Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4203/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

слідчої: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного: ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 з доповненнями до неї адвоката ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 ,

встановила:

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України за наступних обставин.

27.04.2019 близько 17 години ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на території ТОВ фірма «АСКО» ЄРДПОУ: 13550564, що розташоване поблизу с. Кожухівка Коростенського району, юридична адреса: м. Коростень, 156 км. автодороги Київ - Ковель, вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 , направлену на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_12 групою осіб.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почергово, застосовуючи фізичне насильство відносно ОСОБА_12 , що виявилось у заламуванні її рук за спиною з метою позбавлення можливості чинити опір, а потім разом, діючи з прямим спільним умислом групою осіб, зґвалтували неповнолітню ОСОБА_12 .

За вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

28.04.2019 ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України та оголошено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та застосував до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави з моменту фактичного затримання, тобто з 27.04.2019 року з 20 год. 30 хв. по 20 годину 30 хвилин 25.06.2019 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не можливе, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання може переховуватись від органів досудового розслідування. Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_10 проживає та зареєстрований у м. Києві, що свідчить про віддаленість від місця вчинення кримінального правопорушення, під час здійснення кримінального правопорушення, з показів потерпілої, здійснював фотографування на цифрову техніку, місце знаходження якої на даний час не встановлено, а перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речові докази. Також судом враховано, що підозрюваному відомі анкетні данні та адреси місця проживання свідків та потерпілої, тому існує можливість незаконного впливу на них, а особливо на потерпілу, яка є неповнолітньою, факти її зґвалтування були неодноразовими та вона тривалий час знаходилась у психологічній залежності від підозрюваних.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 вважає, що застосований відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим і може бути змінений на цілодобовий домашній арешт.

Звертає увагу, що суд при обранні запобіжного заходу в ухвалі не достатньо обґрунтував ризики зазначені у ст. 177 КПК, а стороною обвинувачення не наведено жодної обставини яка свідчила про те, що до підозрюваного не може бути застосовано будь-який інший більш м`який запобіжний захід.

Суд не прийняв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_10 має постійне місце роботи, де виключно позитивно характеризується, раніше до будь-якої юридичної відповідальності не притягувався. Підозрюваний є військовозобов`язаним, перебуває у військовому резерві, мас своє житло в м. Києві де постійно проживає, має сім`ю, допомагає пристарілій матері, яка проживає сама і потребує лікування, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того ОСОБА_10 має ознаки хвороби серця, також він являється потерпілим 3-ї категорії від наслідків аварії на ЧАЕС.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що на даний час існує можливість застосування електронного засобу контролю який унеможливить ухилення ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та суду. Посилання суду на те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття та не своєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду є голослівними та надуманими припущеннями.

Звертає увагу суду, що на даний час на обличчі та на тілі підозрюваного наявні сліди фізичного насильства (підозра на перелом ребра) але належної медичної допомоги йому надано не було, так як немає такої можливості в умовах ІТТ.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовского районного суду та постановити нову ухвалу якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував свої висновки та не навів докази, які підтверджують існування ризиків на які посилається сторона обвинувачення.

Слідчим суддею безпідставно залишено без уваги та оцінки доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та надано перевагу доводам сторони обвинувачення, які не відповідають фактичним обставинам справи, та не підтверджені відповідними матеріалами кримінального провадження, а саме:

Так, зокрема слідчий суддя не звернув уваги, що правова кваліфікація була змінена у незаконний спосіб з ч. 1 ст. 155 КК України по які й було незаконно, без достатніх правових підстав затримано ОСОБА_10 на ч.3 ст. 152 КК України за якою було оголошено підозру.

Повідомляє суд про те, що застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, створює загрозу для життя та здоров`я останнього, оскільки 05.05.2019 ОСОБА_10 був доставлений з Житомирської УВП № 8 до Житомирської обласної клінічної лікарні ім. І.Ф. Горбачевського з травмами голови та тулуба та госпіталізований до відділення інтенсивної терапії вказаної медичної установи.

