Дата документу 27.08.2019 Справа № 320/4302/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/4203/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/780/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проходить військову службу за контрактом на посаді заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2019 року, якою у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_9 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено; клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволено; застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, проте, прокурором не доведено того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання ризикам.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, з правом внесення застави, з покладенням певних обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчим суддею при відмові у задоволені клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, без носіння електронного засобу контролю, однак таке рішення суду унеможливлює належний контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою запобігання ризиків, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у сумі 864 450,00 грн.

Також слідчим суддею в мотивувальній частині постановленого рішення не взято до уваги, що у кримінальному провадженні не завершено проведення усіх судових експертиз та не розсекречено всіх матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_9 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Першим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000040 від 24 квітня 2019 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 82 від 04 вересня 2015 року майора ОСОБА_6 призначено на посаду заступника військового комісара - начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.ст.19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з п.«г» ч.1 ст.3, ч.1 ст.22, ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є військові посадові особи Збройних Сил України, яким забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах, та які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», військові комісаріати, являючись структурним підрозділом Збройних Сил України, знаходяться у підпорядкуванні центрального органу виконавчої влади і військового управління - Міністерства оборони України.

Так, ОСОБА_6 , при вступі до лав Збройних Сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірним та відданим українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Перебуваючи на посаді заступника військового комісара - начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , майор ОСОБА_6 знав та розумів, що відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до положень ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає, зокрема, призов на військову службу; проходження військової служби; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч.7 ст.1 Закону, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати, військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Зокрема, згідно зі ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» військові комісаріати є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.9 Закону України «Про оборону України» Кабінет Міністрів України забезпечує комплектування Збройних Сил України особовим складом, їх мобілізаційне та оперативне розгортання в особливий період, здійснює заходи, пов`язані з підготовкою та призовом громадян на військову службу.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зміст мобілізаційної підготовки, зокрема, становить військовий облік військовозобов`язаних і призовників; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів військовозобов`язаних і призовників для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України: на військовий облік призовників приписані до призовних дільниць; які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Призовники та військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Частиною 5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України: з військового обліку призовників - які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання.

Відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», майор ОСОБА_6 наділений правом виклику військовозобов`язаних та призовників, які перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 для поставлення на облік, проходження медичної огляду та подальшого призову.

Пунктами 1,3,4 «Положення про військові комісаріати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 3 червня 2013 року (далі - Положення), передбачено, що військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Військові комісаріати очолюють військові комісари, які організовують діяльність комісаріатів.

Відповідно до пунктів 8,9,11 наведеного Положення, завданнями військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, ведення військового облік призовників та військовозобов`язаних, а також видача необхідних довідок та інших документів.

Військові комісаріати відповідно до покладених на них завдань, у тому числі, здійснюють підготовку і виконують за сприянням місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування рішення призовних комісій про призов громадян на строкову військову службу, здійснюють відправлення призовників до військових частин, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних, у тому числі резервістів.

Відтак, військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що уповноважені Кабінетом Міністрів України на забезпечення виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, тобто є одиницею органу державної влади.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності, придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із п.1 Примітки до ст.364 КК України, службовими особами у ст.ст.364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з функціональними обов`язками заступника військового комісара начальника відділення комплектування Мелітопольського ОМВК покладені наступні обов`язки:

відповідає за організацію підготовки громадян України до строкової військової служби;

відповідає за організацію військового обліку призовників;

відповідає за організацію призову громадян на строкову військову службу;

відповідає за стан військово-лікарської експертизи та медичний огляд;

відповідає за медичне забезпечення приписки громадян до призовних дільниць та призову на строкову службу;

відповідає за підготовку документації призовної дільниці та функціональних обов`язків посадових осіб;

відповідає за організацію та здійснення контролю за станом військового обліку призовників;

Таким чином, у розумінні п. 1 примітки до ст.425 КК України, п. 1 примітки до ст. 364 КК України, майор ОСОБА_6 є військовою службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обов`язками.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_6 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме - виказав вимогу та одержав, як службова особа, неправомірну вигоду для себе, за вчинення та невчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданого йому службового становища, за наступних обставин:

На військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на травень 2019 року перебував призовник ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

23 квітня 2019 року ОСОБА_11 , який є знайомим ОСОБА_10 , звернувся до ОСОБА_6 за консультацією щодо можливого надання відстрочки від призову ОСОБА_10 на строкову військову службу.

