Справа № 462/3450/19
провадження 1-кс/462/761/20
У Х В А Л А

27 квітня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000938 від 12.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 24.04.2020 року звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000938 від 12.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, в якій просить зобов`язати названого слідчого вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_3 щодо його процесуального статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого. Свою скаргу обґрунтовує тим, що ухвалами слідчих суддів Залізничного районного суду м.Львова від 31.05.2019 року та 08.04.2020 року було скасовано постанови слідчого ОСОБА_4 відповідно від 03.04.2019 року та 02.07.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000938. Не зважаючи на його статус потерпілого у кримінальному провадженні слідчим не вручено йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не допитано в якості потерпілого. Вважає, що слідчим умисно не вчиняються процесуальні дії, пов`язані з його процесуальним статусом потерпілого, з тим, щоб затягнути розслідування і закрити провадження за закінченням строків.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
Однак, скаржник не з`явився для розгляду скарги у судове засідання, яке було призначене на 27.04.2020 року, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду. При цьому, в поданій скарзі ОСОБА_3 просив розглядати скаргу за його відсутності у зв`язку з карантинними заходами у країні, що слідчий суддя вважав за можливе, з огляду на визначений процесуальним законом скорочений строк розгляду скарги та необхідність забезпечення доступу скаржника до правосуддя.
Слідчий ОСОБА_4 , яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася.
Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000938, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.
Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Чинним КПК України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування (ст.ст. 303-308 КПК України).
Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Частиною 1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскаржити бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він повинен вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Під час розгляду скарги встановлено, що Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області (слідчий ОСОБА_4 ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000938 від 12.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, по факту того, що 12.03.2018 року надійшла заява державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про невиконання ОСОБА_5 рішення суду щодо приведення власними силами і за рахунок власних коштів до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів, в чому вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження №0000938 від 12.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 двічі звертався, в порядку ст.220 КПК України, до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим, в задоволенні яких слідчим ОСОБА_4 постановами від 03.04.2019 року та 02.07.2019 року було відмовлено.
Разом з тим, ухвалами слідчих суддів Задізничного районного суду м.Львова від 31.05.2019 року та 08.04.2020 року вказані постанови слідчого скасовано, в тому числі з мотивів того, що органу досудового розслідування було повідомлено про обставини, які вказують на наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, безпосередньо ОСОБА_3 , даний злочин, на його думку, вчинено також і щодо нього, оскільки завдав йому значної матеріальної та моральної шкоди, об`єктивні дані, які б спростовували такі доводи ОСОБА_3 у слідчого судді відсутні, а відтак відсутні очевидні та достатні підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди; слідчим не взято до уваги та не надано ніякої оцінки обставині, що позивачем у цивільній справі, в якій ухвалено рішення щодо приведення ОСОБА_5 власними силами і за рахунок власних коштів до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів, і стягувачем у відповідному виконавчому провадженні щодо примусового виконання цього судового рішення є ОСОБА_3 .

Зі змісту скарги і її вимог вбачається, що ОСОБА_3 вважає протиправною і такою, що порушує його права, бездіяльність слідчого ОСОБА_4 щодо вчинення процесуальних дій з належного його інформування про процесуальний статус потерпілого у даному кримінальному провадженні, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого.
За наведених встановлених обставин, слід враховувати наступне правове регулювання.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обовязки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у звязку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 вказаної статті передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви.
У контексті наведеного слід зауважити, що КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування, слідчих приймати процесуальне рішення про визнання особи, яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в такої особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження №0000938 вбачається, що ОСОБА_3 є заявником у даному провадженні та, оскільки звернувся із заявою про вчинення відносно нього злочину, в силу ч.2 ст.55 КПК України є також потерпілим у цьому провадженні, з огляду на те, що на час розгляду скарги постанова про відмову у визнанні його потерпілим скасована слідчим суддею.
Водночас, дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що, вчиняючи процесуальні дії, слідчий ОСОБА_4 не визначає процесуальний статус ОСОБА_3 , як потерпілого, більше того, як видно із корінців повісток від 11.02.2019 року та 28.12.2019 року про виклик ОСОБА_3 на допит, в таких взагалі не вказаний процесуальний статус цієї особи, тобто в якості кого і з якими процесуальними правами і обов`язками він буде допитаний.

Слідчий суддя вважає наведене недопустимим, таким, що не відповідає принципу правової визначеності і потребує відповідного реагування в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Виходячи з викладеного та враховуючи вимоги ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що для захисту і забезпечення прав ОСОБА_3 та усунення вказаної невизначеності слідчим процесуального статусу ОСОБА_3 слід скаргу задовольнити та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_3 щодо його процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000938, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого.
Керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 вчинити процесуальні дії з належного інформування ОСОБА_3 щодо його процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000938, передбачених КПК України прав та обов`язків потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1