Ухвала
іменем України
25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 496/3271/16-к
провадження № 51-7038 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року про роз`яснення ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року і повернуто апеляційну скаргу разом з доданими матеріалами останній.
В касаційній скарзі обвинувачена не погоджуючись з судовим рішенням, просить його скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального права.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та дослідивши надані до неї судові рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції складає сім днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання неї копії судового рішення.
Із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що при розгляді клопотання про поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області, апеляційний суд встановив, що 15 листопада 2018 року при проголошенні вступної та резолютивної частин вказаного судового рішення остання була присутня разом зі своїм захисником у судовому засіданні в суді першої інстанції, а тому не була позбавлена права протягом семи днів подати апеляційну скаргу на це рішення, а після отримання повного тексту, який був проголошений 20 листопада 2018 року і копія якого згідно супровідного листа від 22 листопада 2018 року була надіслана на поштову адресу обвинуваченої, мала можливість у разі необхідності, відповідно до ст. 403 КПК надати доповнення до своєї апеляційної скарги.
При цьому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про існування згаданої ухвали місцевого суду вона дізналася 6 лютого 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, не є переконливими та не є поважною причиною пропуску строку, а тому відмовив у задоволенні клопотання останньої про його поновлення і повернув апеляційну скаргу апелянту.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК,апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Аргументованих доводів, які би вказували на неправильність прийнятого апеляційним судом рішення, ОСОБА_4 в касаційній скарзі не навела.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою, і за своїм змістом відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Враховуючи наведене підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, касаційна скарга обвинуваченої ОСОБА_4 та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року відмовити.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3