Справа № 589/1258/18
Провадження № 1-кп/589/158/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000285 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, громадянина України, не одруженого, працюючого токарем у ТОВ «Контакт-Плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018р. близько 07:00 години ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Спаська в напрямку вул. Гоголя, смт. Вороніж, Шосткинського району.

Під час руху по автодорозі в районі буд. 45 по вул. Спаська, смт. Вороніж, Шосткинського району, ОСОБА_4 , при виявленні пішохода, який рухається в небезпечному напрямку, а саме в напрямку смуги руху автомобіля, проявив неуважність своєчасно не відреагував і не застосував своєчасне та негайне гальмування, не дочекавшись безпечних умов для проїзду, продовжив рух, тому допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в порушення вимог пунктів 4.7, 4.8, 4.14.а, б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху), перетинав проїзну частину, поза пішохідним переходом, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Під час дорожньо-транспортної пригоди згідно з висновком судово-медичної експертизи № 61 від 27.03.2018 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних травм: закритого уламкового перелому верхньої треті правого плеча зі зміщенням уламків; закритого перелому нижньої треті правої гомілки зі зміщенням уламків; закритого перелому верхньої треті лівої гомілки зі зміщенням уламків, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесне ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 91 від 19.03.2018 ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 пункту 12.3. Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку з вчиненою дорожньо-транспортною пригодою та завданням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що у вказані день та час він, керуючи автомобілем ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Спаська. Дорога мала одну смугу. На той час вже було світло, потерпілий йшов по дорозі. Після того, як обвинувачений посигналив, ОСОБА_5 почав метушиться від одного узбіччя до іншого, і обвинувачений його збив. Потерпілий впав на капот автомобіля. Також підсудний повідомив, що потерпілий був напідпитку. В свою чергу, обвинувачений одразу викликав швидку.

Обвинувачений не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому, сплатив родичам потерпілого 10000 грн. на його лікування, на підтвердження чого надано розписку.

Допитаний потерпілий в судовому засіданні суду показав, що 28.02.2018 року він ніс молоко до друга. На вулиці була завірюха. Повертаючись від товариша, він йшов по правій стороні дороги по проїзній частині, дорога мала одну смугу. Потерпілий йшов в попутному напрямку, автомобіль їхав позаду нього. Десь за 10 м від автомобіля посигналив обвинувачений і потерпілий не встиг повернутися, як опинився на капоті автомобіля та отримав тілесні ушкодження. Підтвердив, що йому було сплачено 10000 грн. витрат на лікування. Також пояснив, що вживав алкогольні напої (2 л самогону), але напередодні, а не у день події.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, потерпілого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , а також тими доказами, що стосуються цивільного позову.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого і потерпілого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

На підставі викладеного, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне.

Підсудний ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, однак в результаті якого спричинено негативні наслідки для здоров`я потерпілого. Обвинувачений є особою молодого віку, військову службу не проходив, має професійно-технічну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_4 працює токарем у ТОВ «Контакт-Плюс». За місцем роботи характеризується виключно позитивно. Обвинувачений неодружений, на утриманні нікого не має, проживає разом із бабою. За місцем реєстрації характеризується формально (скарг, зауважень і заяв не находило).

В судовому засіданні обвинувачений відверто визнав провину у вчиненому злочині, висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, встановлено, що він частково відшкодував витрати на лікування потерпілого, що підтверджено в судовому засіданні розпискою дружини потерпілого та не спростовувалося потерпілим. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджується стороною обвинувачення.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання у виді виправних робіт на строк 6 місяців із відрахуванням щомісячно з суми заробітку засудженого в дохід держави 10 відсотків, проте без позбавлення його права керувати транспортними засобами з огляду на позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, спрямовану на надання допомоги потерпілому та відсутність будь-яких обтяжуючих покарання обставин, у тому числі і стану алкогольного сп`яніння.

На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є співмірним діянню і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Прокурором у даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 6702,54 грн. витрат на лікування.

В силу статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати установи охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У відповідності до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з розрахунком комунального закладу « Шосткинська центральна районна лікарня» від 30.03.2018 року, ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні з 28.02.2018 року по 26.03.2018 року. Загальна вартість лікування склала 6702,54 грн. Саме цей розмір витрат був заявлений прокурором до стягнення з обвинуваченого у цивільному позові.

У судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав повністю.

З урахуванням викладеного, кошти, витрачені на лікування потерпілого необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , як з особи, від винних дій якого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, до відповідного бюджету, а тому позов прокурора підлягає задоволенню.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду від 07.03.2018р. у справі № 589/863/18 (провадження № 1-кс/589/320/18), підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 6 (шість) місяців із відрахуванням щомісячно з суми заробітку засудженого в дохід держави 10 відсотків.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Шосткинської міської ради грошові кошти в сумі 6702 грн. 54 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07.03.2018р. у справі № 589/863/18 (провадження № 1-кс/589/320/18), на автомобіль ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 .

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 , - залишити у ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1