Справа № 522/7002/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Молдови, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно влітку 2018 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_9 під час телефонної розмови, знаходячись у Республіці Молдова в м. Кишинів, вступив у злочинну змову зі своїм знайомим (невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 ), який знаходився в Іспанії, з метою контрабанди наркотичного засобу кокаїн.

В подальшому, з метою вчинення вказаного злочину, ОСОБА_9 , знаходячись на території Республіки Молдова в м. Кишинів, того ж дня, також вступив у злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_5 .

У січні 2019 року ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , знаходячись у м. Одесі, з метою спільного вчинення вказаного злочину вступили у злочинну змову з громадянами України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Відповідно до розробленого ОСОБА_9 злочинного плану, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повинні були здійснити та організувати йому безперешкодний доступ в один із портів Одеської області для вилучення в подальшому в одному з контейнерів, на який вкаже ОСОБА_9 , наркотичного засобу кокаїн. До злочинних функцій ОСОБА_5 входило здійснення перекладу телефонних розмов ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , з іспанської на молдавську мову, візуальне спостереження за членами групи під час вчинення вищевказаного злочину, а також подальше спільне переміщення з ОСОБА_9 вказаного наркотичного засобу територією України, з можливістю його доставки до Республіки Молдова.

Надалі, наприкінці березня 2019 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_9 , під час чергової телефонної розмови, яку йому було перекладено з іспанської на молдавську мову ОСОБА_5 , було отримано інформацію від невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_10 про те, що з Еквадору (порт Гуаякіль) останній йому відправив до України (Одеська область, Лиманський район, с. Візірка, ТОВ «ТІС «Контейнерний термінал») на судні «Safmarine Bayete» лінійної компанії «Maersk», наркотичний засіб кокаїн, вагою приблизно 14 кг, при цьому, маючи умисел на його незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, наркотичний засіб поміщено у схованку у рефрижераторній установці контейнеру № MMAU1268646 з вантажем «банани». Також, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що прибуття судна планується 21.04.2019.

Після цього, 18.04.2019, знаходячись в м. Одеса, ОСОБА_9 , довів вказану злочинну інформацію ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою спільної організації вилучення вказаного наркотичного засобу кокаїн, з контейнеру № НОМЕР_1 на території ТОВ «ТІС «Контейнерний термінал» у ніч з 21.04.2019 на 22.04.2019. При цьому, разом з ОСОБА_9 , також приїхав громадянин Республіки Молдова ОСОБА_5 , який в момент вчинення злочину, мав знаходитися поза територією ТОВ «ТІС «Контейнерний термінал», в очікуванні вивозу кокаїну.

У подальшому, з метою вчинення вищевказаного злочину, 21.04.2019 приблизно о 19 год. 30 хв., громадянин ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на автомобілі марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_2 , під виглядом працівників фірми «УНСК», заїхали на територію ТОВ «ТІС «Контейнерний термінал», через КПП № 13. Під`їхавши до контейнеру № MMAU1268646, ОСОБА_9 за допомогою інструменту, відкрутив люк у верхньому правому куті та дістав звідти 12 однакових пакетів сірого кольору, які передав ОСОБА_11 з метою пакування у дві сумки, одну з яких вони заховали у салон автомобілю, а іншу - у багажнику, після чого сіли в автомобіль та направились на виїзд із зони митного контролю митного посту «Південний» Одеської митниці ДФС.

Слідуючи разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на виїзд з території ТОВ «ТІС «Контейнерний термінал», в зоні діяльності митного посту «Південний» Одеської митниці ДФС (Одеська обл., Лиманський р., с. Візірка, вул. Чапаєва, 50), ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний план, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку переміщення наркотичних засобів через митний кордон України, умисно не вказав під час перевірки контролюючими органами про наявність наркотичного засобу - кокаїн, який був прихований в сумках зазначеного автомобілю.

