Провадження №1-кс/463/5371/19
У Х В А Л А

09 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
представника скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 08 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим та щодо бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 15 листопада 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 382, 426-1 КК України, службовими особами Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління МО України.
Скаргу обґрунтовує тим, що 25.11.2019 в інтересах ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000128 від 20.02.2019р. надав до ТУ ДБР розташованого у м.Львові заяву ОСОБА_3 про злочин від 23.11.2019р. Однак, відомості в ЄРДР не внесено, кримінальне провадження не розпочато. Вважає, що така бездіяльність суб`єкта оскаржування не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, є незаконною, а тому просить скаргу задоволити.
Крім того, просить скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 08 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000128, яка не відповідає дійсним обставинам справи.
Скаржник та його представник у судовому засіданні підтримали скаргу з мотивів наведених у такій. Адвокат ОСОБА_4 додатково пояснив, що на даний час здійснюється досудове розслідування №0000128 від 20.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.403 КК України, щодо вчинення службовими особами Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління протиправних дій, які полягають у невиконанні наказу Міністерства оборони України від 10.01.2019р., що завдало значної матеріальної шкоди скаржнику. Оскільки наказ від 10.01.2019р. стосується саме ОСОБА_3 в частині поновлення його на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, вважає, що такий має бути визнаний потерпілим у даному кримінально провадженні.
Щодо заяви ОСОБА_3 від 23.11.2019р. про вчинення злочинів передбачених ст.ст. 366, 382, 426-1 КК України, зазначив, що слідчий у відповідності до вимог ст.214 КПК України зобов`язаний внести відомості в ЄРДР і розпочати досудове розслідування.
Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Львові в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги з долученими документами, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2019р. ТУ ДБР, розташоване у м. Львові одержало заяву ОСОБА_3 про вчинення злочину, що підтверджується відміткою на копії даної заяви про вчинення злочинів (а.с.8-12).
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Оглянувши в судовому засіданні заяву про злочин від 23.11.2019р., слідчий суддя приходить до висновку, що така містить відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, та станом на момент судового розгляду скарги, відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені не були.
З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, керуючись принципом змагальності кримінального процесу та беручи до уваги, що відповідно до вимоги ст. 214 КПК України відмова у внесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не передбачена вважаю, що на підставі поданої заяви, такі відомості мають бути внесені до реєстру не пізніше, ніж через 24 години з моменту подання заяви. А тому скаргу в цій частині слід задоволити.
Що стосується вимоги про скасування постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 від 08 листопада 2019 року про відмову у визнанні потерпілим №0000128 від 20.02.2019р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.403 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.403 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КК України).
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
08 листопада 2019 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим (а.с.4-5).
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, кримінальне провадження №0000128 від 20.02.2019р. за ч.2 ст.403 КК України розпочато за заявою ОСОБА_3 щодо можливого вчинення службовими особами Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління протиправних дій пов`язаних з невиконання наказу Міністерства оборони України про поновлення скаржника на роботі, що завдало йому значної матеріальної шкоди.
Отже, оскільки ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього, і саме з приводу цих обставин внесена дані в ЄРДР та здійснюється розслідування, а обставини передбачені ч.5 ст.55 КПК України відсутні, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задоволити.
В частині вимоги про визнання протиправними дії слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 про не внесення відомостей про вчинення злочинів на підставі заяви ОСОБА_3 від 23.11.2019р., протиправними, слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути лише про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.
Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 23 листопада 2019 року, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 , від 08 листопада 2019 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000128 від 20.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.403 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали було складено - 11 грудня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1