Справа № 216/2300/20
Провадження № 1-кп/216/704/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000506 від 17 березня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.04.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 31.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців;

- 09.10.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

- 27.11.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2020 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_3 , діючи повторно та з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «Райвиконком» (неподалік від магазину «АТБ») на вул. Свято-Миколаївській у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зловживаючи довірою присутнього на місці події ОСОБА_6 , ввів останнього в оману щодо можливості надання безоплатної послуги з налаштування функцій належного ОСОБА_6 мобільного телефону, який у той час знаходився в руках останнього, в дійсності не маючи таких намірів та переслідуючи за мету заволодіння майном ОСОБА_6 під надуманим приводом. У свою чергу ОСОБА_6 , будучі введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_3 і впевненим у добросовісності його дій, довіряючи останньому, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Samsung GТ-S-7272» білого кольору вартістю 750 грн. Після цього ОСОБА_3 , діючи на досягнення свого злочинного наміру на заволодіння чужим майном, а саме належним ОСОБА_6 мобільним телефоном, заздалегідь не збираючись повертати його, скориставшись відсутністю уваги з боку останнього, з указаним телефоном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. 16 лютого 2020 року ввечері біля магазину «АТБ» на вул. Свято-Миколаївській до нього підійшов раніше незнайомий чоловік і попросив допомогти налаштувати йому мобільний телефон. В ході спілкування вони вирішили випити, той чоловік купив алкогольні напої, після чого вони пішли за магазин «АТБ», де вживали спиртне та спілкувались. У подальшому той чоловік заснув, а він з його мобільним телефоном пішов. Деякий час покористувавшись телефоном останнього, він його продав за 300 грн, а отримані гроші витратив на власні потреби.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації та щиро кається в скоєному, тому просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд за його відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність наміру пред`являти цивільний позов.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілого.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та відсутність у захисника й прокурора заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотивів кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, якому декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувався з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, які мають бути призначені обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини проти власності із звільненням від відбування призначених покарань з випробуванням, призначений останнім вироком суду штраф не сплатив і вчинив цей злочин протягом іспитового строку. Разом з тим обвинувачений не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо (а.к.п. 54-65).

Водночас суд бере до уваги, що завдана злочином шкода відшкодована в повному обсязі шляхом повернення потерпілому належного йому майна.

Разом з тим суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на наведене при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину та його наслідки, особу потерпілого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, наявність попередніх судимостей за умисні корисливі злочини із застосуванням положень ст. 75 КК України та вчинення нового аналогічного злочину в період іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, відсутність в нього офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на обліках і посередню характеристику за місцем проживання, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої обставин, відшкодування завданої злочином шкоди шляхом повернення потерпілому належного йому майна, а також думку останнього, який у своїй заяві просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Таким чином, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад призначення покарання щодо законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів останньому необхідно призначити покарання в максимальній межі санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види та міра покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, і призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Так, вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Отже, ОСОБА_3 вчинив новий злочин протягом встановленого вказаним вироком суду іспитового строку.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із відповідними змінами) роз`яснено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року.

Крім того, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , визнано останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який обвинуваченим ОСОБА_3 до цього часу не сплачено, тобто вказаний вирок суду не виконано та покарання за ним не відбуто.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Таким чином, остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, покарання у виді штрафу за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року слід зарахувати до покарання за цим вироком і відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

При цьому, ураховуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 як положень ст. 75, так і ст. 69 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим саме таке покарання, на думку суду, буде адекватним та справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 08 квітня 2020 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але на строк, який не перевищує 60 днів, тобто до 18.07.2020 року включно, ураховуючи характер вчиненого ним діяння та покарання, призначене йому цим вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, - виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 08 квітня 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 08 квітня 2020 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Samsung GТ-S-7272» білого кольору, - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 згідно з його розпискою від 20 березня 2020 року (а.к.п. 34).

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але на строк, який не перевищує 60 днів, тобто до 18.07.2020 року включно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1