справа № 991/1325/20
провадження №11-сс/991/217/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 лютого 2020 року про повернення скарги на бездіяльність детектива та директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у заяві про службові злочини №836 від 06 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
06 лютого 2020 року ОСОБА_5 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою №836 про вчинення суддею Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.375, ст.366 КК України, в якій просив відомості, викладені в даній заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань, видавши йому витяг з вказаного реєстру та пам`ятку потерпілого.

Станом на 12 лютого 2020 року вищевказані дії не були виконані, що і стало підставою для звернення до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність детектива та директора НАБУ.

Проте ухвалою від 12 лютого 2020 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність детектива та директора НАБУ щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявникові з підстав непідсудності Вищому антикорупційному суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 12 лютого 2020 року, визнати протизаконною бездіяльність вповноважених осіб НАБУ та зобов`язати відповідальну від НАБУ особу дотриматись вимог ст.214 КПК України та внести відомості, що містяться у заяві №836 від 06 лютого 2020 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є протизаконною та такою, що перешкоджає захисту його конституційних прав, оскільки заявник вважає, що скаргу на бездіяльність подав правомірно за підсудністю саме до Вищого антикорупційного суду, оскільки суб`єктом злочину зазначено суддю цього суду і заявлені кваліфікації службових злочинів за ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.375, ст.366 КК України підсудні Вищому антикорупційному суду, посилаючись при цьому на судову практику Вищого антикорупційного суду та інших судів першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення якого повідомлений належним чином, проте подав до суду клопотання, в якому посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі, просив провести апеляційний розгляд за його відсутності, підтримав заявлену апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Мотиви суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вимогами ст.304 КПК України передбачено, що слідчому судді серед іншого належить встановити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч.1 ст.306 КПК України).

При цьому, за положеннями ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.

Згідно з положеннями статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України за умови, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст.45 КК України зазначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

За вимогами ч.3 ст.33-1 КПК України інші суди не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абз.7 ч.1 ст.34 КПК України).

Відповідно до зазначеної норми абз.7 ч.1 ст.34 КПК України у разі, якщо обвинувачений чи потерпілий є або був суддею чи працівником апарату Вищого антикорупційного суду і кримінальне провадження належить до підсудності цього суду, таке кримінальне провадження у першій інстанції здійснює апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, і в такому разі ухвалені судові рішення оскаржуються в апеляційному порядку до апеляційного суду, який визначається колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

З витребуваних матеріалів судового провадження вбачається, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України і керівника Національного антикорупційного бюро, яка полягає у недотриманні ними вимог ст.214 КПК України невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань викладених у заяві №836 від 06 лютого 2020 року, про вчинення суддею Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.375, ст.366 КК України, обґрунтовуючи своє звернення до Вищого антикорупційного суду тим, що має місце вчинення саме корупційних кримінальних злочинів, в якості однієї з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, зазначаючи відомості саме відносно суб`єкта вчинення кримінального правопорушення - судді Вищого антикорупційного суду.

Однак, як правомірно встановлено слідчим суддею, відповідно до положень абз.5 п.1 ч.5 ст.216 КПК України Вищому антикорупційному суду не підсудні кримінальні провадження щодо корупційних злочинів, які вчинено суддями Вищого антикорупційного суду.

Не встановлено при судовому розгляді і наявності будь-яких умов за п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України, які б визначали підсудність розгляду даної скарги саме Вищим антикорупційним судом.

Відтак, викладені в оскаржуваній ухвалі висновки та мотиви слідчого судді Вищого антикорупційного суду про те, що скарга на бездіяльність щодо невнесення відомостей, викладених в заяві № 836 від 06 лютого 2020 року, відповідно до діючих кримінальних процесуальних норм непідсудна Вищому антикорупційному суду, є обґрунтованими.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням слідчого судді про те, що оскільки подана скарга не відповідає критеріям, визначеним у статті 33-1 КПК України з урахуванням ч.5 ст.216 КПК України, розгляд даної скарги та прийняття рішення за результатами розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду, а суд не може в такому випадку прийняти будь-яке рішення, яке за вимогами ст.370 КПК України відповідало вимогам законного.

Відтак, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду не має повноважень здійснювати судовий контроль за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність детектива в порядку ст.303 КПК України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно вчинення кримінальних правопорушень суддею Вищого антикорупційного суду .

У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про повернення заявникові постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, вказане судове рішення законним і обґрунтованим, підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено, у зв`язку з чим залишає подану ОСОБА_5 апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому суд зауважує, що повернення скарги слідчим суддею відповідно до положень ч.7 ст.304 КПК України не позбавляє особу права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 лютого 2020 року про повернення скарги на бездіяльність детектива та директора Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у заяві про службові злочини №836 від 06 лютого 2020 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3