Дата документу 03.10.2019 Справа № 320/2469/19
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/973/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/2469/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК у кримінальному провадженні №0000079 від 28.02.2019 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість, зазначає про те, що стороною обвинувачення, в порушення вимог ст.ст.26, 214, 477 КПК у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення досудове розслідування розпочате не за заявою потерпілого, а на підставі матеріалів службової перевірки та на підставі рапорту слідчого ОСОБА_9 .

Крім того, під час повторного розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 в матеріалах справи вже з`явилась заява потерпілого ОСОБА_10 від 27.02.2019 року, якої не було під час слухання клопотання 14.06.2019 та 10.06.2019 років під час повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

А тому просить ухвалу суду скасувати та направити скаргу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, у зв`язку з чим, колегія суддів, виходячи з положень ч.4 ст.405 КПК, визначила за можливе розглянути дану справу за відсутності вказаних осіб.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 22.08.2019 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру в порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК, в якій просить скасувати повідомлення слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 122 КК, погодженого прокурором від 10.06.2019 року та виключити відомості щодо повідомлення про підозру ОСОБА_8 з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000079 від 28.02.2019 року.
Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що слідчим Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000079 від 28.02.2019 року щодо ОСОБА_8 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
10.06.2019 року слідчим за погодженням з прокурором - процесуальним керівником ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК. Таким чином, з дня повідомлення про підозру минуло більше ніж два місяці. Обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженні до суду не скеровано. Вважає, процедуру повідомлення про підозру незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.
Так, ч.1 ст.477 КПК передбачає, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема і ч.1 ст. 122 КК. Згідно до ст.214 КПК початком досудового розслідування є момент внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви або повідомлення про злочин.
В порушення вказаних вимог законодавства, слідчим (прокурором) до ЄРДР внесено не заяву потерпілого, а рапорт слідчого ОСОБА_9 за погодженням начальника Другого слідчого відділу слідчого управління від 27.02.2019 року, відповідно до резолюції якого зазначено «в ЄРДР ст. 125 ч.1 ККУ» та рапорт ОСОБА_11 , що є грубим порушенням ст.477 та 26 КПК (засада диспозитивності), відповідно до якої кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Вказане порушення знайшло своє відображення і в ухвалах слідчих суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області під час неодноразових розглядів клопотань з приводу обрання заходів забезпечення кримінального провадження.
Так, ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.06.2019 року у справі № 320/2469/19 (провадження 1-кс/З20/3125/19) відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 з підстав необґрунтованості підозри. Слідчий суддя в ухвалі зазначила: «прокурором в судовому засіданні не надано доказів звернення саме потерпілого з заявою про порушення кримінального провадження за ч.1 ст. 122 КК України...» Крім того, ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2019 року у справі № 320/2469/19 (провадження 1-кс/320/3568/19) повторно відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 також з підстав необґрунтованості підозри. Слідчий суддя встановила: «відповідно до досліджених матеріалів кримінального провадження, наданих стороною обвинувачення суду для огляду, було встановлено та підтверджено обставини внесення відомостей до ЄРДР на підставі звернення іншої особи, рапорту ОСОБА_11 , який було направлено на ім`я підполковника поліції ОСОБА_12 та в подальшому скерованого директору ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_13 , а не потерпілого».
Разом з тим, під час повторного розгляду клопотання слідчим суддею в матеріалах справи вже з`явилась заява потерпілого ОСОБА_10 від 27.02.2019 року, якої не було під час слухання клопотання 14.06.2019 року та 10.06.2019 року під час повідомлення ОСОБА_8 про підозру в ході ознайомлення з матеріалами справи захисниками, що підтверджується також висновками, викладеними в ухвалі слідчого судді від 14.06.2019 року.
Так, заява потерпілого ОСОБА_10 , яка начебто була подана 27.02.2019 року, взагалі не має жодних реєстраційних позначок, що грубо суперечить діючому законодавству з приводу прийому заяв та повідомлень про злочини у правоохоронних органах, інструкцій з діловодства тощо. Крім того, факт фальсифікації такої заяви підтверджується тим, що заява ОСОБА_10 адресована слідчому ДБР ОСОБА_14 27.02.2019 року, хоча, відповідно до доручення про проведення досудового розслідування слідчого ДБР ОСОБА_9 керівник досудового розслідування ДБР уповноважив проводити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні лише 28.02.2019 року.
Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження заява ОСОБА_10 про долучення у справі в якості потерпілого датована лише 18.03.2019 року, що також свідчить про те, що на той момент заяви від 27.02.2019 року не існувало, адже відповідно до ч.2 ст.55 КПК права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання зави про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про долучення її до провадження як потерпілого.
Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя зазначив, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_8 підозра відповідає вимогам ст.277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст.278 КПК, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК.
Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК, колегія суддів вбачає обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у її розумінні практики Європейським судом з прав людини.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Посилання апелянта про відсутність на момент внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину за ч.1 ст.122 КК заяви потерпілого ОСОБА_10 , ґрунтується на припущеннях, які полягають доведенню та з`ясуванню під час судового розгляду, оскільки беззаперечних доказів про відсутність вище значеної заяви суду надано не було, адже така заява потерпілого міститься в матеріалах провадження.

Що стосується інших доводів, які викладені в апеляційній скарзі, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються висновками слідчого судді, з якими погоджується колегія суддів.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4