Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1601/19
провадження № 1-кп/650/231/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Олександрівка обвинувальний акт разом з угодою про примирення у кримінальному провадженні № 0000317 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Метрополь Новотроїцького району Херсонської області, громадянки України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючу, не заміжню, маючу на утриманні малолітню дитину, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 12 вересня 2019 року о 15.00 годині, знаходячись в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області по вул. Свободи, на автобусній зупинці та чекаючи попутний транспорт в сторону с. Мала Олександрівка, розташованій напроти будівлі Великоолександрівської центральної районної лікарні Херсонської області, розташованій за адресою: вул. Свободи, 204, смт. Велика Олександрівка Херсонської області, знайшла, в момент дзвінка, на паркані бувший у використанні мобільний телефон марки «Nokia» моделі «603», вартість якого складає 390,00 гривень, з сім-карткою оператору мобільного зв`язку «Київстар», середньою ринковою вартістю 40,00 гривень, який, з необережності, був залишений (втрачений) там мешканцем смт. Велика Олександрівка ОСОБА_5 , часом раніше на вказаній зупинці, після чого вона, достовірно знаючи та розуміючи, що вказане майно перебуває у власності іншої особи і є чужим для неї, і що зовнішні умови, тобто громадське місце, а саме розташування вказаної речі (мобільного телефону), а також те, що, при увімкненні вказаного телефону є можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, всупереч ст. 337 ЦК України, яка вказує на те, шо при знайденні загубленої речі, особа зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила та повернути знайдену річ, маючи корисливий мотив на його привласнення та обернення на свою користь, таємно викрала вказаний мобільний телефон та в подальшому користувалася ним за власними потребами, внаслідок чого завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 430,00 гривень.

Дії обвинуваченої кваліфіковано за частиною першою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

21 вересня 2019 року між потерпілим та обвинуваченою укладено угоду про примирення у вказаному кримінальному проваджені.
Відповідно до змісту угоди між потерпілим та обвинуваченою досягнуто домовленість про те, що обвинувачена повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, щиро розкаюється у скоєному діянні, активно сприяла розкриттю даного злочину і зобов`язується: публічно вибачитися перед потерпілим у судовому засіданні та відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в сумі 40 грн до 27 вересня 2019 року.
Також сторони узгодили покарання для обвинуваченої за вчинений злочин у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно зі статтею 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання останньої, згідно зі статтею 67 КК України не встановлено.
При цьому, обвинувачена підтвердила свою обізнаність щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених статтею 473 КПК України та наслідків її невиконання, передбачених статтею 476 КПК України.
На судовому засіданні прокурор просив затвердити вказану угоду, оскільки сторони дійшли згоди щодо винуватості обвинуваченої, а угода відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачена на судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що таку угоду нею укладено добровільно, вона цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання. Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину вона визнає та розуміє, що до неї також будуть застосовані інші заходи у разі затвердження угоди. В судовому засіданні обвинувачена на виконання вимог угоди про примирення вибачилася перед потерпілим.
Потерпілий на судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення пояснивши, що її зміст відповідає його волі, угоду укладено добровільно, узгоджене для обвинуваченої покарання є справедливим та об`єктивним.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В даному випадку, злочин, який інкримінується обвинуваченій, у відповідності до частини третьої статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, оскільки санкція частини першої статті 185 КК України, передбачає максимально можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
У відповідності до частини шостої статті 474 КПК України судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Це вбачається із пояснень учасників, змісту угоди, обставин її укладення, матеріалів справи на підставі яких було складено обвинувальний акт.
Згідно з частиною п`ятою статті 474 КПК України судом з`ясовано в обвинуваченої, що вона цілком розуміє, що: має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
При цьому, у потерпілого з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Також судом перевірено угоду на предмет її відповідності вимогам КПК України та встановлено, що: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; правова кваліфікація дій обвинуваченої є правильною; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним та сторони примирилися; взяті обвинуваченою на себе зобов`язання можуть бути виконані; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Крім того, обвинуваченій роз`яснено порядок виконання покарання у виді штрафу порядок розподілу судових витрат та вирішення питання про речові докази в разі затвердження угоди.
Таким чином, зважаючи на те, що між потерпілим та обвинуваченою укладено угоду про примирення у відповідності до вимог кримінального законодавства, останню, з урахуванням визнання обвинуваченою свої вини у вчиненні інкримінованого злочину та узгодження покарання, яке відповідає санкції визначеній частиною першою статті 185 КК України, слід затвердити, як таку, що відповідає інтересам суспільства та містить умови для реального впливу на подальшу поведінку обвинуваченої з метою її виправлення.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався, питання про речові докази слід вирішити у відповідності на статті 100 КПК України. Цивільний позов заявлено не було.
У відповідності до частини другої статті 124 КПК України процесуальні витрати слід відшкодувати шляхом стягнення з обвинуваченої на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 21 вересня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000317.
Визнати ТЕШАБОЄВУ ВІТУ ВОЛОДИМИРІВНУ винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 314,02 грн.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia» моделі «603», який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1