Справа № 573/1761/18
Провадження №1-кп/573/26/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 липня 2018 року за № 0000338 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працюючого, одруженого, не інвалід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

за ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженця смт. Степанівка Сумського району Сумської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працюючої, заміжньої, не інвалід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимої

за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2018 року близько 14 години подружжя ОСОБА_10 чоловік ОСОБА_5 та дружина - ОСОБА_5 , разом із дочкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились у будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного обіду, що відбувався за столом в одній із житлових кімнат будинку у вказаний час, ОСОБА_11 відмовилась приймати їжу. Такі дії доньки обурили матір - ОСОБА_5 та батька ОСОБА_5 . У цей час, останній, будучи роздратованим та розлюченим, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до дитини, вирішив нанести їй тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання шкоди здоров`ю іншої особи, використовуючи свою фізичну перевагу та неможливість здійснення малолітньою дитиною будь-якого активного опору, ОСОБА_5 взяв у руки дволітрову пластикову пляшку, наповнену водою, яка знаходилася у будинку та, підійшовши ззаду до дитини, умисно наніс їй два удари цією пляшкою по голові ОСОБА_11 . Після чого, не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_5 наніс ще один удар кулаком в область голови дитини.

За цими діями спостерігала мати дитини ОСОБА_5 , яка при цьому не втручалась у побиття дитини та не перешкоджала протиправним діям свого чоловіка.

У подальшому ОСОБА_5 , будучи також обуреною поведінкою власної доньки через її відмову від вживання їжі, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до дитини, вирішила нанести їй тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на завдання шкоди здоров`ю іншої особи, ОСОБА_5 спочатку нанесла доньці ОСОБА_11 удар долонею в область потилиці, спричинивши фізичний біль, а після того, як донька опинилась на підлозі в лежачому на спині положенні, ОСОБА_5 надавила їй коліном в область лобка, умисно спричинивши відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 87 від 11 вересня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді синця правого стегна по передньо-внутрішній поверхні у верхній треті, який кваліфікується як легкі тілесні ушкодження відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 № 6.

Після спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 відразу погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_5 відніс її у ліжко, що розташоване у другій житловій кімнаті цього ж будинку.

Упродовж цього ж дня, 13 липня 2018 року та до 20 години наступного дня, тобто 14 липня 2018 року стан здоров`я ОСОБА_11 не покращився, а навпаки їй стало гірше, остання не вставала з ліжка та її постійно нудило.

Водночас, протягом вказаного часу мати дитини ОСОБА_5 , спостерігаючи поганий стан здоров`я своєї малолітньої доньки і усвідомлюючи, що вона не може вжити заходи до свого самозбереження внаслідок малолітства, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу за місцем проживання не викликала, про такий стан дитини жодній сторонній особі та органам влади чи правоохоронним органам не повідомила, хоча мала об`єктивну можливість це зробити.

Близько 20 години ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 померла у ліжку за місцем мешкання від отриманих під час побиття ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 87 від 11 вересня 2018 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 явилась механічна асфіксія шлунковим вмістом як ускладнення закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась набряком, забоєм, проривом крові в боковий шлуночок головного мозку.

При дослідженні трупу ОСОБА_11 виявлено закриту черепно - мозкову травму, забій головного мозку з проривом крові в боковий шлуночок, які відповідно до п. 2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до тяжких по ознаку небезпеки для життя в момент спричинення.

Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з проривом крові в боковий шлуночок знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У разі надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, можливо було уникнути настання смерті потерпілої.

Отже, наносячи малолітній ОСОБА_11 із значною силою удари в область голови, ОСОБА_5 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, тобто протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, передбачав та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень людини, не бажаючи при цьому позбавлення потерпілої життя, але свідомо припускаючи її настання.