Вважає, що слідством не надано вагомих доказів, які б підтверджували необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу суду про застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 які підтримали апеляційну скаргу та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних доказів в матеріалах судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, в тому числі:

-протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 від 28.04.2019, в ході якого потерпіла розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначила, що вчинення насильницьких дій відносно неї мало багаторазовий характер та проводилось із застосуванням фізичного та психологічного насильства;

-протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_10 потерпілою ОСОБА_14 , відповідно до якого, потерпіла впізнала в ОСОБА_10 чоловіка, який представився їй як « ОСОБА_15 », а потім вчиняв щодо неї насильницькі дії із застосуванням насильства;

-протоколом проведення негласних слідчих (розшукових дій) за місцем вчинення кримінального правопорушення із застосуванням відео фіксації, де зафіксовано подію кримінального правопорушення та осіб, які до цього причетні.

Слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_10 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, зареєстрований та проживає на території віддаленій від місця вчинення кримінального правопорушення та від органу досудового розслідування, одружений на громадянці, іншої держави, не має дітей та інших утриманців, що може свідчити про можливість залишення ним території України та відсутності у нього міцних соціальних зв`язків, які б стримували його від подальшої протиправної поведінки.

Як вказала потерпіла, ОСОБА_10 приховував своє справжнє ім`я називаючи себе « ОСОБА_16 », застосовував фізичну силу та психологічний примус до потерпілої та такі дії тривали значний період часу, під час вчинення насильницьких дій здійснював фотографування на цифрову техніку, в зв`язку з чим може переховувати фото знімки на цифрових та фізичних носіях, а в разі зміни запобіжного заходу їх знищити. Свідками у кримінального правопорушення є особи, анкетні дані, місце роботи та проживання яких відоме підозрюваному, тому він може здійснювати вплив на свідків, а також і на неповнолітню потерпілу.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 його наслідків, покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, даних про його особу колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даному етапі у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів враховує, що право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті, щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Право на медичну допомогу, що цих осіб забезпечується наданням її у медичній частині СІЗО, а в разі неможливості проходження там лікування у визначених закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я з забезпеченням цілодобової охорону особи, узятої під варту, а тому необхідність проходження лікування підозрюваним не може мати вирішального значення при обранні йому запобіжного заходу, а повинно враховуватися в сукупності з іншими обставинами.

Як встановлено 05.05.2019 року ОСОБА_10 був доставлений до Житомирської обласної клінічної лікарні ім. Горбачевського з травмами голови та тіла, де йому була надана медична допомога, а в послідуючому він продовжив лікувався у медичній частині установи УВП № 8.

Слідчий суддя вжив заходи для перевірки обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та зобов`язав уповноважених осіб Управління внутрішньої безпеки ГУНП в Житомирській області організувати перевірку для встановлення наявності чи відсутності фактів застосування насильства до ОСОБА_10 , під час його затримання 27.04.2019 року.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З матеріалів долучених до клопотання та наданих прокурором суду слідує, що кримінале провадження було розпочато 13.03.2019 року за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 156 КК України за фактом розбещення неповнолітніх, у зв`язку з чим з дозволу суду проводились негласні слідчі розшукові дії за результатами, яких правова кваліфікація була змінена на ч.1 ст. 155 КК України, а 28.04.2019 року, після допиту потерпілої, на ч.3 ст. 152 КК України за якою і було оголошено підозру ОСОБА_10 .

Визначення правової кваліфікації дії є обов`язком органу досудового розслідування, який здійснив її зміну шляхом прийняття процесуальних рішень та з внесенням таких змін до єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому колегія суддів не знаходить істотних порушень при вчиненні цих дій та оголошенні підозри ОСОБА_10 .

Що стосується клопотання прокурора про постановлення окремої ухвали щодо адвоката ОСОБА_9 , за здійснення тиску на потерпілу, колегія суддів вважає його таким, що не ґрунтується на процесуальному законі, який не передбачає можливості прийняття такого рішення.

Крім того, даних про порушення адвокатом ОСОБА_9 етики, схиляння до дачі неправдивих показань, тощо прокурором не надано, а адвокат, в свою чергу, також наділений правом на збирання доказів та має рівні права із стороною обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: