Справа № 342/414/17
Провадження № 11-кп/4808/395/19
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Рожнятівського районного суду від 11 вересня 2019 року про продовження щодо нього строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 11 вересня 2019 року продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів до 09 листопада 2019 року включно із визначенням застави - 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1728000 (один мільйон сімсот двадцять вісім тисяч) гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК, не встановлено та стороною захисту не надано. Крім цього, стороною захисту не наведено жодних підстав, що інші більш м`які запобіжні заходи забезпечать належну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки на думку суду, будь-який інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 , подав АС, в якій зазначив, що висновки суду є недостатніми для продовження тримання його під вартою, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження. Судом констатовано лише особливу тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе, що, на думку апелянта, не виправдовує таке тривале тримання його під вартою. Орган державного обвинувачення не надав суду будь-яких ґрунтовних доказів спроб його переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати свідків, тощо.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави.

13.06.2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, в межах апеляції, доводів та заперечень сторін кримінального провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК. До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від заявленого ним клопотання у поданій АС про відмову від захисника, бажає, щоб його інтереси захищав його захисник адвокат ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який вважає АС обвинуваченого необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі дотримався.

Покликання обвинуваченого в АС на те, що суд безпідставно продовжив йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості висунутої підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а встановлені судами обставини (об`єктивні відомості) дають підстави для переконання суду в тому, що ОСОБА_8 вірогідно вчинив інкриміновані йому злочини і існують ризики, визначені ст. 177 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обґрунтовано врахував, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 спливає 15 вересня 2019 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжкого злочинів, на даний час свідки хоча і допитані, однак не досліджені всі письмові та речові докази по справі, допит самого обвинуваченого ще не розпочався, оскільки обвинувачений бажає давати показання після дослідження всіх доказів по справі, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого зберігаються і на даний час. Відсутні також соціально стримуючі фактори такі як сім`я та робота, наявність інших утриманців, що дає підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість та тяжкість покарання може скритись від суду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що для запобігання вищевказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 із визначенням саме такого розміру застави, постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Рожнятівського районного суду від 11 вересня 2019 року про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під варою без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5