Таким чином, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 перебуває в небезпечному для життя стані та не може вжити заходи до самозбереження через малолітство та інший безпорадний стан, ОСОБА_5 , будучи зобов`язаною як мати піклуватися про неї і маючи змогу надати їй таку допомогу, завідомо залишила її без допомоги, внаслідок чого настала смерть дитини.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що за вказаною адресою проживав разом із дружиною ОСОБА_5 . Діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виховувалися у Улянівській школі-інтернату, яких вони на канікули забирали додому. Так, 12 липня 2018 року у четвер в обідній час близько 12 год. він знаходився вдома, жінка приготувала обід та накрила на стіл. Вони втрьох із ОСОБА_12 сиділи за великим столом, а ОСОБА_13 посадили за дитячим столиком. Проте ОСОБА_13 їла дуже повільно, жінка почала розмову про садок та школу, виказувала свої претензії щодо нестачі грошей, тому він задля запобігання сварки у родині, вийшов із будинку у літню кухню, приготував собі каву та пішов із господарства вирізати балки, бо потрібно було лагодити забор. Того дня він повернувся додому дуже пізно, всі вже відпочивали, дівчатка лежали у своїх ліжечках, нічого дивного він не помітив. Наступного дня, тобто у п`ятницю 13 липня 2018 року, ОСОБА_5 рано вранці, приблизно о 7-й годині ранку залишив домівку та пішов працювати за двір. Додому повернувся ввечері десь після 17 години коли вже заходило сонце, жінка йому нічого не говорила. Потім із будинку вибігла на вулицю Таня та повідомила, що Надійці погано. Забігши до хати ОСОБА_14 побачив на дитячому ліжечку Надійку, яка важко дихала, і жодним чином на нього не реагувала. Сказав дружині, що дитина захворіла і потрібно бігти до сусідів та викликати швидку допомогу. Однак до проїзду лікарів донька померла. Коли перевдягав доньку, побачив на лобі синці, почав розпитувати дружину, на що вона розповіла, що коли донька не хотіла їсти, то вона підійшла до неї, вдарила рукою по шиї, удар прийшовся десь за вухом, від чого ОСОБА_13 впала на підлогу та забилась потилицею. Потім ОСОБА_15 двічі вдарила коліном по голові, потім прижала лобком до полу. Дружина прохала взяти всю провину на себе, бо сказала, що їй довго не жити. Коли його забрали до Білопільського відділу поліції до нього було застосовано зі сторони працівників поліції фізичне насильство з метою отримання зізнавальних показів. Обвинувачений вказав, що був дуже наляканий, йому з боку працівників поліції надходили погрози, що він навіть і до СІЗО не доїде, погрожували вбивством. Такі погрози він сприймав реально, оскільки під час перебування в приміщенні райвідділу працівниками поліції йому наносились удари по різних частинах тіла. Як наслідок, він почав шкутильгати та з`явились шишки на голові. Про побиття нікому нічого не розповідав, навіть адвокату, бо боявся за своє життя та здоров`я. Всі покази, які він надавав під час досудового слідства, зокрема і під час проведення слідчого експерименту, просить не брати до уваги, оскільки він побоювався за своє життя та здоров`я, та надавав їх зі слів ОСОБА_15 , яка до приїзду швидкої допомоги розповіла про всі обставини отримання тілесних ушкоджень Надійкою.

Крім того, у останніх судових засіданнях ОСОБА_5 почав змінювати раніше дані покази, показавши, що напередодні Надійка могла забитися головою, коли мила руки біля умивальника, чи коли гралася на вулиці. Крім того, ОСОБА_5 також зазначив, що пляшка із водою могла упасти із полиці, і таким чином вдарити дитинну по голові. В подальшому, 17 жовтня 2019 року останній також доповнив покази, згадавши, що дитина за декілька днів перед цим падала та могла вдаритися головою, оскільки скаржилася на головний біль.

У судовому засіданні допитана у якості обвинуваченої ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, дала покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема пояснила, що 13 липня 2018 року близько 14 години вона разом з чоловіком та малолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сиділи за столом обідали в одній із житлових кімнат будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_13 крутилася та відмовилась приймати їжу. Такі дії дитини розізлили ОСОБА_16 , який взяв за шафою дволітрову пластикову пляшку із водою, та підійшовши до дитини взяв пляшку у дві руки і ударив по голові ОСОБА_13 зверху вниз. Зазначає, що ОСОБА_16 міг нанести ще один удар, який вона не бачила. Вона також наказала дитині їсти, та будучи обуреною поведінкою власної доньки через її відмову від вживання їжі, спочатку нанесла доньці долонею підзатильник в область потилиці, а після того, як донька опинилась на підлозі в лежачому на спині положенні, вона надавила їй коліном в область лобка. Після цього ОСОБА_13 стало погано, вона мовчала і чоловік відніс дитину у ліжко у другій кімнаті будинку. Вона запропонувала викликати швидку допомогу, на що ОСОБА_16 сказав, що викличемо у понеділок. Упродовж цього ж дня, 13 липня 2018 року та до 20 години наступного дня - 14 липня 2018 року стан здоров`я ОСОБА_13 не покращився, а навпаки, їй стало ще гірше, донька не вставала з ліжка. Вони мали надію на те, що дитині покращиться і не потрібно викликати лікаря додому, бо боялись що цю поведінку їм потрібно буде відповідати. Вона спостерігала за поганим станом здоров`я своєї малолітньої доньки і розуміла, що дитина погано себе почуває, оскільки взагалі не підводилась з ліжка, проте допомогу не надавала, швидку не викликала, хоча мала таку можливість і повинна була це зробити як мати малолітньої дитини, яка зобов`язана піклуватись про життя та здоров`я своєї дитини. Близько 20 години ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_13 померла у ліжку за місцем їх мешкання. У вчиненому щиро розкаюється.

Покази обвинуваченої є послідовними та незмінними протягом усього часу як досудового розслідування, так і судового розгляду, оскільки вони логічно пов`язуються з іншими доказами у кримінальному провадженні. Також обвинувачена наполягає на тому, що чоловік каже неправду, змінює покази, намагаючись вести в оману суд, з метою уникнення кримінальної відповідальності за загибель доньки.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав повністю, факт вчинення останнім кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах повністю підтверджується показами допитаних у судовому засіданні представника потерпілого та свідків.

Будучи допитаною в якості представника потерпілої ОСОБА_9 суду зазначила, що родину ОСОБА_10 знає з 2014 року травня місяця, коли вони переїхали на постійне місце проживання в с. Кальченки Білопільського району. Відразу ж родина потрапила в поле зору, оскільки за наявною інформацією стосовно однієї дитини мати вже була позбавлена батьківських прав, було ще 2 дівчинки. Під час обстеження умов проживання було встановлено, що вони не відповідали санітарним вимогам, тому батькам запропонували написати заяву про поміщення на деякий час дітей до ОСОБА_17 будинку дитини задля збереження родинного оточення. І на той час діти потребували медичного обстеження. У подальшому задля повноцінного розвитку дівчаток за заявою батьків помістили до Улянівської школи-інтернату. Через деякий час родина ОСОБА_10 дещо покращили свої житлові умови, а тому мали можливість забирати дітей на свята та канікули. Жодних нарікань на їх поводження з дітьми не було, ніякої інформації раніше з приводу побиття дітей зі школи-інтернату служба у справах дітей не отримувала, оскільки після повернення до закладу діти обов`язково оглядаються медичним працівником.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 суду повідомила, що працює завідуючою фельдшерським пунктом в с. Кальченки Білопільського району. У травні 2014 року сім`я ОСОБА_10 прибула до с. Кальченки разом із дітьми ОСОБА_13 і ОСОБА_19 , яких відразу відібрали у батьків, оскільки не було належних умов, а родину поставили на облік та постійно контролювали. Згодом батьки перестали пити. Коли дівчатка підросли, батькам стали дозволяти забирати їх із інтернату на вихідні дні. Свідок давала довідки про епідоточення. Щодо подій 14 липня 2018 року може пояснити, що їй зателефонували із швидкої допомоги. Прибувши за місцем проживання родини, у хаті на дитячому ліжечку побачила дитину, яка вже не подавала ознак життя. Біля будинку ОСОБА_10 у присутності односельців ОСОБА_16 та ОСОБА_15 сварилися між собою, звинувачуючи один одного у скоєному. При цьому ОСОБА_16 казав, що ударив дитину пляшкою з водою для курчат по голові. Ця розмова відбувалась до приїзду працівників поліції в присутності сусідів.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні повідомила, що працює соціальним працівником Кальченківської сільської ради. Так, ОСОБА_10 переїхали до с. Кальченки у 2014 році. В зв`язку із неналежними умовами для проживання, дітей спочатку помістили до Сумського будинку дитини, а потім до Улянівської школи-інтернату. Батьки придбали інший будинок, батько замінив грубу, зробили інкубатор, завели господарство: курей, кіз, каченят. В той час коли діти перебували вдома, ми їх відвідували, алкоголь вони не вживали. Про подію, що трапилась в родині ОСОБА_10 14 липня 2018 року свідок дізналася від сільського голови. По прибуттю до будинку свідок побачила швидку допомогу, а у будинку на ліжку лежала мертва дитина. Біля двору було багато людей, ОСОБА_16 пішов у двір поратися по господарству, а ОСОБА_15 із старшою донькою не було, переховувалась у сусідів. У подальшому ОСОБА_20 приймала участь при проведенні слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 . Свідок пояснила суду, що ОСОБА_16 самостійно розповідав про обставини завдання тілесних ушкоджень доньці, показав, де взяв пластикову пляшку з водою і як наносив удари, бо дитина не хотіла їсти. ОСОБА_5 давав покази добровільно, без жодного примусу з боку працівників поліції.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що вона проживає по сусідству з родиною ОСОБА_10 в с. Кальченки Білопільського району, пенсіонерка. Родину ОСОБА_10 знає добре, коли вони приїхали у село то ОСОБА_15 випивала, а потім перестала пити, коли завагітніла. Завели підсобне господарство, обробляли город. ОСОБА_13 я бачила лише один раз, бо ОСОБА_15 часто гуляла із ОСОБА_19 . Коли саме сталася подія не пам`ятає, можливо 14 липня 2018 року, вона вийшла на вулицю, бо приїхала швидка допомога приблизно о 18-19 годині, фельдшер біля будинку ОСОБА_10 повідомила, що дівчинка померла. На той момент біля двору зібралось чимало односельців. ОСОБА_16 сидів на траві , він узявся за голову і повторював: «Що ж я наробив?» Казав, що бив пляшкою по голові, сусіди та односельці це чули. Ніякого примусу до нього не застосовувалось, він розповідав про все самостійно. У подальшому свідок була присутньою під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_22 , яка розповіла та показала, яким саме чином ОСОБА_16 завдав тілесних ушкоджень доньці.

Свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що він проживає через дорогу від будинку ОСОБА_10 . Родина жила нормально, ні з ким не конфліктували, бійок між ними не було, сварки чув. Був присутнім під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_24 , який розповів та показав на місці яким чином він наносив удари дитині. Ніякого примусу до нього не застосовувалось.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що з моменту обрання її головою сільської ради вона взяла під свій контроль родину ОСОБА_10 , оскільки ті опинились у складних життєвих обставинах, не мали вдосталь грошей, але намагались працювати, завели господарство, заробляли по людях. Спиртними напоями не зловживали. Соціальний працівник жила неподалік, відвідувала родину. У суботу 14 липня 2018 року в телефонному режимі їй повідомили про те, що щось трапилось страшне. Приїхавши на місце, свідок побачила ОСОБА_26 , який був збуджений, а ОСОБА_15 кричала на нього «Що ти наробив?». У відповідь ОСОБА_16 лише знизував плечима та казав, що буде відповідати. Свідок була залучена до участі під час огляду місця події.

Свідок ОСОБА_27 показала у судовому засіданні, що являється матір`ю ОСОБА_24 . Вона проживає у с. Капітанівка Сумського району, родину сина відвідує не часто, приблизно раз у рік. Про факт смерті дитини вона дізналася від сільської ради, проте, хто саме побив дитину не знає. При ній ні ОСОБА_16 ні Валентина дітей не били.

Крім того, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується також письмовими матеріалами справи, які були ретельно досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності:

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2018 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000338 за п.2 ч.2 ст. 115 КК України за повідомленням фельдшера швидкої допомоги про смерть малолітньої дитини в с. Кальченки Білопільського району. При виїзді на місце події, в будинку господарства за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з ознаками насильницької смерті (т. 2 а. с 69);

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2018 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000339 за ч. 1 с. 121 КК України за рапортом ст. слідчого Білопільського ВП ОСОБА_28 , про те, що в ході розслідування кримінального провадження № 0000338 від 15.07.2018 р. за ч. 3 ст. 135 КК України, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_1 , 13 липня 2018 року близько 14 год. під час обіду за місцем мешкання умисно наніс два удари заповненою водою дволітровою пластиковою пляшкою та кулаком по голові в ділянку чолової частини власної дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: «вогнещевої травми головного мозку», що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень (т. 2 а. с. 71);

- постановою начальника Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_29 про об`єднання матеріалів кримінального провадження № 0000338 та № 0000339 в одне провадження № 0000338, про що внесено відомості до ЄРДР (том 2 а. с. 72);

- зміненим витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2018 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000338 за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК (т. 2 а. с. 71);

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 вересня 2018 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000223 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення 13.07.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 2 а. с. 75);

- постановою прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про об`єднання матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000338 та № 0000223 в одне провадження № 0000338, про що внесено відомості до ЄРДР ( т. 2 а. с. 77);

- письмовою згодою ОСОБА_5 на проведення огляду у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 78);

- протоколом огляду місця події від 15 липня 2018 року із застосуванням технічних засобів фіксування та фототаблицею до нього проведений за письмовою згодою ОСОБА_5 , який був продемонстрований учасником провадження у ході судового розгляду, проведеного у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , де в одній із кімнат одноповерхового будинку на дитячому ліжку виявлено труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була одягнута в майку білого кольору, колготи синтетичні синього (фіолетового) кольору, носки чорного кольору, а також вилучені об`єкти, по яким у подальшому проведено відповідні експертизи, а саме: а) сліди рук на два відрізки липкої стрічки; б) контрольний зразок дактилоскопічного порошку; в) полімерну пляшку прозорого кольору з етикеткою «Іволжанська» об`ємом 1,5 літри, заповнена прозорою рідиною; г) полімерну пляшку прозорого кольору з жовтим відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; д) полімерну пляшку прозорого кольору з блакитним відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; е) дитячу синтетичну кофту фіолетового кольору; 7) дитячі колготи фіолетового кольору (т. 2 а. с. 79-110, том 3 а. с. 70);

- ухвалою слідчого судді від 16 липня 2018 року про узаконення в порядку ст. 233 КПК України результатів огляду (т. 2 а. с. 155);

- постановою про визнання у кримінальному провадженні № 0000338 речовими доказами: 1) сліди рук на два відрізки липкої стрічки; 2) полімерну пляшку прозорого кольору з етикеткою «Іволжанська» об`ємом 1,5 літри, заповнена прозорою рідиною; 3) полімерну пляшку прозорого кольору з жовтим відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; 4) полімерну пляшку прозорого кольору з блакитним відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; 5) дитячу синтетичну кофту фіолетового кольору; 6) дитячі колготи фіолетового кольору, як упаковані до паперових конвертів та передані на зберіганні до камери схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області (т. 2 а. с. 117-119);

- протоколом огляду трупу від 15 липня 2018 року з фототаблицею до нього, згідно з яким огляд трупу проводився в Путивльському РВ СМЕ, слідчим за участю понятих, судово-медичного експерта, де на трупі ОСОБА_11 на тілі виявлені численні тілесні ушкодження, що описані у висновку судово-медичного експерта від 11 вересня 2018 року № 87. Під час огляду вилучено дитячу майку світло-сірого кольору (т. 2 а. с. 120-126);

- ухвалою слідчого судді від 17 липня 2018 року про арешт майна, якою накладено арешт на дитячу майку світло-сірого кольору, вилучену 15 липня 2018 року у ході проведення огляду з трупу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в приміщенні Путивльського РВ СМЕ (т. 2 а. с. 140-141);

- постановою про визнання у кримінальному провадженні речового доказу дитячої майки світло сірого кольору, яка передана на зберігання до кімнати схову речових доказів Білопільського ВП (т. 2 а. с. 142-143);

