Провадження № 11-кп/4820/301/20
Справа № 2209/1525/12 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_7 про скасування арешту належного йому майна, а саме квартири за АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 12272249 від 14.03.2012 року.
Таке рішення суд мотивував тим, що 16.10.2019 року ОСОБА_7 було подано аналогічну заяву з тих же підстав, яку розглянуто по суті та ухвалою Старокостянтиніського районного суду від 21.11.2019 року його заяву задоволено та скасовано арешт на вказане майно.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 , просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що дійсно ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.11.2019 року подану ним заяву задоволено частково та скасовано арешт, належної йому квартири АДРЕСА_1 . Проте, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно від 23.01.2020 року йому відмовлено у державній реєстрації зняття арешту з належного нерухомого майна, на підставі означеної ухвали, з підстав, визначених п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Причиною відмови у вчиненні реєстраційних дій стала та обставина, що в ухвалі суду зазначено про скасування арешту належної ОСОБА_7 квартири, тоді як, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, фактично накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Саме рішення Державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій стали підставою для звернення до суду в лютому 2020 року із заявою про зняття арешту, з належного йому нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12272249 від 14.03.2012 року, так як ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.11.2019 року знято арешт, лише, з належної йому квартири, а не зі всього нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 12272249 від 14.03.2012 року. Апелянт вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження за його заявою, суд дійшов до помилкового висновку про ідентичність підстав для звернення до суду та про наявність з цього приводу судового рішення, що набрало законної сили.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів справи, досліджених судом апеляційної інстанції, постановою слідчого прокуратури Хмельницької області ОСОБА_9 від 07 березня 2012 року, в межах кримінальної справи № 10/2396 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно та інші цінності обвинуваченого ОСОБА_7 , проживаючого: АДРЕСА_2 , де б воно не знаходилось (а.с. 4,5).

Згідно з вироком Красилівського районного суду від 01 жовтня 2012 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України, з його резолютивної частини не вбачається, що було вирішено питання арештованого майна.

16.10.2019 року ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про скасування арешту на його майно.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.11.2019 року, вказану заяву ОСОБА_7 було задоволено та скасовано арешт належної йому квартири АДРЕСА_1 , яка набрала законної сили 29 листопада 2019 року.

12 лютого 2020 року ОСОБА_7 , повторно, звернувся до суду першої інстанції про скасування арешту належного йому майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_7 , оскільки, він повторно, звернувся до суду, після розгляду його аналогічної заяви про скасування арешту майна.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального судочинства, є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням, тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням, - має право на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.
Чинним КПК України не передбачено можливості неодноразового звернення до суду, до різних місцевих судів, при наявності судового рішення, що набрало чинності, з таким самим клопотанням, поданим з тих самих підстав, аналогічними вимогами.
В силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальна засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст.21КПК України).
Колегія суддів приходить до висновку, що суддя обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 у відкритті провадження за його заявою, оскільки, чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до цього суду чи іншого суду, з аналогічними вимогами та з тих же підстав, якщо наявне судове рішення, що набрало чинності, а тому рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_7 про скасування арешту майна залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4