Справа № 716/2443/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення:
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
сторони захисту:
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000375 від 18.12.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, працюючої фармацевтом ЦРП №21, аптечний пункт №2 смт. Кострижівка, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 14 грудня 2018 року, біля 09:00 години, перебуваючи на території домогосподарства гр. ОСОБА_4 адресою: АДРЕСА_2 , вчинила із останньою словесну суперечку в ході якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, нанесла останній (один) удар своєю правою рукою в область грудної клітини, після чого нанесла декілька ударів в область тулуба, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: синця по пригрудинній лінії з ліва в проекції 2-го міжребер`я, садна у тильній поверхні правої кисті у вигляді подряпини, точкового характеру у кількості 6-ти, розташовані по тильній поверхні правої кисті з переходом на задню поверхню нижню третину правого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта № 1069 від 17.12.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_6 своєї вини у інкримінованому їй діянні не визнала повністю та показала, що ОСОБА_4 була дружиною її покійного батька ОСОБА_8 . Після смерті батька виник спір щодо поділу будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 із своїм сином. 14.12.2018 біля 09 години ранку вона, на прохання свого брата ОСОБА_10 , разом із своїм чоловіком пішла до зазначеного господарства, щоб зробити фотографії будинку, для подальшого проведення його оцінки. На території господарства в той час перебував батько ОСОБА_9 . Коли вона фотографувала в середині будинку, прибігла ОСОБА_11 та почала перешкоджати їй робити фотографії, виясняти чого вона прийшла, кричати, тягати за сумку та за волосся, бити по голові. Вона її відштовхувала та забирала руки. Конфлікт відбувався в коридорі будинку біля 3-4 хвилин, після чого зайшов ОСОБА_12 - батько ОСОБА_11 , який став між ними, перешкоджаючи сварці. В подальшому вони всі вийшли на двір, де вона продовжувала фотографувати. На дворі ОСОБА_11 знову продовжила конфлікт, під час якого розірвала їй куртку, сумку, із якої випали речі та відірвала ґудзик. Вона не наносила ОСОБА_11 ударів, оскільки у неї в правій руці був телефон. Перебуваючи в коридорі будинку та на подвір,ї вона лише відштовхувала Ларису від себе, захищаючись від неї.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 14.12.2018 біля 09 години ранку вона перебувала в кіоску, який знаходиться поряд з будинком. В якому вона проживає по АДРЕСА_2 . В цей час до неї підійшов її батько ОСОБА_12 , який повідомив, що до її господарства зайшли подружжя ОСОБА_13 . Після чого вона разом із батьком пішли до будинку, де побачили, що двері відчинені, а ОСОБА_14 із своїм чоловіком знаходяться в будинку. Зайшовши до будинку, вона побачила, що ОСОБА_15 фотографує приміщення будинку. На її запитання «що тут відбувається» ОСОБА_15 повідомила, що її попросили сфотографувати, не вказавши хто саме. Дана ситуація її обурила, оскільки ОСОБА_15 зайшла до будинку без її відома. Вона попросила ОСОБА_6 вийти із будинку, на що та відмовилася. Тоді вона рукою потягнула за ремінь її сумки, що виштовхнути із будинку. Однак ОСОБА_6 вдарила її правою рукою в область грудної клітини. Тоді в конфлікт втрутився її батько, який став між ними, не даючи можливості побитися, почав розтягувати. В цей час ОСОБА_15 шарпала її за руки та подряпала їх. ОСОБА_6 продовжувала себе агресивно поводити, шарпаючи її за одяг, вони вийшли на подвір`я. Конфлікт продовжився на подвір`ї господарства, оскільки ОСОБА_6 продовжувала фотографувати, не зважаючи на її перешкоджання. Під час сіпанини ОСОБА_6 знову наносила їй удари в область грудної клітини. Конфлікт припинив її батько, який їх розтягнув. Цей інцендент бачила її сусідка ОСОБА_16 , яка зробила ОСОБА_6 зауваження. У зв`язку з цим ОСОБА_17 , який перебував на подвір`ї почав обзивати ОСОБА_16 . Загалом конфлікт відбувався біля 30 хвилин. Після того як подружжя ОСОБА_13 пішли з її господарства, вона звернулася із заявою до поліції.

