Номер провадження: 11-сс/813/1702/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, із вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003038 від 28.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 18.11.2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме у тому, що він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 28.09.2019 року, приблизно о 04:00 годин, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, після того як ОСОБА_11 наніс удар по правій нозі ОСОБА_12 , який в свою чергу впав на землю, ОСОБА_8 зажав тулуб та ногу ОСОБА_12 , присівши на нього та тримав його другу руку, після чого ОСОБА_11 , діючи відкрито, схопив потерпілого за праву руку та стягнув з пальця правої руки золоте кільце, яке в подальшому передав на зберігання своєму знайомому ОСОБА_13 . Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зникли, однак в подальшому були затримані співробітниками УПП в Одеській області, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 30000 гривень та фізичного болю внаслідок вчинення насильства.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою призначити ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є однобічною, ухваленою без врахування усіх обставин щодо застосування до ОСОБА_8 такого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, захисник в своїй апеляційній скарзі зазначив, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не приділено уваги міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 , а саме що останній має родину, зокрема батька, мати, сестру, які мешкають та зареєстровані в АДРЕСА_3 , а сам підозрюваний ОСОБА_8 має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_8 має постійне місце мешкання в м. Одесі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором найму житла від 03.10.2019 року, укладеного ОСОБА_14 , яка є матірю ОСОБА_8 , з власником житла ОСОБА_15 , строком на 6 місяців. Разом з цим, захисник вказує, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, піддається вперше, має позитивні характеристики з місця реєстрації, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, однак працює на авто-мийці. Таким чином, захисник стверджує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, а ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства, так як він розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що в подальшому може призвести до негативних наслідків щодо нього. Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_8 не має сенсу впливати на потерпілого та свідків, оскільки він єдиний з підозрюваних вже надав органам досудового розслідування свідчення, та зазначив про його роль у даному злочині, він в повному обсязі співпрацює зі слідством про що свідчать його пояснення, допит на стадії пред`явлення підозри, а також покази, які він надав при розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у суді першої інстанції. Таким чином, захисник стверджує, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до ОСОБА_8 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2019 року; протокол огляду місця події від 28.09.2019 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 28.09.2019 року; протокол №000581 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 28.09.2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.09.2019 року; протокол отримання добровільно наданих предметів від 28.09.2019 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 28.09.2019 року.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозриОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки, які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його характер, обставини його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також врахував особу підозрюваного, зокрема його вік, стан здоров`я, ступінь міцності соціальних зв`язків в місці постійного його проживання, відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, його майновий стан і відсутність у нього судимостей, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.
В ході розгляду апеляційної скарги обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Також, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині не визначення розміру застави, з огляду на таке.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Слідчим суддею враховано особу підозрюваного, дані щодо його поведінки під час та після вчинення інкримінованого злочину, а також обставини кримінального правопорушення, які вчиненні із застосуванням насильства до потерпілого.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК, врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан.
Апеляційний суд не може прийняти до уваги, твердження захисника щодо не врахування слідчим суддею міцності соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 зі своєю родиною, з огляду на те, що зазначена обставина була врахована слідчим суддею.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що сам підозрюваний ОСОБА_8 , а також його родина зареєстровані та проживають в Полтавській області, тобто за межами м. Одеси,де територіально розташований орган досудового розслідування, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 не є достатнім стримуючим фактором, який свідчив би про беззаперечну відсутність ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Разом з цим, враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження захисника щодо постійного місця мешкання підозрюваного ОСОБА_8 в м. Одесі, з огляду на те, що договір найму житла, між підозрюваним ОСОБА_8 , а також його матір`ю ОСОБА_14 з власником житла, був укладений лише 03.10.2019 року, тобто після вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що ніяким чином не може свідчити про наявність у останнього постійного місця мешкання в м. Одесі.

Твердження захисника, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, піддається вперше, позитивно характеризується за місцем реєстрації та має вищу освіту, не можуть бути прийняті апеляційним судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження. При цьому захисник не надав доказів наявності у підозрюваного вищої освіти, а останній в судовому засіданні апеляційного суду спростував такі твердження захисника.

Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, однак працює на авто-мийці,не можуть бути прийняті апеляційним судом, з огляду на те, що стороною захисту на підтвердження зазначених тверджень також не надано будь-яких доказів.

Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки слідчий суддя врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003038 від 28.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, до 18.11.2019 року, - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4