- висновком судово-медичного експерта від 11 вересня 2018 року № 87, з якого вбачається, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 явилась механічна асфіксія шлунковим вмістом як ускладнення черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась набряком, забоєм, проривом крові в боковий шлуночок головного мозку. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в період часу з 19 до 21 години. При судово-медичному дослідженні трупу гр. ОСОБА_11 виявлено чисельні крововиливи та садна голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з проривом крові в боковий шлуночок пункт 2.1. даних правил відносяться до тяжких по ознаку небезпеки для життя в момент спричинення. Всі виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 заподіяні при життєво. Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з проривом крові в боковий шлуночок знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Потерпіла в момент отримання тілесних ушкоджень могла перебувати як у вертикальному так і горизонтальному положенні лицем до нападника. Після отримання тілесних ушкоджень, які безпосередньо призвели до настання смерті, потерпіла могла деякий час виконувати самостійні цілеспрямовані дії, тобто пересуватись, кричати, вчиняти опір. У разі надання своєчасно кваліфікованої медичної допомоги, можливо було уникнути настання смерті потерпілої. Будь-яких хронічних захворювань, які б могли призвести до настання смерті, при судово-медичному дослідженні не виявлено;

- протоколом проведення слідчого експерименту та додатком до нього із підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , судового медичного експерта ОСОБА_30 , слідчого, понятих, із застосуванням технічних засобів фіксування, який переглядався у судовому засіданні, та фототаблицею до нього від 16 липня 2018 року, під час якого ОСОБА_5 розказав і показав на місці як завдавав два удари пластиковою пляшкою по голові ОСОБА_11 , після чого один удар кулаком в область голови Далі показав як його дружина ОСОБА_22 завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , а саме: схопила останню повалила на підлогу обличчям догори та придавила коліном в область паху, далі завдала 1 удар долонею в область голови. Після цього показав куди саме відніс дитину на ліжко (т. 2 а. с. 171-190, т. 3 а. с. 71);

- висновком судово-медичного експерта від 11 вересня 2018 року № 212 Путивльського СМЕ, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених ні тілі трупу ОСОБА_11 , може співпадати з механізмом спричинення продемонстрованим підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 16 липня 2018 року. Механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених ні тілі трупу ОСОБА_11 , може співпадати з механізмом спричинення підозрюваною ОСОБА_5 , продемонстрований підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 16 липня 2018 року. Тілесне ушкодження у вигляді синця в верхній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, міг утворитися від дії ОСОБА_5 , а саме від колінного суглобу останньої при натисканні в ділянку лобка потерпілої, продемонстрований підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 16 липня 2018 року (т. 2 а. с. 194-196);

- протоколом проведення слідчого експерименту та додатком до нього із підозрюваною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за участю захисника ОСОБА_7 , слідчого, понятих, із застосуванням технічних засобів фіксування, який переглядався у судовому засіданні, та фототаблицею до нього від 22 серпня 2018 року, під час якого ОСОБА_22 розказала і показала на місці як ОСОБА_5 завдав удар зверху вниз пластиковою пляшкою по голові ОСОБА_11 . Після чого показала як вона рукою вдарила дитину по затилку, а потім, коли дитина опинилася на підлозі, надавила доньці коліном в область лобка. Після цього показала куди ОСОБА_5 відніс дитину на ліжко (т. 2 а. с. 197-208, т. 3 а. с. 135);

- висновком судово-медичного експерта від 11 вересня 2018 року № 213 Путивльського СМЕ, згідно з яким механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених ні тілі трупу ОСОБА_11 , може співпадати з механізмом спричинення продемонстрованим підозрюваною ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 22 серпня 2018 року. Механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених ні тілі трупу ОСОБА_11 , може співпадати з механізмом спричинення підозрюваним ОСОБА_5 , продемонстрований підозрюваною ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 22 серпня 2018 року. Тілесне ушкодження у вигляді синця в верхній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, міг утворитися від дії ОСОБА_5 , а саме від колінного суглобу останньої при натисканні в ділянку лобка потерпілої, продемонстрований підозрюваною ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 22 серпня 2018 року (т. 2 а. с. 212-214);

- висновком судово-психіатричної експертизи від 27 серпня 2018 року № 436, згідно з яким досліджуваний ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляє ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час вчинення злочину ОСОБА_5 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляє ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а. с. 234-236);

- постановою про закриття кримінального провадження № 0000362 за ч. 2 ст. 365 КК України від 17 вересня 2019 року, винесеної слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава, відповідно до якої факт заподіяння тілесних ушкоджень або психофізичного впливу з боку працівників поліції Білопільського ВП ГУНП України в Сумській області відносно ОСОБА_5 не знайшов свого підтвердження (т. 3 а. с. 236-239).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив виправдати обвинуваченого, мотивуючи тим, що вина останнього у судовому засіданні не доведена. Зазначив, що протокол проведеного слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 під час якого останній розказав яким чином наносив тілесні ушкодження своїй дочці та продемонстрував механізм нанесення, не може бути належним доказом, що свідчить про його винуватість, оскільки у судовому засіданні обвинувачений зазначив про психофізичний тиск на нього зі сторони співробітників поліції, у зв`язку із чим він надавав визнавальні покази. Крім того, просив суд не брати до уваги покази свідків, які також не є належними доказами, які вказували на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 після приїзду швидкої 14 липня 2018 року біля двору по вул. Кондратенка, 19 в с. Кальченки білопільського району в присутності односельців сам розповідав про те, що саме він скоїв злочин, ударивши дочку пляшкою по голові, в результаті чого настала смерть останньої та жалкував з приводу цього.

Щодо протоколу слідчого експерименту, проведеного 16 липня 2018 року за участі ОСОБА_5 під час якого останній надавав визнавальні покази та демонстрував механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , то суд вважає його належним доказом з огляду на наступне.
Так, 25 квітня 2019 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про факт нанесення йому тілесних ушкоджень та психофізичний вплив з боку працівників поліції, після того, як його забрали до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області 14 липня 2018 року, в результаті чого, останній був змушений визнати себе винним, хоча тілесних ушкоджень не наносив.
Білопільським районним судом було винесено ухвалу про доручення Територіальному управлінню ДБР у м. Полтава, у рамках кримінального провадження провести перевірку фактів, вказаних у заяві ОСОБА_5 про застосування відносно нього недозволених методів слідства.
16 травня 2019 року на виконання ухвали Білопільського районного суду відомості були внесені до ЄРДР за № 000362 за ч. 2 ст. 365 КК України (т. 3 а. с. 128).
17 жовтня 2019 року до суду надійшла постанова про закриття кримінального провадження № 0000362 за ч. 2 ст. 365 КК України від 17 вересня 2019 року, винесена слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава, відповідно до якої факт заподіяння тілесних ушкоджень або психофізичного впливу з боку працівників поліції Білопільського ВП ГУНП України в Сумській області відносно ОСОБА_5 не знайшов свого підтвердження (т. 3 а. с. 236-239).

Таким чином, за результатами розслідування, факт побиття ОСОБА_5 під час поміщення до Білопільського відділення поліції 14 липня 2018 року та дача визнавальних показів в зв`язку із цим, не знайшли свого підтвердження та спростовуються постановою слідчого про закриття провадження.

Більше того, суд зазначає, що під час проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 16 липня 2018 року саме захисник ОСОБА_6 був присутній під час вказаної слідчої дії, тому право на захист підозрюваного ОСОБА_5 порушене не було. Під час огляду відеозапису, який було продемонстровано у судовому засідання, ОСОБА_5 особисто повідомив про те, що примусу до нього не було застосовано, тоді слідчий і захисник ОСОБА_6 уточнили, чи розуміє він, що таке примус, на що останній відповів що так.

Також суд не може погодитися із позицією захисника ОСОБА_6 щодо визнання показів свідків недопустимими доказами, які повідомляли про те, що безпосередньо після смерті дитини, ОСОБА_16 біля свого господарства казав, що саме він винний у смерті дитини, оскілки свідки безпосередньо були допитані під час судового розгляду та повідомили вказані факти, будучи попереджені судом про кримінальну відповідальність.

Інші досліджені у судовому засіданні докази сторони захисту не просили визнати неналежними чи недопустимими.

Таким чином, у суду немає підстав не довіряти зазначеним вище показам свідків та письмовим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, представника потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду, оскільки він, наносячи малолітній ОСОБА_11 із значною силою удари в область голови, усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння - протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, передбачав та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень людини, не бажаючі при цьому позбавлення потерпілої життя, але свідомо припускаючи її настання.

