Справа № 728/1847/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/309/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.019.270.070.000.230, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та не відбутого покарання за вироками Чернігівського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року і Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2019 року остаточно, за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 29 серпня 2019 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1099 грн. 07 коп..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду змінити і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував його особу та наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття; визнання вини; бажання вибачитись перед потерпілим та відшкодувати йому шкоду.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин.

Всередині березня, 2019 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, прибув до господарства ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де за допомогою лома зірвав навісний замок на вхідних дверях будинку, проникнув всередину, звідки здійснив викрадення чавунної плити з кружками, глухої чавунної плити, двох чавунних дверцят та духовки, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1964 грн. 67 коп..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством і місцевим судом за ч. 3 ст. 185 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину місцевий суд обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та врахував при призначенні покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд вірно визнав рецидив злочинів.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, його характер, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не працює, хоча є особою працездатного віку, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному.

Крім цього, судом прийнято до уваги ту обставину, що внаслідок дій ОСОБА_6 не настало тяжких наслідків.

Як вбачається з висновків судово-психіатричного експерта № 409 та 410 від 08 серпня 2019 року, ОСОБА_6 за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься інкриміноване кримінальне правопорушення і примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_6 не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, у зв`язку з чим протиалкогольне лікування йому не показане.

Враховуючи вищевказані висновки, відповідно до вимог ст. 52 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 обов`язкової участі захисника у судовому засіданні апеляційного суду не потребував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті КК України, воно відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для зміни вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4