Однак, того ж дня, у невизначений слідством час, ОСОБА_6 , будучи заступником військового комісара - начальником відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто військовою службовою особою, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_8 по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи надане йому службове становище та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, виказав вимогу ОСОБА_11 про передачу неправомірної вигоди для себе без визначення суми неправомірної вигоди, за зняття ОСОБА_10 з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , постановку ОСОБА_10 на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 та подальший не призов останнього на строкову військову службу до лав Збройних сил України.

24 квітня 2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розуміючи протиправність вимог заступника військового комісара - начальником відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 , добровільно заявив до правоохоронних органів про незаконні дії ОСОБА_6 , направлені на вимагання та одержання неправомірної вигоди.

31 травня 2019 року приблизно об 11-00 годині ОСОБА_6 , будучи заступником військового комісара - начальником відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто військовою службовою особою, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_8 по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи надане йому службове становище та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, повторно виказав вимогу ОСОБА_11 про передачу неправомірної вигоди для себе у сумі 29 000,00 грн, за зняття ОСОБА_10 з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , постановку ОСОБА_10 на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 та подальший не призов останнього на строкову військову службу до лав Збройних сил України.

03 червня 2019 року близько 15-15 години ОСОБА_6 , будучи заступником військового комісара - начальником відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто військовою службовою особою, перебуваючи у службовому кабінеті № 17 Мелітопольського ОМВК по вул.Михайла Грушевського, буд. № 35 в м.Мелітополь Запорізької області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, використовуючи надане йому службове становище та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе,одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду для себе у сумі 29 000,00 грн, за зняття ОСОБА_10 з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , постановку ОСОБА_10 на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 та подальший не призов останнього на строкову військову службу до лав Збройних сил України.

В цей же день, о 15-55 годині після одержання зазначеної неправомірної вигоди, злочинні дії ОСОБА_6 припинені правоохоронними органами.

04 червня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням такої вигоди.

На теперішній час стороною обвинувачення вживаються заходи щодо встановлення усіх обставин вчинення ОСОБА_6 злочину, у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

05 червня 2019 року стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у розмірі 864 450,00 грн та покладенням обов`язків: носити електронний засіб контролю; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій спорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі з державами, якими Україна має міждержавні договори про перетин кордонів за внутрішньодержавними паспортами.

Термін дії запобіжного заходу спливає 01 серпня 2019 року о 15-15 годині, разом з тим, завершити розслідування у встановлений термін не представляється можливим оскільки в ході досудового розслідування необхідно провести ряд процесуальних дій, отримати розсекречені матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, встановити та допитати інших свідків вчиненого кримінального правопорушення, отримати висновок призначеної судової техніко-криміналістичної експертизи грошових коштів, виконати ухвали про тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться у володінні ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар», призначити та виконати судово-фоноскопічну експертизу, для чого потрібен строк не менше одного місяця.

26 липня 2019 року постановою Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_12 , строк досудового розслідування продовжено до З (трьох) місяців, тобто до 02 вересня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з клопотанням, слідчий, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, які не зменшилися та продовжують існувати, просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 30 днів з правом внесення застави, з покладенням певних обов`язків.
За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя врахував зазначені вимоги закону при розгляді клопотання.

Так, із долучених до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 від 24 квітня 2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 вимагає неправомірну вигоду (а.с.13-14); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03 червня 2019 року, згідно з яким останній підтвердив факти, викладені в заяві, та факт вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_6 (а.с.28-31); протоколом допиту підозрюваного від 24 липня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_6 підтвердив факт про наявність в нього наміру отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_10 за посередництва ОСОБА_11 , яку отримав 03 червня 2019 року, проте зазначив, що він не є посадовою особою, яка займає відповідальне становище (а.с.32-36); тощо.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказаний злочин, тобто про те, що останній обґрунтовано підозрюється у зазначеному кримінальному правопорушенні.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Крім того, слідчим суддею встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчините інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Проте, перевіряючи доводи клопотання, слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено того, що до підозрюваного на цей час не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою - цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.
Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.
Зазначені висновки прокурором не спростовані.

Доводи прокурора про те, що обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є таким, що не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, є безпідставними. Крім того, на підозрюваного ОСОБА_6 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_6 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи заважає кримінальному провадженню, в наданих суду матеріалах провадження немає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 липня 2019 року, якою у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_9 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено; клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволено; застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 вересня 2019 року, з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4