Свідок ОСОБА_12 , який являється батьком потерпілої суду показав, що в грудні 2018 біля 09 години він перебував на повір`ї господарства, в якому проживає його донька, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В той час на територію будинку прийшла ОСОБА_18 із своїм чоловіком, яка без дозволу зайшла до будинку. Про вказане він повідомив свою доньку, яка працювала в кіоску. Коли вони разом із донькою прийшли до будинку, ОСОБА_15 вже перебувала всередині та фотографувала. ОСОБА_11 попросила ОСОБА_19 вийти із будинку та потягнула за сумочку, яка була в ОСОБА_20 у руках, для того щоб остання вийшла із будинку. Однак остання не погодилася та стала наносити удари руками в область голови та грудей. Побачивши, що відбувається він став між дівчатами, а потім почав їх розтягувати. Таким чином всі вийшли з коридору будинку на подвір`я, де конфлікт продовжувався. Ліля тягала за волосся ОСОБА_11 та продовжувала бити руками в область грудей. Лариса будь - яких ударів не наносила, проте захищалася руками, а він їх розтягував. У результаті даного конфлікту у ОСОБА_11 був синяк на грудній клітині та подерті руки. Чоловік ОСОБА_20 був і в коридорі, і на подвір`ї, бачив все, що відбувалося, однак стояв і посміхався. В цей час сусідка ОСОБА_16 , яка бачила конфлікт на подвір`ї зробила зауваження ОСОБА_13 , на що ОСОБА_21 почав її обзивати. Після того як ОСОБА_16 почала сильніше кричати ОСОБА_13 вийшли з господарства.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що проживає по сусідству із потерпілою. В грудні 2018 біля 09:00 год. перебуваючи на своєму подвір`ї, почула крики з господарства ОСОБА_9 та побачила там на подвір`ї ОСОБА_12 , його доньку ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та його дружину ОСОБА_6 . На подвір`ї ОСОБА_11 знаходилася близько до стіни, а ОСОБА_15 стояла обличчям до неї. При цьому ОСОБА_11 кричала та закривала своє обличчя руками, а ОСОБА_15 била її руками в груди. Її чоловік ОСОБА_21 стояв та сміявся. При цьому ОСОБА_11 ударів не наносила. В цей час вона крикнула ОСОБА_23 , щоб він забрав свою дружину та припинив конфлікт, на що той підійшов до неї та почав ображати її нецензурними словами. В подальшому вийшов ОСОБА_12 розтягнув ОСОБА_19 та ОСОБА_11 в різні сторони. Після вказаного ОСОБА_24 та ОСОБА_15 пішли із подвір`я.

Свідок ОСОБА_22 вказав суду, що 14.12.2018 зранку із дружиною вони йшли на роботу і по дорозі, за проханням брата дружини зайшли на подвір`я ОСОБА_11 , щоб сфотографувати домогосподарство. Зайшовши в коридор будинку, ОСОБА_11 запитала чого вони прийшли, а його дружина відповіла, щоб сфотографувати домогосподарство. Лариса не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , але тягала її за волосся, виштовхувала на вулицю. Даний конфлікт в коридорі тривав біля 2 хвилин. Свідок вказав, що коли ОСОБА_11 виштовхала ОСОБА_19 за волосся на подвір`я, то конфлікт продовжився і ОСОБА_11 вчепилася за куртку Лілі, в результаті чого відірвала ґудзик. Свідок зазначив, що під час конфлікту між жінками, який відбувався на подвір`ї, його відволікла сусідка, яка робила зауваження жінкам. Де саме вони були розташовані не пам`ятає. Крім того свідок вказав, що ОСОБА_6 в правій руці постійно тримала мобільний телефон, будь-яких ударів Ларисі вона не завдавала. Під час даного конфлікту він не вчиняв ніяких дій по відношенню до жінок, між якими відбувався конфлікт.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, крім показань потерпілої та свідків, допитаних в ході судового розгляду винуватість обвинуваченої також доводиться документами, зібраними під час досудового розслідування, що містяться в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

-витягом з кримінального провадження за №0000375, внесеного до ЄРДР 18.12.2018 за ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви ОСОБА_9 (а.с.1-4);

-протоколом від 17.12.2018 прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у вигляді удару рукою в область груді та подряпин руки ( а.с. 9-11);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 12.02.2019 та відеозаписом, відповідно до якого остання, розповідаючи показала, яким чином їй заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с.16-18);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 16.02.2019 та відеозаписом, відповідно до якого останній, розповідаючи показав, як в коридорі будинку та на подвір`ї ОСОБА_6 наносила удари ОСОБА_9 (а.с.26-27);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_6 від 09.12.2019 та відеозаписом до нього, відповідно до якого остання розповідаючи показала як ОСОБА_25 тягала її за волоси та била по голові, а на подвір`ї зірвала сумку (а.с.76-78);

-актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 17.12.2018, відповідно до якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: синець по пригрудинній лінії з ліва в проекції 2-го міжребер`я, садна у тильній поверхні правої кисті у вигляді подряпини, точкового характеру у кількості 6-ти, розташовані по тильній поверхні правої кисті з переходом на задню поверхню нижню третину правого передпліччя (а.с.19);

- висновком експерта №9 втор. від 03.01.2019, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця по пригрудинній лінії з ліва в проекції 2-го міжребер`я; садна у тильній поверхні правої кисті у вигляді подряпини, точкового характеру у кількості 6-ти, розташованих по тильній поверхні правої кисті з переходом на задню поверхню нижньої третини правого передпліччя. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті твердих тупих предметів, або ударів об такі, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в ухвалі суду і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.23).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена. Її дії правильно кваліфіковано за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченої ОСОБА_6 та показань свідка ОСОБА_22 про те, що обвинувачена не наносила тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_4 , оскільки ці обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами. При цьому ці обставини спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 , які є логічними, послідовними та підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , а також висновком експерта щодо локалізації, механізму утворення та ступені тяжкості тілесних ушкоджень нанесених ОСОБА_6 . Зазначена експертом кількість тілесних ушкоджень і спосіб їх нанесення ОСОБА_6 підтвердила докладно потерпіла ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту з її участю та продемонструвала послідовність нанесення їй ударів, від яких виникли саме ті тілесні ушкодження, які встановлені висновком експерта.

Невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 суд розцінює як обраний нею спосіб свого захисту та уникнення відповідальності за скоєне.

Твердження сторони захисту, зокрема адвоката ОСОБА_7 про те, що ініціатором конфлікту була потерпіла, а обвинувачена ОСОБА_6 знаходилася в стані необхідної оборони, спростовуються встановленими обставинами, які підтверджуються показаннями сторін та всіх свідків, а саме те, що ОСОБА_6 із своїм чоловіком без дозволу зайшли в приміщення будинку потерпілої, крім цього остання в супереч волі потерпілої вчиняла дії по фотографуванню приміщення будинку та на зауваження потерпілої припинити ці дії не реагувала, що викликало її обурення. Крім цього поведінка чоловіка обвинуваченої ОСОБА_22 , який весь час перебував поруч і не намагався припинити конфлікт та надати допомогу своїй дружині, яка нібито захищалася від ОСОБА_9 , а продовжував спокійно спостерігати за подіями, свідчить про те, що його дружина ОСОБА_6 не знаходилася в стані необхідної оборони.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд враховує те, що обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, по місцю проживання характеризується позитивно, одружена, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштована, має постійний заробіток, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до змісту досудової доповіді ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Судом береться до уваги також думка потерпілої, який вказала, що має до обвинуваченої моральні претензії та просила суворо покарати. Крім того, при визначенні виду покарання суд бере також до уваги поведінку потерпілої, яка своїми діями намагалася виштовхнути ОСОБА_6 із свого господарства та перешкодити їй продовжувати фотографувати приміщення будинку.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення останньої можливе без ізоляції від суспільства, їй слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України. Обраний обвинуваченій такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_26 , суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях викликаних негативними спогадами, потребі в униканні аналогічних обставин, насторозі, тривозі, зниженому настрої, емоційній напрузі, почутті образи та обурення. Протиправною поведінкою обвинуваченої принижено гідність потерпілої, оскільки такі події відбувалися в присутності батька та односельців. Визначаючи суму заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_26 , суд бере до уваги вище наведене, одночасно враховує ступінь вини відповідача, її матеріальний стан і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає, що заявлену позовну вимогу слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_26 1000 гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що представник потерпілої надав цивільному позивачу ОСОБА_26 юридичні послуги у формі узгодження правової позиції та підготовки позовної заяви. Для надання вказаних юридичних послуг представником позивача було витрачено 3 години. За взаємною домовленістю сторін визначено вартість однієї години витрат на правничу допомогу розмірі 500 грн. та за отримані юридичні послуги позивач ОСОБА_26 сплатила представнику ОСОБА_5 гонорар в розмірі 1500 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом виконаних робіт, відповідною квитанцією.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позовні вимоги задоволено частково (10%) суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 150 гривень (10% від 1500 грн.).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_26 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_26 1000 (одну тисячу ) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_26 150 ( сто п`ятдесят) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_27