Справа №295/4941/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді…………………………... ОСОБА_1 ,

секретарів………………………………………. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів……………………………………… ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого………………………………… ОСОБА_6 ,

захисника……………………………………….. ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000095 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки Біляївського району Одеської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого:

- 22.05.2019 Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 1, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 30.08.2017 о 08 годині не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 та до 02.04.2018 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням військових обов`язків.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 14.04.2018 о 08 годині повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 та до 21.06.2019 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням військових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що будучи військовослужбовцем за контрактом проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 . Після закінчення лікування 30.08.2017 не повернувся до військової частини для проходження служби, а без дозволу командування та поважних причин поїхав у м. Одесу провідати батька, якого не бачив, а потім додому, де і знаходився. 02.04.2018 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки був направлений для проходження служби у свою частину. 14.04.2018 о 08 годині залишив військову частину НОМЕР_1 , знову не з`явився на службу, та через м. Київ поїхав до м. Одеси додому. Поїхав, оскільки брат на той час зловживав алкогольними напоями, вважав, що йому потрібно надати допомогу. Про наявність поважних причин, які перешкоджали з`явленню на службу, командирів не повідомив, проводив час вдома до 21.06.2019. У цей період вчинив крадіжку майна з магазину у м. Татарбунари, за що був засуджений судом 22.05.2019.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину повторно.

За таких обставин, враховуючи також, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, за місцем проходження служби характеризується посередньо, після повторного вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військового злочину) вчинив умисний середньої тяжкості злочин проти власності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі. При цьому виходячи з того, що інкримінований злочин вчинений обвинуваченим до постановлення вироку Татарбунарським районним судом Одеської області від 22.05.2019, остаточне покарання слід визначити за правилами, передбаченим ч. 4 ст. 70 КК України.

Висновок Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, викладений у досудовій доповіді, відповідно до яких цей орган прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд відкидає, оскільки він зроблений без врахування всіх обставин справи та особи ОСОБА_6 .

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 переховувався від суду у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 368, 371 - 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.05.2019, ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) 1 (один) місяць.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою, який продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати засудженому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2019 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1