ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000663 від 28.10.2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 04 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави; за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. в дохід держави.
ЄУНСС: 726/172/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10
Номер провадження: 11-кп/822/365/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.342, ч.2 ст 345 КК України
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді штрафу в
розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. в дохід держави.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Вирішена доля речових доказів.
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , 27.10.2018 року близько 23.45 год., перебуваючи по вул. Галицький Шлях, поблизу будинку №84, в м. Чернівці, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, які виконують обов`язки покладені на них ЗУ «Про національну поліцію» та при цьому одягнуті у форменний одяг з відповідними знаками розрізнення, в ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, діючи умисно, чинив опір інспектору роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , поводив себе агресивно, не виконував законні вимоги працівників поліції, шарпав за форменний одяг, штовхав та виражався в їх бік нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої неправомірні дії, 27.10.2018 року близько 23.46 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Галицький Шлях, поблизу будинку №84, в м. Чернівці, усвідомлюючи, свої протиправні дії та ігноруючи законні вимоги працівників поліції - не перешкоджати їм виконувати свої службові обов`язки, діючи умисно, наніс декілька ударів правою рукою в область потилиці інспектору роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в потиличній ділянці зліва, які згідно висновку експерта №1017д від 30.11.2018 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.2 ст.345 КК України призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

Не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення то особі обвинуваченого.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у необґрунтованому застосуванні судом положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України, що призвело до призначення останньому надто м`якого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подали заперечення на вказану апеляційну скаргу прокурора, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду щодо ОСОБА_6 без змін.

Посилаються на те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому та просив вибачення у потерпілого ОСОБА_9 , та 16.05.2019 року здійснив на ім`я ОСОБА_9 грошовий переказ в сумі 10000 грн. у відшкодування завданої шкоди. Крім того зазначають, що злочини ОСОБА_6 вчинив внаслідок збігу обставин, спровокованих неправомірною поведінкою як самого потерпілого ОСОБА_9 , так і інших працівників поліції, які безпідставно застосували фізичне насильство до його близьких родичів.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 27.10.2018 року близько 23.45 год., перебуваючи по вул. Галицький Шлях, поблизу будинку №84, в м. Чернівці, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, які виконують обов`язки покладені на них ЗУ «Про національну поліцію» та при цьому одягнуті у форменний одяг з відповідними знаками розрізнення, в ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, діючи умисно, чинив опір інспектору роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , поводив себе агресивно, не виконував законні вимоги працівників поліції, шарпав за форменний одяг, штовхав та виражався в їх бік нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої неправомірні дії, 27.10.2018 року близько 23.46 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Галицький Шлях, поблизу будинку №84, в м. Чернівці, усвідомлюючи, свої протиправні дії та ігноруючи законні вимоги працівників поліції - не перешкоджати їм виконувати свої службові обов`язки, діючи умисно, наніс декілька ударів правою рукою в область потилиці інспектору роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в потиличній ділянці зліва, які згідно висновку експерта №1017д від 30.11.2018 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що обставин кримінального правопорушення не оспорює, визнає свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , у вчиненні опору не визнає, бажає добровільно відшкодувати шкоду, просить вибачення у потерпілого.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, які покладені у вироку в основу доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345 КК України, оскільки вони ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за ч.2 ст.345 КК України, тобто, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції взяв до уваги, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості відповідно. Дані про особу, те, що він раніше не судимий. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав часткове визнання вини, часткове відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 районним судом не встановлено.

Викладене, суд вважав достатніми підставами для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією ч.2 ст.345 КК України, застосувавши вимоги ст.69 КК України.

Як передбачає норма ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині Кримінального Кодексу.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до неправильних висновків про застосування ст. 69 КК України, оскільки часткове визнання вини та часткове відшкодування збитків не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та самі ці обставини не є повними і завершеними за своїм змістом, крім того, судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_6 скоїв два злочини та безпідставно застосував ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що з вироком районного суду в частині призначення покарання не погоджується, так як відсутні пом`якшуючі вину обставини, не було каяття, та йому не відшкодовано збитків, жодних перерахувань йому не було зроблено.

Апеляційним судом встановлено, що на момент ухвалення вироку районним судом, добровільного відшкодування збитків не було здійснено, потерпілий спростував будь-яке перерахування йому коштів.

Отже, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є явно несправедливим внаслідок м`якості, покарання у виді штрафу є занадто м`яким, за обома статтями обвинувачення.

За таких обставин вирок районного суду в частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити новий відповідно до вимог ст.ст. 409, 414, 420 КПК України, задовольнивши подану прокурором апеляційну скаргу частково.

При призначенні обвинуваченому покарання судова колегія враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості відповідно, фактичні обставини скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік та позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, колегія суддів визнає часткове визнання ним вини, бажання під час апеляційного розгляду добровільно відшкодувати шкоду та такі позитивні дані: вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, молодий вік.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, зважаючи на позитивні характеризуючи дані, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , сприятиме його виправленню і перевихованню, є необхідним і достатнім щодо нього, та відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності та справедливості.

Призначення покарання ОСОБА_6 у межах максимально наближених до мінімального розміру обмеження волі, згідно санкцій статей обвинувачення, застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, звільнення від відбування покарання із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України, свідчить про фактичне врахування усіх можливих, фактично наявних обставин, що пом`якшують покарання та позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тому, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду і підлягають до часткового задоволення.

Доводи прокурора про необхідність призначення реального відбування покарання ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 04 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000663 від 28.10.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 342 КК України у виді одного року обмеження волі;
-за ч. 2 ст. 345 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Суддя-доповідач / підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

08.10.2019 року

(дата засвідчення копії)