, , рахунок UA 0016442, МФО 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)) 1256,08 грн процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирок бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1