Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1979/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000357 за апеляційними скаргами прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі, Новоград-Волинського р-ну, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, просить скасувати вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 6 (шести) місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти його під варту з зали суду. В решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати у зв`язку із м`якістю призначеного покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Зазначив, що ОСОБА_7 , грубо порушуючи ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху, на якій рухався потерпілий ОСОБА_11 . Посилання суду про часткове визнання вини не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений чітко вказав, що вину не визнає, бо саме потерпілий виїхав на його смугу руху, при цьому, вказати чому зіткнення відбулося на смузі руху мотоцикла VIPER д.н.з. НОМЕР_1 не зміг. За тривалий час розгляду справи у суді 1-ї інстанції відкладення судового засідання з вини потерпілого жодного разу не відбулось. Обвинуваченим не відшкодовано шкоди, завданої потерпілому, при тому, що потерпілий вказав, що через отримані травми він був змушений звільнитися з роботи, поніс моральні страждання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає, що судовий розгляд був проведений необ`єктивно та однобічно. Звертає увагу, що судом першої інстанції не були безпосередньо в судовому засіданні досліджені надані стороною обвинувачення письмові докази. Суд надав перевагу стороні обвинувачення, обмежив сторону захисту в можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема позбавив можливості подавати захистом докази, порушив право сторони захисту на допит експерта, тим самим не надавши стороні захисту довести і обґрунтувати свою позицію.
Вказує, що суд не надав належної оцінки висновкам експертного дослідження № 04 від 14.08.2018 року, яким спростовується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Суд не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що побачив автомобіль на смузі свого руху на відстані близько 700 метрів, тобто останній мав реальну можливість уникнути зіткнення шляхом здійснення гальмування. У вироку суду не зазначено, чому суд взяв до уваги одні покази та відкинув інші. Висновки експерта ОСОБА_12 не ґрунтуються на об`єктивних даних обставин справи.
Зазначає, що судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неповноти судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення справедливого судового рішення.
Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 20 731 (двадцять тисяч сімсот тридцять одну) гривню 16 коп. матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 450 (чотириста п`ятдесят) гривень витрат на юридичну допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3562 грн. 92 коп., а саме:
- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/187 в сумі 791,64 грн.;
- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/186 в сумі 791,64 грн.;
- за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 3/185 в сумі 791,64 грн.;
- за проведення експертизи механізму та обставин ДТГІ № 257/17-25 в сумі 1188 грн.
Речові докази - автомобіль ВАЗ 2107р.н. НОМЕР_2 та мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 та ОСОБА_11 - залишено ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відповідно.
Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_7 04.03.2017 року близько 06 години 50 хвилин, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 по автодорозі Корець-Повчино. Рухаючись вказаним автомобілем по 0+700 м зазначеного автошляху водій ОСОБА_7 в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимог п. 1.2 зазначених вище Правил, згідно яких в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, порушивши вимоги п. 11.3 Правил, згідно якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох лонних /лобкових/ кісток, розрива лонного /лобкового/ з`єднання /симфіза/, які небезпечними для життя явищами не супроводжувалися, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді садна в ділянці лівого гомілково-ступневого суглоба, належать до легких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм автомобіля ВАЗ 2107 р.н, НОМЕР_2 ОСОБА_7 вимог п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_11 , який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційну скаргу прокурора просив розглянути на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.409 КПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень при розгляді справи судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначеної підстави суд апеляційної інстанції керується ст.412 цього Кодексу.

Відповідно ч.1ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині порушення судом вимог КПК України щодо безпосереднього дослідження доказів під час розгляду кримінального провадження є обґрунтованими. На вказане порушення кримінального процесуального закону звертав увагу і прокурор у судовому засіданні апеляційного суду.

Згідно зі ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність дослідження доказів за ст.23 КПК України означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України, підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з технічного звукозапису фіксування судового розгляду та журналу судового засідання від 08.01.2019, в ході судового розгляду стороною обвинувачення були оголошені та в подальшому долучені до провадження відповідні письмові докази (т.1 а.п.242-243).

Проте, суд першої інстанції, всупереч ст.23, 358 КПК України, безпосередньо письмові докази, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду не досліджував, обмежившись лише оголошенням цих доказів прокурором на стадії вирішення їх долучення до матеріалів кримінального провадження та перейшов до судових дебатів. У зв`язку з не проведенням судом безпосереднього дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів, також залишилася не з`ясована позиція учасників судового провадження щодо цих доказів.

Крім того, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції всупереч ст.ст.86, 94, 370 КПК України, під час судового розгляду провадження, належно не досліджено та у вироку мотивовано не усунуто усі наявні суперечності між доказами в кримінальному провадженні, про які звертає увагу обвинувачений в поданій апеляційній скарзі.

Таким чином, внаслідок неповноти судового розгляду, судом першої інстанції було порушено засаду кримінального провадження - безпосередність дослідження доказів, що позбавило суд ухвалити відповідне рішення, надавши у ньому оцінку кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

А тому доводи обвинуваченого та прокурора, які висловлені ним під час апеляційного розгляду, в частині порушення вимог кримінального процесуального закону щодо безпосереднього дослідження доказів, є обґрунтованими та матеріалами кримінального провадження не спростовуються.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, що в свою чергу ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, та у відповідності з вимогами п.3 ч.1ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки всім доводам, наведеним в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки оцінку таким доводам може бути надано після усунення зазначених порушень закону.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме безпосередність дослідження показань, речей і документів, беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.7, ч.6 ст.9, ст.407, ч.1 ст.412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,412 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково. Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: