ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року

м. Київ
справа № 305/1149/17

провадження № 51-3028км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2018 року перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Закарпатської області порушено питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_6 .
Оскаржуваною ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали місцевого суду.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому суді. Звертає увагу на те, що ухвала місцевого суду безпосередньо стосується його прав та інтересів і була постановлена за його відсутності, а отже, суд першої інстанції мав би направити йому копію такої ухвали відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 КПК України. Однак ці обставини залишились поза увагою апеляційного суду, а їх неврахування перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, унаслідок чого було порушено право на доступ до правосуддя.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 та вважала за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду із призначенням нового розгляду у цьому суді.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеного в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
За приписами ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення Європейського суду з прав людини від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. За статтею 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Суд апеляційної інстанції під час визначення строку на апеляційне оскарження виходив із приписів ст. 9 КПК України, у якій розкрито принцип законності кримінального провадження та в ч. 6 якої установлено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України) та загальний строк оскарження ухвал відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України 7 днів з дня її оголошення.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвала місцевого суду від 05 липня 2018 року, за якою перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Закарпатської області порушено питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_6 , постановлено без його участі, і будь-які дані про отримання ним її копії, у період до подання апеляційної скарги в матеріалах провадження відсутні.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначав про ці обставини, однак вони залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, який, не вказавши жодних мотивів на обґрунтування того, яку ж дату отримання суб`єктом оскарження копії оскаржуваного рішення апеляційний суд вбачає належно встановленою, відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Залишаючи без задоволення клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження апеляційний суд зазначив, що вона подана з пропуском встановленого законом строку, і підстави для його поновлення відсутні.
Так, апеляційний суд, вказавши на те, що ухвала суду першої інстанції щодо адвоката ОСОБА_6 є процесуальним рішенням, яке стосується його професійної діяльності, належним чином не перевірив отримання безпосередньо адвокатом копії такої ухвали.
Крім того, незазначення апеляційним судом рішення про повернення апеляції є порушенням положень п. 4 ч. 3 ст. 399 та п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України.
Таким чином, під час розгляду справи суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки неврахування наведеного ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення, а тому касаційна скарга є вмотивованою.
Враховуючи викладене, керуючись саттями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Запорізького апеляційного суду від 19 серпня 2019 року скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути зазначені недоліки, перевірити доводи, викладені у скарзі ОСОБА_6 , і залежно від установленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
З цих підстав Суд ухвалив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3