Справа № 164/1381/19
п/с 1-кп/164/132/2019
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000196 від 6 червня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого: 23 травня 2008 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 296 КК, ст. 101 КК України до покарання у виді 45 днів арешту; 18 червня 2009 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 3 листопада 2009 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 162 КК, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі; 17 травня 2011 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 26 червня 2017 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим за вчинення умисного тяжкого злочину, відбуваючи з 30 вересня 2017 року покарання у виді позбавлення волі в державній установі „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, проявив себе як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням.

Так, 4 лютого 2019 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області за відмову 27 січня 2019 року під час прийому та технічного огляду камер винести спальні речі з камери ДІЗО № 7, що є порушенням встановленого режиму утримання, а також через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу ОСОБА_5 було переведено до приміщення камерного типу на строк 2 місяці.

Під час відбування та після відбування стягнення в приміщені камерного типу засуджений ОСОБА_5 із неодноразово проведених з ним бесід виховного характеру, а також прийнятих мір дисциплінарного впливу належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення вперто не бажає ставати, порушує режим утримання, відмовляючись виконувати вимоги службових осіб установи, які відповідно до ст. 135 КВК України не наділені правами застосовувати до засудженого передбачені законом (ст. 132 КВК України) заходи стягнення.
22 лютого 2019 року засудженому ОСОБА_5 було оголошено сувору догану за невиконання вимог п. 1, 2 ч. 2 Розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених 28 серпня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 2823/5, відповідно до якого засуджені повинні дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, дбайливо ставитися до майна установи виконання покарань і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, що виразилось у пошкодженні 15 лютого 2019 року державного майна - виламавши двері від санвузла засуджений ОСОБА_5 пошкодив підлогу камери № 7 ПКТ. 28 лютого 2019 року за пошкодження 22 лютого 2019 року стіни камери № 7 ПКТ, де засудженим ОСОБА_5 за допомогою невідомого предмета було зроблено наскрізний отвір до камери № 6 ПКТ, а також за відмову 23 лютого 2019 року виконувати загальну команду „Підйом, що є порушенням розпорядку дня установи виконання покарань, засудженому ОСОБА_5 було оголошено суворі догани. За пошкодження 9 березня 2019 року державного майна - за допомогою ложки було розбито скло оглядового вічка та за відмову 19 березня 2019 року виконувати загальну команду „Підйом та виносити спальні речі з камери, що є порушенням вимог вищезазначених Правил, 13 березня 2019 року та 20 березня 2019 року ОСОБА_5 було оголошено суворі догани.
20 березня 2019 року засудженого ОСОБА_5 було поміщено до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) терміном на 14 діб за те, що останній всупереч вимог п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України 18 березня 2019 року під час проведення обходу камер вступив у словесну суперечку з працівниками установи, при цьому висловлювався нецензурними словами та підбурював інших засуджених до вчинення протиправних дій. 27 березня 2019 року за пошкодження 23 березня 2019 року державного майна за допомогою невідомого предмету - засудженим ОСОБА_5 було розбите скло оглядового вічка у камері № 3 ПКТ, останньому було оголошено сувору догану. 3 квітня 2019 року за порушення встановленого розпорядку дня та висловлювання нецензурними словами засудженому ОСОБА_5 було оголошено суворі догани.
17 квітня 2019 року засудженого ОСОБА_5 було поміщено до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) терміном на 14 діб за те, що останній всупереч вимог п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України 27 березня 2019 року зберігав при собі мобільний телефон та медичний шприц для ін`єкцій, які згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (Додаток № 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань) відносяться до заборонених предметів. 18 квітня 2019 року та 26 квітня 2019 року засуджений ОСОБА_5 проігнорував вимоги Правил внутрішнього розпорядку, що виразилось у відмові виконувати команду „Підйом, відмову виносити спальні речі з камери без поважних причин та пошкодженні спецодягу, за що йому 24 квітня 2019 року, 6 травня 2019 року, 14 травня 2019 року та 5 червня 2019 року було оголошено суворі догани.
14 травня 2019 року засудженого ОСОБА_5 було поміщено до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) терміном на 14 діб за те, що останній всупереч вимог ст. 107 КВК України 12 травня 2019 року, перебуваючи на території спортивного майданчика установи, намагався пошкодити розмежувальну огорожу між секторами № 6 та № 7.
5 червня 2019 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області за неодноразові порушення режиму утримання та встановленого порядку відбування покарання, а також через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу ОСОБА_5 було переведено до приміщення камерного типу на строк 1 місяць.
15 червня 2019 року під час проведення технічного огляду камери № 6 ПКТ засуджений ОСОБА_5 відкрив спальне місце, що є порушенням встановленого режиму утримання, за що 26 червня 2019 року йому було оголошено сувору догану.
Продовжуючи свої умисні дії, направлені на ігнорування установлених норм поведінки, засуджений ОСОБА_5 27 червня 2019 року знову допустив порушення встановленого режиму утримання, що виразилось у зберіганні мобільного телефону, який згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (Додаток № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань) відноситься до заборонених предметів, за що останнього 3 липня 2019 року було поміщено до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) терміном на 14 діб.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, будучи засудженим за умисний тяжкий злочин, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що протягом року піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу і продовжував вчиняти іншу протидію адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій.

Під час досудового розслідування 6 серпня 2019 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000196, та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 391 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 2 класу ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 6 серпня 2019 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 2 класу ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000196 від 6 червня 2019 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26 червня 2017 року - 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 22 серпня 2019 року.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1