Однак, в цей же час, в ході проведення спільного прикордонно-митного контролю та дій співробітників УСБУ в Одеській області, у ОСОБА_9 , а саме у двох сумках, було виявлено 12 пакетів з наркотичним засобом кокаїн, наявність якого підтверджується позитивним результатом експрес-аналізу. Під час зважування вказаної речовини встановлено, що її вага складає 12200 грам брутто.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, кокаїн належить до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця ІІ, список № 1).

22.04.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

24.04.2019 відповідною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21.06.2019 включно, з визначенням розміру застави у сумі 15944300 гривень.

Прокурор в судовому засіданні просить задовольнити клопотання.

Захисник заперечував проти продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та висловили думку щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який. Ризики які заявлені стороною обвинувачення не доведені в судовому засіданні та не представлені жодними доказами. Доказів вини у кримінальному провадженні не має, а тому підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу, також не має. Окрім того, до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не додано взагалі документів та додатків якими обгрунтовується вказане клопотання.

Підозрюваний з думкою захисника погодився, та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, перевіривши матеріали, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю на два місяці, а саме до 18.10.2019 р.

Так, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 29.10.1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Прокурор висловлюючи думку щодо продовження тримання під вартою підозрюваному, вказав на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про те нічого не згадав про існуючі раніше ризики, чи вони зменшились або зявилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання підозрюваного під вартою, а застосування більш мяких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

У частині 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобовязані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Не наведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 цієї Конвенції.

З урахуванням положень статті 177 КПК України, суд зазначає, що головними ризиками, які на думку суду продовжують існувати, щодо підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні є можливість переховуватись від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, але такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з встановленням обовязків, передбачених ст. 194 КПК України може забезпечити підозрюваному запобігти цьому ризику.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05.10.2017 року у справі «Сташук проти України» встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції. Крім цього, Європейський суд вказав, що мотивуючи продовжуване тримання заявника під вартою, районний суд посилався на аналогічні підстави, наведені при затриманні, не вказуючи жодних нових деталей, або взагалі не обґрунтовували обрання такого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що тяжкість імовірно вчиненого злочину, не можуть бути підставою для продовження строку тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та за відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні, прокурор пояснив, що у сторони обвинувачення не має доказів існування ризиків для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а є лише обгрунтовані припущення щодо їх наявності. При цьому пояснивши, що клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , подано без додавання документів та доказів, які повинні підтверджувати обгрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, через брак часу.

Враховуючи наведене, а також аналізуючи зміст слідчих дій, які планують провести органи досудового розслідування та про які вони вказують у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зазначає, що саме цілодобовий арешт може забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що без наведення прокурором конкретних доказів щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості, не може бути підстави для застосування найбільш суворого запобіжного заходу який є винятковим.

Загальне положення щодо розумних строків викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України). При цьому, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобіганням спробам вчинити певні дії, що можуть будь яким чином перешкодити кримінальному провадженню, тобто існування певних ризиків для виконання завдань кримінального провадження.

Однак тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Застосування запобіжного заходу на підставі лише однієї тяжкості злочинів, слідчий суддя вважає недопустимим. Обґрунтовуючи, подальше тримання під вартою, прокурор не навів конкретних доказів щодо наявності підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Також, суд враховує, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; офіційно одружений; має житло та адресу реєстрації на території республіки Молдова; має місце проживання на території АДРЕСА_2 ; позитивно характеризується; дружина підозрюваного проходить післяопераційне обстеження та страждає на онкологічне захворювання, має иалолітню дитину, яка народилась під час знаходження ОСОБА_5 під вартою.

Суд також не може залишити без уваги покази підозрюваного ОСОБА_9 , який показав, що дії ОСОБА_5 були незначними і полягали тільки в перекладі з іноземної мови.

На думку суду, вказана заява свідчить про не головну роль ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопоуршення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою для застосування такого запобіжного заходу на думку суду є наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені судом, а саме: відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, міцність соціальних зв`язків в місці постійного мешкання в м. Одесі, відсутність судимостей. Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що існують відповідні та достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк два місяця, а саме до 18.10.2019 року.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

-прибувати за викликом до слідчого, процесуального керівника, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

-не відлучатись з м. Одеси в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

19.08.2019