ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2478/19 Справа № 182/371/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000637 від 30.06.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених задоволено, у задоволенні клопотання обвинувачених та захисників про зміну запобіжного заходу відмовлено. Продовжено, зокрема, щодо ОСОБА_7 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 16 вересня 2019 року. Одночасно визначено обвинуваченим запобіжний захід у вигляді застави у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 960 500 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину. Також, на думку суду, продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_7 , будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, а також довічного позбавлення волі, а, отже, з метою уникнення такої відповідальності дійсно може переховуватись від суду. Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегії суддів надано не було.
При цьому суд першої інстанції враховує положення ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за злочини, в яких ОСОБА_7 обвинувачується (вчинення особливо тяжкого злочину, можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі); вчинення ним злочину із застосуванням вогнепальної зброї, наслідком якого є смерть особи, що викликало резонанс у мешканців м. Нікополя, що, у свою чергу, потребує продовження строків тримання під вартою обвинувачених у вчиненні цього злочину.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не перевірив усіх доводів, обставини справи належним чином не дослідив та в ухвалі не зазначив чому не можливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а лише обмежився переліком стандартних підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає, що він тримається під вартою з 03.08.2015 року, тобто 4 календарні роки, а обвинувального вироку так і не постановлено, у зв`язку з цим вважає, що підозра є необґрунтованою.
Звертає увагу, що визначений судом розмір застави є непомірним для нього, що також порушує його права.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилався на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали обвинувального акту за кримінальним провадженням № 0000637 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався востаннє до 22.07.2019 року.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 17.07.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що останній може переховуватися від суду, оскільки санкція статті, за якою він обвинувачується передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що може бути стимулом до втечі, оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який на даній стадії судового розгляду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи апеляційної скарги про те, що він тримається під вартою з 03.08.2015 року, тобто 4 календарні роки, а обвинувального вироку щодо нього так і не постановлено, у зв`язку з цим вважає, що підозра є необґрунтованою є безпідставними, оскільки тривалість судового розгляду справи, під час якого суд вирішує питання передбачені ст. 368 КПК України, не впливає на наявність чи відсутність обґрунтованої підозри в даному випадку.
Посилання на апеляційної скарги на те, що визначений судом розмір застави є непомірним для обвинуваченого, що також порушує його права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розмір застави було призначено судом в межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Перевіряючи обґрунтованість визначеного розміру застави, колегія суддів приймає до уваги, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4