УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13788/19

Провадження №: 1-кс/755/7488/19

"11" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 06.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України, установила :

старший слідчий в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернулися до слідчого судді із зазначеним клопотанням відносно підозрюваного, враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2019 за № 0000091 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України. Відповідно до постанови начальника 3 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 про створення слідчої групи від 27.09.2019, здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження, зважаючи на значний обсяг слідчих і процесуальних дій, доручено декільком слідчим (групі слідчих), а місцем його проведення визначено місцезнаходження 5-го відділення СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, вул. Ю.Поправки, 14-А (Дніпровський район).

Клопотання умотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 14.10.2014 Київська обласна державна адміністрація (далі - КОДА) отримала спеціальний дозвіл № КО2-2014-99 на провадження діяльності пов`язаної з державною таємницею, терміном дії до 10.10.2018.

Так, КОДА проваджує свою діяльність, пов`язану з державною таємницею, на підставі Закону України №586/XIV від 09.04.1999 «Про місцеві державні адміністрації» та в межах здійснення повноважень з організації мобілізаційної підготовки, цивільної оборони на відповідній території, забезпечує виконання законодавства про військовий обов`язок посадовими особами та громадянами, підприємствами, установами і організаціями.

З урахуванням викладеного, в КОДА використовується мобілізаційне завдання, затверджене Розпорядженням від 23.03.2009 №0188 «Про мобілізаційне завдання (замовлення) на особливий період у Київській області» («Таємно» Літер «М»). Також, в КОДА затверджено «План заходів з мобілізаційної підготовки КОДА на 2018 рік» №М-2т від 18.01.2018. Крім того, у КОДА зберігається та використовується в роботі «Положення про ступені готовності державних органів та органів місцевого самоврядування до роботи в разі введення в державі воєнного стану та проведення мобілізації» (гриф «Цілком таємно»), затверджене Указом Президента України № 1090 від 14.11.2001 року. Відомості, які зосередженні у КОДА віднесено до державної таємниці ст.ст. 1.1.11, 1.12.4, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.6, 2.1.10 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ЗВДТ), затвердженого наказом СБ України від 12.08.2005 №440 з найвищим грифом секретності «Цілком таємно», що передбачає другу категорію режиму секретності.

Наказом № 49-к від 07.12.2015 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника управління з питань оборонної роботи, взаємодії з правоохоронними органами, протидії та виявлення корупції КОДА.

Згідно з розпорядженням Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області № 130дск від 28.04.2016 ОСОБА_5 надано допуск до державної таємниці за формою 3 (таємно).

Діяльність, пов`язана із державною таємницею, регламентується вимогами Закону України «Про державну таємницю» та «Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 (далі Порядок № 939дск), відповідно до вимог п.п. 63, 65, 88 якого: право надання керівником підприємства, установи, організації доступу громадянину до державної таємниці настає з моменту отримання таким підприємством, установою, організацією від органу СБУ повідомлення про надання допуску до державної таємниці та облікової картки; надання доступу до державної таємниці працівникам підприємств, установ, організацій, яким не надано допуску до державної таємниці, забороняється; доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам, яким надано допуск до державної таємниці». Відповідно до вимог п.п. 116 Порядку №939дск від 18.12.2013 громадянин України, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати витоку інформації, яка йому була довірена або стала відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; знати ступінь секретності робіт, що проводяться, правильно визначати гриф секретності документів та інших матеріальних носіїв інформації, дотримуватися правил користування ними, порядку їх обліку та зберігання, та вміння їх використовувати. Крім того, відповідно до вимог п. 153 Порядку №939дск засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання їм на підставі ЗВДТ грифа секретності посадовою особою, яка готує, створює, підписує матеріальний носій інформації.

Наказом № 6-к від 04.05.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника управління начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи департаменту з питань взаємодії з правоохоронними органами, внутрішнього аудиту, антикорупційної діяльності та оборонної роботи КОДА.

Надалі, розпорядженням виконувача обов`язків Голови КОДА № 378-к від 14.09.2016 до часу призначення директора департаменту з питань взаємодії з правоохоронними органами, внутрішнього аудиту, антикорупційної діяльності та оборонної роботи КОДА, на ОСОБА_5 покладено виконання обов`язків директора цього департаменту.

Відповідно до пп. 5.7, 5.12, 5.13, 5.14 Положення про департамент з питань взаємодії з правоохоронними органами, внутрішнього аудиту, антикорупційної діяльності та оборонної роботи КОДА, затвердженого Розпорядженням Голови КОДА, директор департаменту у сфері питань оборонної роботи, серед іншого: розробляє проекти розпоряджень Голови обласної державної адміністрації, рішень обласної ради з питань реалізації галузевих повноважень; розробляє проекти розпоряджень Голови облдержадміністрації, у визначених законом випадках проекти нормативно-правових актів з питань реалізації галузевих повноважень; бере участь у погодженні проектів нормативно-правових актів, розроблених іншими органами виконавчої влади; бере участь у розробленні проектів розпоряджень Голови облдержадміністрації, проектів нормативно-правових актів, головними розробниками яких є інші структурні підрозділи.

08.12.2016 до Київської державної адміністрації надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2/3/1986/дск від 07.12.2016 щодо видання розпорядження на 2017 рік з метою покращення ефективності роботи штабу зони територіальної оборони, а саме узгодження розміщення запасних пунктів управління Київської обласної державної адміністрації та запасного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до резолюції голови КОДА зазначений документ надано на розгляд виконувачу обов`язків директора Департаменту з питань взаємодії з правоохоронними органами, внутрішнього аудиту, антикорупційної діяльності та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 .

За результатами його розгляду ОСОБА_5 , відповідно до покладених на нього службових обов`язків, згідно із Положенням про департамент з питань взаємодії з правоохоронними органами, внутрішнього аудиту, антикорупційної діяльності та оборонної роботи КОДА, підготовлено проект розпорядження КОДА №3дск від 18.01.2017 «Про штаб зони територіальної оборони № 10, порядок оповіщення, збору та зняття пункту управління».

При цьому, у період з 06.01.2017 по 11.01.2017 ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці в КОДА за адресою: м. Київ, площа Лесі Українки, 1, особисто надав зазначений проект розпорядження на вивчення наступним працівникам КОДА: заступнику начальника управління начальник відділу нормативно-правової роботи управління юридичного забезпечення ОСОБА_9 , начальнику відділу контролю апарату адміністрації ОСОБА_10 ; головному спеціалісту загального відділу апарату адміністрації ОСОБА_11 та головному спеціалісту управління юридичного забезпечення ОСОБА_12 , які завізували його своїми підписами на зворотній стороні документу.

У ході проведення 07.03.2018 в КОДА тематичної перевірки стану охорони державної таємниці комісією Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області виявлено факт витоку секретної інформації при підготовці розпорядчих документів в структурних підрозділах адміністрації.

Зокрема, комісії надано висновок за результатами службового розслідування № 15дск від 16.02.2018, проведеного спеціалістом сектору режимно-секретної роботи КОДА ОСОБА_13 , відповідно до якого у розпорядженні КОДА №3 «Про штаб зони територіальної оборони № 10, порядок оповіщення, збору та зняття пункту управління» викладено інформацію про розміщення двох запасних пунктів управління КОДА із зазначенням місць дислокації та запасного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку від 12.11.2018 державного експерта з питань таємниць - Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_14 , інформація, наведена у розпорядженні Київської обласної державної адміністрації №3 «Про штаб зони територіальної оборони № 10, порядок оповіщення, збору та зняття пункту управління», містить відомості, які відповідно до положень статей 1.12.2, 1.12.7 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю мають ступінь секретності «Цілком таємно», розголошення яких завдає шкоду національній безпеці України, оскільки наявність таких відомостей дасть змогу заінтересованій стороні створити передумови щодо неможливості виконання у повному обсязі Київською обласною адміністрацією основних завдань за призначенням в особливий період, що призведе до втрати управління в окремій ланці Єдиної державної системи цивільного захисту, знизить рівень надійності та ефективності системи державного управління в особливий період та обороноздатність держави, що спричинить значні людські та матеріальні втрати.

Враховуючи викладене, у період з 06.01.2017 по 11.01.2017 ОСОБА_5 , маючи непрямий умисел, перебуваючи на своєму робочому місці в КОДА за адресою: м. Київ, площа Лесі Українки, 1, шляхом особистого надання на вивчення зазначеним працівникам КОДА ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не мали допуску до державної таємниці, проекту розпорядження № 3дск від 18.01.2017 «Про штаб зони територіальної оборони № 10, порядок оповіщення, збору та зняття пункту управління», у якому містяться відомості, що мають ступінь секретності «Цілком таємно», розголосив відомості, що становлять державну таємницю.
Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_5 розголосив відомості, що становлять державну таємницю, які йому стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 328 КК України.

27.09.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджують зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 30.05.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 09.07.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.07.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 11.07.2019.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів заявник просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останньому залишати житло з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня, з покладенням обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду у визначені ним дати та час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ) без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання слідчому. який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091, свій паспорт для виїзду за кордон, та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.

Сторона захисту проти застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу заперечувала з огляду на недоведеність заявлених у клопотанні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та необґрунтованість підозри у вчиненні злочину.

Підозрюваний також зазначив, що з 2014 року він добровільно вступив до лав Збройних сил України, брав участь в АТО. У 2015 році демобілізувався, з грудня 2015 року по вересень 2017 року працював у Київській обласній державній адміністрації, з вересня 2017 року по теперішній час працює у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має державні, відомчі та інші нагороди. Зауважив, що він є військовослужбовцем, наразі фактично проживає за місцем об`єднаного збірного пункту комісаріату, на чергування заступає і в робочі, і в будні дні, чергує цілодобово у зв`язку з осіннім призивом на строкову військову службу.

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченою, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненне діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

У цьому випадку, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України за обставин, викладених у підозрі.

За вказаним фактом, 06.06.2019 відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 27.09.2019 підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені наведеного злочину, та у подальшому подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідча суддя враховує таке.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайськ, Луганської області, громадянин України, з вищою освітою, працюючий заступником начальника відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

А тому, слідча суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідча суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідча суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Враховуючи, що слідча суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчої судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України.

Разом з тим, дані визначені п.п. 2-3 ч. 3 ст. 132 КПК України не є дійсними так, як не було встановлено наявність передумов регламентованих п. 2 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Слідчим у клопотанні не обґрунтувано, а прокурором у судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження існування в даний час ризиків переховування підозрюваного, його незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється. Ані у клопотанні, ані в судовому засіданні сторона обвинувачення не зазначила та не представила жодних доказів, які б свідчили про невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків починаючи з дня вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру до дня розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу, що тим самим вказувало б на його неналежну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини, обов`язковість врахування практики якого встановлена частиною 5 статті 9 КПК України, у справі «Ливада проти України» від 26.06.2014 зауважив, що небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватись з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки переховування.

Абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу. Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Тим самим, заявник указавши низку тверджень не зміг довести ці твердження з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Адже у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в в ст. 22 КПК України - змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України покаладається виключно на прокурора.

Слідча суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації існування заявлених ризиків і неможливості їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.

У силу ст. 94 КПК України, слідча суддя для прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керується законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Враховуючи викладене, слідча суддя заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що це клопотання є необґрунтованим, та не відповідає вимогам ст. 184 вказаного Кодексу, а тому у його задоволені слід відмовити.

Разом з тим, так як є дійсним факт набуття ним статусу підозрюваного, у розрізі норм ст. 42 КПК України, який є дійсним та утрачається з моменту закінчення досудового розслідування та надходження матеріалів до місцевого суду, у порядку ст. 314 КПК України, або ж закриття провадження на етапі слідства, чи у наслідок скасування такої підозри, у порядку ст. 303 того ж Кодексу, слідча суддя розяснює підозрюваному, що згідно п.п. 1, 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя постановила :

у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 06.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 328 КК України, відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно п.п. 1, 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:50 год. 16.10.2019.

Слідча суддя : ОСОБА_16