Ухвала

29 липня 2019 року

м. Київ
справа № 314/7509/16-к

провадження № 51-3672ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пункту 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте скаржник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно дост. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку.

Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Крім того, за змістом скарги у ній захисник ОСОБА_4 по суті заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Крім того викладені у касаційній скарзі вимоги захисника містять суперечності.
Так у мотивувальній частині касаційної скарги аргументується безпідставність визнання судами першої та апеляційної інстанцій доведеним в діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК та обґрунтовується необхідність зміни правової кваліфікації злочину на ст. 128 КК, відтак ставиться під сумнів правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій.
В той же час захисник зазначає про недотримання положень ст. 65 КК при призначенні покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК, а саме неврахування судами всіх пом`якшуючих обставин. Вказане у касаційній скарзі фактично суперечитьвимозі щодо зміни правової кваліфікації.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також у касаційній скарзі захисником з урахуванням положень, передбачених ч. 2 ст. 43 КПК невірно зазначено процесуальний статус ОСОБА_5 на час подачі касаційної скарги.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Захиснику також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 121 КК, залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3