Дата документу 11.11.2019 Справа № 314/3216/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/3216/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1609/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ ««Софіївська виправна колонія (№ 55)»

розглянула 11 листопада 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відео конференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 серпня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дівічинського району, Азербайджану, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 2 роки.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Районний суд, вказавши, що поведінка ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вказав, що всі обставини будуть озвучені при апеляційному розгляді.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні, пославшись лише на стан здоров`я, просив про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою засудженого, вказав, що засуджений не підпадає під дану пільгу, а питання щодо стану здоров`я вирішуються в порядку ст. 84 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Софіївська ВК (№ 55) з 11.04.2019 року характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, має стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку, при цьому заохочень взагалі не має, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз. До робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов згідно ст. 118 КВК України ставиться байдуже. Також відповідно до ст. 123 КВК України засуджений не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не бер участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі.
За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 характеризується незадовільно.
Проте, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час перебування в установі, виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення, наявний факт притягнення ОСОБА_7 у 2019 році до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено стягнення, яке в установленому порядку не погашене та не зняте (а.п. 9).

За часу відбування покарання засуджений в установі виконання покарань не був працевлаштований. Згідно довідок відсутні виходи ОСОБА_7 на роботу та нарахування заробітної плати (а.п. 15-16).

При цьому, в матеріалах провадження відсутні дані, які б вказували на наявність обмежень щодо працевлаштованості засудженого із-за стану здоров`я.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, непрацевлаштованість ОСОБА_7 , відсутність заохочень, наявність притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією неодноразово було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 101, 82 КК України, а також і щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування від відбування покарання.

За повідомленням державної установи виконання покарання, адміністрація установи також вважає недоцільним застосування умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 (а.п. 8).

Судова колегія звертає увагу, що до засудженого ОСОБА_7 вже раніше застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, проте це позитивно не вплинуло на засудженого та не спонукало останнього стати на шлях виправлення.
Твердження засудженого щодо незадовільного стану здоров`я колегією суддів визнаються такими, що не спроможні спростувати висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування до нього положень ст. 81 КПК України та можуть бути підставою для вирішення звільнення від покарання в порядку ст. 84 КК України.
Отже, ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання належним чином обґрунтований, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого ОСОБА_7 і які слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 серпня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4