Провадження № 1-кс/752/8710/19
У Х В А Л А

05.11.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0011149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва в інтересах ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0011149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, а саме: зняття арешту з автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 15.02.2019 р. в межах кримінального провадження №0011149 ..

Клопотання обґрунтовано тим, що 15 лютого 2019 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 постановлена ухвала у справі №752/23781/18, якою задоволено клопотання ст.слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0011149 від 19.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України. Вказаною ухвалою накладено арешт на автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Заявник вважає, що зазначений арешт накладено необґрунтовано, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що 19.07.2017 голова кредитного комітету ТОВ «ФК «АРС-Капітал» ОСОБА_6 та замісник голови кредитного комітету ТОВ «ФК «АРС-Капітал» ОСОБА_7 , будучи службовими особами, використовуючи своє службове становище, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з метою повторної розтрати коштів ТОВ «ФК «АРС-Капітал» уклали договір позики №2017/08/09 з Позичальником.
За умовами договору позики зобов`язання Позичальника, щодо своєчасного повернення позики та сплати процентів за користування позикою забезпечується заставою транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Заявник в обґрунтування клопотання зазначає, що він не є стороною за договором позики, не причетний до його укладання, а реквізити автомобіля були лише використані особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення.

Представником заявника в ході розгляду клопотання підтримав його, просив задовольнити, оскільки фактично автомобіль знаходиться у володінні його власника, який не причетний до вчинення злочину, не є стороною договору позики, транспортний засіб не визнаний речовим доказом.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває і необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження не відпала.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що в провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві перебуває кримінальне провадження № 0011149 від 19 грудня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.191 та 4.5 ст.191 КК України.
15 лютого 2019 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 постановлена ухвала у справі №752/23781/18 (провадження №1-кс/752/1401/19), якою задоволено клопотання ст.слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0011149 від 19.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України. Вказаною ухвалою накладено арешт на автомобіль марка та модель: «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження згідно ухвали слідчого судді є збереження майна, що є предметом злочину.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження на стадії їх застосування було збереження транспортного засобу, на заволодіння яким, а також заволодіння грошовими коштами, було спрямовано кримінальне правопорушення.
В подальшому, в ході проведення досудового розслідування транспортний засіб «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), не був визнаний речовим доказом.
ОСОБА_3 не є стороною правочину, в результаті якого відбулось заволодіння грошовими коштами ТОВ «ФК «АРС-Капітал».
Подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до порушення прав його власника.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що підстави для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля із забороною користуватись, відчужувати та розпоряджатись ним відсутні, оскільки транспортний засіб не є речовим доказом у кримінальному провадженні, і зазначений арешт майна порушує права власника на вільне володіння і користування ним, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0011149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України задовольнити.

Зняти арешт з транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER», 2013 р. випуску, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 15.02.2019 р. в межах кримінального провадження №0011149 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя