Справа № 353/1069/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку тримання під вартою

16 березня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі колегії суддів :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів кримінальне провадження №0000187, яке внесене в ЄРДР 25.08.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження :
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_5
колегія суддів, -
в с т а н о в и в :
кримінальне провадження №0000187 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 15.11.2019 року передано для розгляду до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 21.11.2019 року із обвинувальним актом затвердженим прокурором Тлумацького відділу Тисменецької місцевої прокуратури від 06.11.2019 року.

27.08.2019 року слідчим суддею Тисменицького районного суду Івано-Франківської області обвинуваченій ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 25.11.2019 року включно.

25.11.2019 року ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегії суддів Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області обвинуваченій ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 24.01.2020 року включно, а 23.01.2020 року обвинуваченій ОСОБА_5 , продовжено запобіжний захід - тримання під вартою до 23.03.2020 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки такий закінчується 23.03.2020 року. Своє клопотання мотивував тим, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме : обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 вчинила особливо тяжкий злочин, за вчинення якого відповідно до п.13 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а також вона ніде не працює, джерело існування не відоме, не одружена, відсутні тісні соціальні зв`язки; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпіла ОСОБА_8 є рідною сестрою обвинуваченої, що дасть змогу обвинуваченій впливати на потерпілу; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є неодноразово судимою, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, що вказує на її стійку злочинну спрямованість.

Обвинувачена ОСОБА_5 не заперечила проти задоволення клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_7 підтримав думку обвинуваченої.

Колегія суддів заслухавши думку учасників судового провадження прийшла до наступних висновків.

Ухвалою колегії суддів від 22.11.2019 року кримінальне провадження №0000187, яке внесене в ЄРДР 25.08.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області.

Строк тримання під вартою обраний та продовжений відносно ОСОБА_5 спливає 23.03.2020 року.

Згідно зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Колегія суддів встановила, що судове провадження по кримінальному провадженню ще не розпочато, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме : обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 вчинила особливо тяжкий злочин, за вчинення якого відповідно до п.13 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а також вона ніде не працює, джерело існування не відоме, не одружена, відсутні тісні соціальні зв`язки; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпіла ОСОБА_8 є рідною сестрою обвинуваченої, що дасть змогу обвинуваченій впливати на потерпілу; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є неодноразово судимою, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, що вказує на її стійку злочинну спрямованість.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч.5 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Обставини обвинувачення ОСОБА_5 , її вік та стан здоров`я, а також тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні злочинів, в яких вона обвинувачується, її сімейний стан та соціальне становище свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Колегія суддів вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченої не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, колегія суддів враховує положення ст.9 Конституції України та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченій ОСОБА_5 , строку тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст.176-178, 197, 331 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора - задоволити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці с.Буківна, Тлумацького району, Івано-Франківської області строк тримання під вартою на 60 днів, до 15 травня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору і направити начальнику ДУ "Івано-Франківської установи виконання покарань (№12)", для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом 7 діб після її оголошення, а особами, які перебувають під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3