Справа № 495/3622/19
Номер провадження 1-кп/495/364/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000379 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2016 років народження, працюючого завозом на базі відпочинку «Голден Біч» у смт. Затока, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 20.02.2019, приблизно о 13 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з будинку до воріт домоволодіння де тимчасово мешкає, а саме по АДРЕСА_1 , на оклики оперуповноваженого СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області потерпілого ОСОБА_5 та оперуповноваженого СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , які знаходилися біля воріт, та які виконуючи службові обов`язки встановлювали місцезнаходження підозрюваного по кримінальному провадженню № 0000376 від 20.02.2019, за ст.187 ч.1 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_3 працівники поліції надали для огляду свої службові посвідчення та повідомили про мету свого візиту, однак обвинувачений ОСОБА_3 почав вести себе зухвало, сперечатися з останніми, і з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, раптово вийшов з подвір`я та умисно, з метою нанесення легких тілесних ушкоджень працівнику поліції, під час виконання ним службових обов`язків, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , та наніс йому кулаком правої руки один удар в обличчя, після чого з метою уникнення затримання нацькував на працівників поліції собаку, що бігала у дворі, та скрився на подвір`ї. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті. Щодо цивільного позову потерпілого, то визнав його частково та погодився виплатити останньому компенсацію моральної шкоди у сумі 5000грн. У скоєному злочині розкаявся, просив суворо не карати його, запевнив, що більш не буде вчиняти кримінальні правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 20.02.2019 у обідній час, він, як оперуповноважений СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області разом з оперуповноваженим СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , встановлювали місцезнаходження підозрюваного по кримінальному провадженню за ст. 187 ч. 1 КК України. Коли, вони підійшли до воріт домоволодіння АДРЕСА_1 , він почав гукати господаря. На оклики до воріт вийшов обвинувачений ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він надав для огляду своє посвідчення та повідомив про мету свого візиту. На що, обвинувачений почав вести себе зухвало, сперечатися, раптово вийшов з подвір`я та наніс йому кулаком правої руки один удар в обличчя, після чого випустив з подвір`я собаку, а сам забіг до двору. Погодився на те, щоб обвинувачений сплатив йому 5000грн. моральної шкоди. Стосовно покарання, то підтримав думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років обмеження волі з іспитовим строком на 3 роки.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим правником службових обов`язків.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але у відповідності до ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, відповідно до ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається особою, яка не має судимості, його ставлення до вчиненого злочину, а саме те що він повністю визнав свою провину, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, враховуючи його сімейний стан, а саме те, що у нього на утриманні маються 2 малолітні дитини, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час досудового слідства потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

З урахуванням викладеного, та того, що під час судового розгляду обвинувачений погодився сплатити потерпілому компенсацію моральної шкоди у сумі 5000грн., а потерпілий на це погодився, суд вважає необхідним задовольнити позов потерпілого частково.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши на його користь с засудженого ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди у сумі 5 000грн. В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1