ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1320/19 Справа № 202/5569/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року клопотання старшого слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 , було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 до 12 жовтня 2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується, насамперед, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання, висновком судово-трасологічної експертизи.
Прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_9 під вартою, не зменшилися, оскільки поданими матеріалами підтверджується, що досудове розслідування не завершено і підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину щодо декількох осіб, пов`язаного із спричиненням тілесних ушкоджень.
При цьому тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року та обрати підозрюваному ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор не довів, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_9 своїх обов`язків. Зазначає, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 прокурор взагалі не навів доказів, які, на його думку, доводять, що заявлені ризики не зменшилися. Хоча, на думку сторони захисту, ризики, які були наявні, на думку сторони обвинувачення, на момент взяття особи під варту, тобто на початковому етапі проведення досудового розслідування, не можуть бути актуальні протягом всього часу здійснення досудового розслідування та потребують постійного підтвердження, шляхом наданням доказів стороною обвинувачення, як того вимагає п. 1 ч.3 ст. 199 КПК України. Вказує, що підозрюваний ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі, відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а тому сам зацікавлений у скорішому розгляді справи по суті та не має наміру переховуватись.
Вважає, що слідчий суддя належним чином не з`ясував всі пом`якшуючі обставини для обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 й ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим відділом Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001111 від 11.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 11 липня 2019 року, приблизно о 14:00 годині разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 знаходився на території пляжу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 3А, де зайшовши до кафе, що розташоване на території вказаного пляжу, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, діючи з мотивів явної неповаги до установлених норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок в громадському місці, в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, почав разом із ОСОБА_14 голосно висловлюватися відносно працівниці кафе ОСОБА_15 нецензурною лайкою, що завадило спокійному відпочинку інших людей та роботі кафе, на що з боку чоловіка похилого віку, якого на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено, було зроблено зауваження останнім.
Однак, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 , того ж дня, перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, діючи умисно, групою осіб, з хуліганських мотивів, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, ігноруючи існуючими в суспільстві елементарними правилами поведінки, з особливою зухвалістю, яка виразилася у прагненні самоутвердитися за рахунок інших осіб, підійшли до раніше незнайомого чоловіка похилого віку, якого на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено, стали голосно виловлюватися нецензурною лайкою та почергово штовхати останнього.
В цей момент ОСОБА_13 , яка відпочивала разом з чоловіком ОСОБА_12 , бажаючи виконати свій громадський обов`язок з охорони громадського порядку та припинити хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , зробила останнім зауваження, але ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 , проявляючи активну протидію громадянці, яка намагалась припинити їх хуліганські дії, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, що супроводжується особливою зухвалістю та поєднане з бажанням завдати особі насильство, що спричинить тілесні ушкодження, при цьому голосно висловлюючись нецензурною лайкою, підійшли до потерпілої ОСОБА_13 , де ОСОБА_14 взяв стілець, який знаходився поруч та вдарив ним останню по нозі, в результаті чого потерпіла впала на землю та бажаючи захистити себе від наступного можливого удару по голові, виставила перед собою праву руку, і в цей момент ОСОБА_14 наніс ще один удар стільцем ОСОБА_13 по правій руці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: перелому обох кісток передпліччя зі зміщенням.
В цей момент, чоловік потерпілої ОСОБА_12 , бажаючи виконати свій громадський обов`язок з охорони громадського порядку та припинити хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_14 встав зі столу кафе та зробив зауваження останнім. Однак, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 , проявляючи активну протидію громадянину, який намагався припинити їх хуліганські дії, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський, ігноруючи існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки, моральності та етики, маючи бажання завдати особі побоїв, чи іншого насильства, що спричинить тілесні ушкодження, наздогнали ОСОБА_12 , який в свою чергу розуміючи небезпеку для свого життя почав тікати від них та почергово нанесли не менше 4 ударів по голові потерпілого ОСОБА_12 скляними пляшками, які взяли з землі поруч, в область потилиці, від чого останній не зміг протистояти та впав на землю обличчям вниз, прикривши обома руками обличчя. Після цього, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 , не зупинившись на досягнутому, продовжуючи свої хуліганські дії, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, умисно, проявляючи особливу зухвалість, підняли з землі раніше розбиті ними частини скляних пляшок, тим самим використовуючи спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень предмети, почали погрожувати потерпілому фізичною розправою, за цим почергово нанесли ОСОБА_12 не менше 10 ударів ногами в область голови та грудної клітини, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, забою грудної клітини, забійної рани голови Після чого, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 з місця вчинення злочину втекли.
11.07.2019 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.07.2019 року ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
12.07.2019 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.09.2019 року.
Постановою керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001111 від 11 липня 2019 року продовжено до трьох місяців, а саме до 12 жовтня 2019 року.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції були дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали дають достатні підстави для такого висновку.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Слідчий суддя перевірив доводи клопотання слідчого щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризик, який був підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, на думку колегії суддів є правильним висновок слідчого судді про те, що зазначений ризик у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання йому шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а отже і вимоги апеляційної скарги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, на думку колегії суддів, стороною обвинувачення була цілком доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Доводи ж захисника про неврахування слідчим суддею характеризуючих ОСОБА_9 обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які не дадуть останньому можливості порушувати належну процесуальну поведінку в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені факти не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 , виправдовують подальше тримання його під вартою.
Отже, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання під вартою останньому в межах строків досудового розслідування.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_9 відповідає вимогам КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4