У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить дослідити дані, що характеризують його особу, зокрема, стягнення, заохочення, подяки і характеристики та звільнити його умовно-достроково.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

27.03.2020 р. до Арбузинського районного суду Миколаївської області від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Врахувавши, що ОСОБА_5 фактично відбув 3/4 строку покарання, має 2 стягнення, які погашені у встановленому порядку, 3 заохочення, те, що у 2017 році йому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та у 2018 році в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання, а тому, його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений Апеляційним судом Автономної Республіки Крим 09.04.2009 р. за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19.02.2016 р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.11.2008 р. по 14.05.2009 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На день розгляду судом першої інстанції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 13 років позбавлення волі, відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, а відтак, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Відповідно до характеристики, наданої 08.04.2020 р. Державною установою «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.11.2008 р. За весь період відбування покарання має 3 заохочення та 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Працевлаштований машиністом з прання, до праці ставиться сумлінно, проявляє трудову ініціативу. У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний. На критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, при спілкуванні щирий, виявляє повагу. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться відповідально. Виконує робот з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 від 19.03.2018 р. вбачається, що він до роботи ставиться не завжди сумлінно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.
Згідно із характеристикою від 23.02.2017 р., засуджений ОСОБА_5 має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає. На заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але не завжди сумлінно через свою неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу.
При цьому, рішеннями комісії Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» від 23.02.2017 р. та від 19.03.2018 р. засудженому ОСОБА_5 відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, відповідно.

Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого та особливо тяжких злочинів, за період відбування покарання мав 3 заохочення, разом із тим, 2 рази допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашені у встановленому порядку, що, з урахуванням положень ст. 6 КВК України не може свідчити про готовність ОСОБА_5 до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, засуджений має позитивні зрушення, про що свідчить його заява про участь у програмі диференційованого впливу, однак період, протягом якого відбулися ці зрушення, є занадто нетривалим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував умови для такого звільнення, передбачені ст. 81 КК України, та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання.

Дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , зокрема, матеріали особової справи щодо стягнень та заохочень в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , без задоволення
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3