Справа № 127/7070/19
Провадження №11-кп/801/767/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження 14.01.2019 за № 0000093 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2019, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Судом визнано доведеним, що у період часу з 14:00 год. 13.01.2019 до 03:00 год. 14.01.2019 відповідно до розстановки сил та засобів Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, екіпаж ГРПП «Ліра - 202», до якого входили поліцейські вказаного відділу поліції - старший дільничний офіцер поліції капітан поліції ОСОБА_10 та інспектор СКОЗ майор поліції ОСОБА_11 , під час несення служби забезпечував публічну безпеку та громадський порядок на території м. Вінниці.
Під час виконання вищевказаними працівниками поліції, які відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, службових обов`язків, 14.01.2019 близько 01:30 год., знаходячись по вул. Брацлавській в м. Вінниці, вони помітили автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув перехрестя вул. Брацлавської та вул. Некрасова в м. Вінниці на заборонений сигнал світлофора. В подальшому на перехресті вул. Брацлавської та вул. Замостянської в м. Вінниці, ОСОБА_11 , перебуваючи в службовому автомобілі, через опущене вікно службового автомобіля зробив зауваження водієві автомобіля марки «Daewoo Lanos» та в цей час помітив, що останній перебуває за кермом з явними ознаками сильного алкогольного сп`яніння, після чого водієві даного автомобіля було запропоновано зупинитись за перехрестям. Далі водій автомобіля марки «Daewoo Lanos» зупинився на узбіччі вул. Брацлавської в м. Вінниці, навпроти будинку № 62 та вийшов зі свого автомобіля. Під час його спілкування із працівниками поліції встановлено, що водієм автомобіля марки «Daewoo Lanos» виявився ОСОБА_8 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Крім ОСОБА_8 , в його автомобілі також перебували ОСОБА_12 та двоє їх спільних неповнолітніх дітей. В подальшому ОСОБА_10 по рації було викликано допомогу. Почувши це, ОСОБА_8 з метою уникнення адміністративної відповідальності почав погрожувати ОСОБА_10 фізичною розправою, виражатись нецензурною лайкою в його адресу та повідомив, що забирає дітей та їде додому та ніхто не має йому перечити проти цього. На це поліцейські ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запропонували ОСОБА_8 припинити протиправні дії, повідомивши останнього, що в разі їх продовження він буде притягнутий до відповідальності.
На таке попередження ОСОБА_8 не відреагував та усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є працівником правоохоронного органу, відмовившись виконати його законні вимоги, почав відходити від свого автомобіля, в результаті чого ОСОБА_10 схопив своєю рукою ОСОБА_8 за руку з метою зупинити його.
В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків. Реалізовуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні службових обов`язків, 14.01.2019 близько 01:45 год., перебуваючи на узбіччі вул. Брацлавської в м. Вінниці навпроти будинку № 62, розвернувся та штовхнув останнього в груди, після чого намагався вдарити ОСОБА_10 кулаком правої руки, однак, останній ухилився. Проте, ОСОБА_8 не припинив свої спроби та умисно наніс один удар кулаком руки в область правої щоки ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження - синець з набряком м`яких тканин на обличчі справа, яке належить до легких тілесних ушкоджень.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, вважає, що вирок Вінницького міського суду від 09.04.2019 стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні. Апелянт вказує, що місцевий суд не зважив, що на час вчинення злочину обвинуваченим (14.01.2019) набрала чинності нова редакція ст. 76 КК України (Закону від 06.12.2017 № 2227-VIII), який набрав чинності 11.01.2019, та застосував положення статті 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 № 1492-VIII.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.
При цьому є доречними доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Проте наведені вимоги залишились поза увагою Вінницького міського суду Вінницької області у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення діяння.
Так, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд дійшов вірного висновку та поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, які покладаються на особу в обов`язковому порядку. Крім цього, суд поклав на ОСОБА_8 додатковий обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, пославшись на ч. 2 ст. 76 КК України.
На час вчинення ОСОБА_8 злочину (14.01.2019) діяла ст. 76 КК України в редакції Закону від 11.01.2019. Згідно з цією редакцією обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи передбачені пробаційною програмою був передбачений не ч. 2 ст. 76 КК України, а ч. 3 ст.76 КК України.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019, стаття 76 КК України після частини першої доповнена новою частиною, а частини друга і третя вважаються відповідно частинами третьою і четвертою. Тобто, внесені до цієї норми зміни частково погіршують становище особи, оскільки дають можливість суду покласти на неї додаткові обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 КК України, а в іншій частині - тільки змінюють нумерацію частин статті.
Проте, Вінницьким міським судом, не зважаючи на те, що на час вчинення злочину (14.01.2019) набрала чинності нова редакція ст. 76 КК України, застосовано положення статті 76 КК України в редакції Закону від 07.09.2016 № 1492-VIII
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирок підлягає зміні.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2019 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України змінити.
Викласти резолютивну частину вироку в частині покладення на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, наступним чином:
«Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя