Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/669/19
Провадження № 1-кс/280/693/19
У Х В А Л А

17 травня 2019 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна, -

встановив:

До слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області, за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, звернувся слідчий Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУ НП у Житомирській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_5 з клопотанням про накладення арешту, обґрунтовуючи його наступним.

В провадженні слідчого відділу Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000192 від 02.05.2019р.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2019 року, близько 12-00 год., під час проведення огляду автомобіля марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у володінні гр. ОСОБА_4 , було встановлено, що панель з ідентифікаційним номером кузова має явні ознаки закріплення не в заводських умовах.

02.05.2019 року по даному факту відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

02.05.2019р., під час проведення огляду місця події було виявлено вказане порушення за участі судового експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України, що дає підстави вважати, що невстановлена особа вчинила підробку номера кузова вказаного автомобіля, після чого атомобіль та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 було вилучено до Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області.

В ході проведення досудового розслідування вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію визнані речовим доказом.

У слідства виникла необхідність у накладені арешту на автомобіль.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Володілець майна ОСОБА_4 щодо задоволення даного клопотання не заперечив.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається у, у тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий поліції в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази того, що вказані речі можуть бути об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто існують підстави для арешту зазначених речей з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вважає слідчий суддя, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування, а саме: накладання арешту на вищевказане майно, виправдовують таке втручання у права та інтереси й власника майна, маючи на меті запобіганню відчуженню, знищенню чи пошкодженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні було доведено необхідність накладення арешту як з метою збереження речових доказів, так і для з`ясування обставин, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 яке перебуває у володінні ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1