Також суд приходить до висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження, оскільки вона, будучи дорослою людиною, маючи значну перевагу у вазі над малолітньою ОСОБА_11 , надавлюючи їй коліном в область лобка, усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння протиправного посягання на здоров`я іншої людини, передбачала та бажала настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень.

Крім того, факт вчинення останньою кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 135 КК України також знайшов підтвердження у ході судового розгляду, оскільки ОСОБА_5 , будучи зобов`язаною як мати піклуватися про свою малолітню доньку, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 перебуває в небезпечному для життя стані та не може вжити заходів до самозбереження через малолітство та інший безпорадний стан, маючи змогу надати їй таку допомогу, завідомо залишила її без допомоги, внаслідок чого настала смерть дитини.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення смерті потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує наступне.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Суд враховує також особу ОСОБА_5 , який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід (т. 2 а. с. 237-247).

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_5 згідно із ст. 66 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в матеріальній чи іншій залежності від винного.
Крім того, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 3 ст. 135 КК України, як залишення в небезпеці, кваліфікуючою ознакою якого є діяння, що спричинило смерть особи.

Також, призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує слідуюче.

На підставі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинені нею злочини, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнула зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вона правдиво повідомляла про обставини вчинення злочину.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в матеріальній чи іншій залежності від винного.
Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працююча, за місцем проживання характеризується задовільно (т. 3 а. с. 8-20).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 30 серпня 2018 року № 441, ОСОБА_5 як на час вчинення злочину так і на даний час будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а. с. 5-7).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_5 та ОСОБА_5 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначенняОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.

Також, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 , з урахуванням особи винної, її відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останньою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді громадських робіт, та за ч. 3 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі. Остаточно призначаючи покарання, суд враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності та вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначені покарання відповідають цілям та загальним засадам призначення покарання, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-дактилоскопічна експертиза (висновок № 19/119/6-1/419е від 20 серпня 2018 року), загальна сума витрат за проведення якої становить 1 001 грн. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на користь держави у дольовому порядку по 500 грн. 50 коп. з кожного (т. 3 а. с. 24).

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Також суд вважає за необхідне скасувати арешт з майна, вилученого під час проведення досудового розслідування, а саме: на дитячу майку світло-сірого кольору, вилучену 15 липня 2018 року в ході проведення огляду трупу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 липня 2018 року (т. 2 а. с. 140-141).

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання щодо речових доказів.

Згідно ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 16 липня 2018 року ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затриманий 15 липня 2018 року. Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 3-х місяців строком до 15 жовтня 2018 року включно, надалі судом декілька разів продовжувався, востаннє по 03 листопада 2019 року включно.

Крім того, на підставі ухвали Білопільського районного суду від 24 січня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який декілька разів продовжувався, востаннє по 03 листопада 2019 року включно.

Обрані запобіжні заходи обвинуваченим до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 15 липня 2018 року.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 3 ст. 135 КК України і призначити їй покарання за:

-ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

-ч. 3 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 24 січня 2019 року.

Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на користь держави у дольовому порядку по 500 (п`ятсот) гривень 50 копійок із кожного процесуальних витрат за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Скасувати арешт з майна, вилученого під час проведення досудового розслідування, а саме: на дитячу майку світло-сірого кольору, вилучену 15 липня 2018 року в ході проведення огляду трупу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 липня 2018 року.

Речові докази: 1) сліди рук на два відрізки липкої стрічки; 2) полімерна пляшка прозорого кольору з етикеткою «Іволжанська» об`ємом 1,5 літри, заповнена прозорою рідиною; 3) полімерна пляшка прозорого кольору з жовтим відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; 4) полімерна пляшку прозорого кольору з блакитним відтінком об`ємом 2 літри, заповнена прозорою рідиною; 5) дитяча синтетична кофту фіолетового кольору; 6) дитячі колготи фіолетового кольору, які упаковані до паперових конвертів та передані на зберіганні до камери схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області необхідно знищити. Дитячу майку світло сірого кольору, яка передана на зберігання до кімнати схову речових доказів Білопільського ВП - знищити (т. 2 а. с. 117-118, 142-143).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя