ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9912/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/605/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0002792 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Херсонської області, Бериславського району, с.Львове, освіта середня, неодруженої, не працевлаштованої, раніше судимої: 21.06.2018 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Цим вироком, ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
У відповідності зі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 21.06.2018 року у виді 1 року позбавлення волі, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 2 років позбавлення волі із поміщенням її до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
У строк призначеного покарання зараховано як відбуте, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 21.06.2018 року, тобто фактично строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислено з 29.10.2017 року.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Позов ОСОБА_10 задоволено: стягнуто зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 11753грн. у відшкодування майнової шкоди.Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , 26.07.2017 року близько 01.00 години, знаходячись в приміщенні сауни "Міленіум", яка розташована за адресою: м.Херсон, вул. І.Богуна, 60, умисно, з корисливого мотиву заволодіння чужим майном, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, відкрито викрала у потерпілого мобільного телефону "Huawei Ascent U300-F" вартістю 1130грн. 33коп., грошові кошти в сумі 4000грн. та 300 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України по курсу Національного банку України складає 7753 грн. 11 коп., та інші речі потерпілого (чоловічі туфлі, ключі, портмоне), які не представляють матеріальної цінності, після чого покинула місце скоєння злочину з викраденим майном та розпорядилась ним за власним бажанням в результаті чого спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 12766 грн. 44коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. У резолютивній частині вироку уточнити принцип призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України та вказати, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призанчених покарань за цим вироком та вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 21.06.2018 року ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог, посилається на те, що суд, правильно встановивши підстави для призначення ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК, у резолютивній частині вироку вказав на принцип часткового складання покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 21.06.2018 року у виді 1 року позбавлення волі більш суворим, призначеним даним вироком, чим допустив суперечності у частині застосування принципу призначення покарання за сукупністю злочинів. При цьому, суд фактично призначив обвинуваченій остаточне покарання шляхом часткового складання призанчених покарань, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність..

Позиції учасників судового провадження

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала з підстав, зазначених у ній.

Захисник ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, за встановлених і викладених у вироку обставин, правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 186 КК України обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченої та доведеність її вини у вчиненні вказаного злочину, вид та розмір призначеного кримінального покарання, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Оцінюючи апеляційні вимоги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченій покарання відповідає наведеним вимогам.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштована, має 2-х неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні держави та батька, відносно одної дитини позбавлена батьківських прав, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - визнання обвинуваченою своєї вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, що є справедливим і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Проте, суд допустив помилку при застосуванні норми кримінального закону при визначенні остаточного покарання, яке необхідно відбувати ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Правильно встановивши підстави для призначення ОСОБА_9 остаточного покарання із застосуванням положень ст. 70 ч. 4 КК України, суд, всупереч вимогам цієї норми кримінального закону, вказав на застосування одночасно як принципу складання призначених покарань, так і на принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є взаємовиключним, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Вказане порушення кримінального закону є підставою для зміни судового рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК, про що обґрунтовано йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

З наведених підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги наявну в матеріалах ухвалу Херсонського міського суду від 09.01.2019 року про виправлення «описки» у вироку суду, якою внесено виправлення до резолютивної частини вироку та викладено в новій редакції абзац, що стосується призначення ОСОБА_9 остаточного покарання за сукупністю злочинів, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають "незмінністю судового рішення".
Відповідно до ч.5 ст.371 КПК України виправлення в судовому рішенні мають бути засвідчені підписами суддів того складу суду, який його ухвалив.
Передбачену статтею 379, а також ч.5 ст.371 КПК можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання судового рішення в цілому.
Дослідивши зміст резолютивної частини оскаржуваного вироку апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку суд не виправив описку чи арифметичну помилку, а виклав резолютивну частину вироку в новій редакції.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України апеляційний суд визнає вказане порушення кримінального процесуального закону істотним, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду про виправлення описки, незалежно від наявності апеляційної скарги на неї, як такої, що в подальшому буде перешкоджати виконанню рішення суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, ст. 419 КПК Україниколегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання за сукупністю злочинів вказівку на застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
У відповідності зі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області від 21.06.2018 року, вважати ОСОБА_9 засудженою до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із поміщенням її до кримінально-виконавчої установи.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2019 року про виправлення описки у вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення судом апеляційної інстанції, і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2