Провадження № 1-кс/592/5959/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Сумській області про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000320 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна. Вимоги мотивує тим, що під час виконання бюджетних замовлень у 2018 році, представники ТОВ «Сумимостобуд», ТОВ «Роад Констракшн» та ТОВ «Гелікон Груп» використовували неякісні будматеріали та в менших об`ємах, які не відповідають вимогам проектно-кошторисної документації.
Частина бюджетних коштів, отриманих в рамках договорів, використовувалася не за призначенням і виводилася в «тіньовий» обіг через підставні фірми: ТОВ «ДВ ХОЛДИНГ» (), ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» (), TOB «Пташине подвір`я» () та TOB «Птахопродукт-2007» (), які належать ОСОБА_8 . При цьому, одним із засновників ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» також виступає ОСОБА_6 .
Зокрема, з рахунків ТОВ «Сумимостобуд», ТОВ «РоадКонстракшн» та ТОВ «Гелікон Груп» у безготівковій формі перераховувалися на рахунки ТОВ «ДВ ХОЛДИНГ» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» кошти під виглядом надання поворотної фінансової допомоги.
В подальшому, вказані кошти знімалися з банківських рахунків підприємств у готівковій формі під виглядом повернення фінансової допомоги та передавалися власникам ТОВ «Сумимостобуд», ТОВ «Роад Констракшн» та ТОВ «Гелікон Груп», які їх використовували не за цільовим призначенням і привласнювали.
За наявними даними, оформленням та проведенням вказаних фінансових оборудок між ТОВ «Сумимостобуд», ТОВ «РоадКонстракшн», ТОВ «Гелікон Груп» та ТОВ «ДВ ХОЛДИНГ», ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» безпосередньо займалася довірена особа ОСОБА_8 ОСОБА_7
12.07.2019 року в ході проведення санкціонованого обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.07.2019 року, приміщень за місцем здійснення господарської діяльності TOB «Пташине подвір`я» (), TOB «Птахопродукт-2007» (), ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» () та ТОВ «ДВ ХОЛДИГ» () за адресою: м. Суми, Покровська площа, 13, було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в протоколі обшуку від 12.07.2019 року та грошові кошти на загальну суму 435789 грн.
Крім того, в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщеннях за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Сумимостобуд» (), ТОВ «РоадКонстракшн» () та ТОВ «Гелікон Груп» () за адресою: м. Суми, просп. Курський, 32, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone 6S (Model А1688 FCC ID: BCG-E2946A IC:579C-E2946A).
На даний час у слідства є всі підстави вважати, що речі, вилучені в ході проведення санкціонованих обшуків, перелік яких міститься в протоколах обшуку від 12.07.2019 року, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та стосуються фінансово-господарської діяльності ТОВ «Птахопродукт-2007», ТОВ «ДВ Холдинг», TОB «Інвестиційна компанія «Хорс», ТОВ «Пташине подвір`я», ТОВ «Сумимостобуд», ТОВ «Роад Констракшн» та ТОВ «Гелікон Груп», а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та підлягають збереженню, шляхом накладення арешту на вказане майно.
Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_9 та прокурор прокуратури Сумської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених в ньому підстав та просили задовольнити.
Власники майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , разом з адвокатом ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене майно, оскільки під час обшуків від 12.07.2019 року за адресою: м. Суми, Покровська площа, 13, та м. Суми, просп. Курський, 32, було вилучено майно підприємств, яке не зазначено в описовій та резолютивній частинах ухвал слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. Крім того, вказане майно є особистою власністю підприємств та не має жодного відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000320.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.1 та п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди чи одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення
Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в ч. 2 Розділу 2.6 Узагальнень судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Вимоги щодо учасників кримінального провадження, на майно яких може бути накладено арешт, поширюють свою дію і на випадки, коли клопотання про арешт стосується майна, яке було тимчасово вилучене або вилучене за результатами проведення обшуку.
Аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає змогу зробити висновок, що обов`язок доведення необхідності застосування засобу забезпечення у вигляді арешту майна та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Як було з`ясовано в судовому засіданні, тимчасово вилучене майно, відносно якого з клопотанням про накладення арешту звернувся слідчий, належить «Птахопродукт-2007» () та ТОВ «Сумимостобуд», посадові особи яких в даному кримінальному провадженні не мають статусу підозрюваних, обвинувачених чи особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, що ж порушенням права на мирне володіння майном і не відповідає принципу недоторканості права власності, закріпленому в ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння своїм майном має бути законним (права Iatridis v Greece Греція, № 31107/96, §58, 1999). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і сумісності з нормами права, яка включає в себе свободу від сваволі (справа Hentrich v. France, 22 вересня 1994, §42). Будь-який випадок втручання, у тому числі один із результатів заходів забезпечення кримінального провадження повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що постановами старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень ОСОБА_10 від 12.07.2019 року тимчасово вилучене майно, яке було виявлено в результаті проведення обшуків за місцем здійснення господарської діяльності TOB «Пташине подвір`я» (), TOB «Птахопродукт-2007» (), ТОВ «Інвестиційна компанія «Хорс» () та ТОВ «ДВ ХОЛДИГ» () за адресою: м. Суми, Покровська площа, 13, та в приміщеннях за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Сумимостобуд» (), ТОВ «РоадКонстракшн» () та ТОВ «Гелікон Груп» () за адресою: м. Суми, просп. Курський, 32, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000320, однак, вказана постанова слідчого, всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, в мотивувальній частині не містить обґрунтування обставин, які дають підстави вважати, що тимчасово вилучене майно є підшуканим, виготовленим, пристосованим або використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, внаслідок чого воно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий та прокурор не довели необхідність арешту та наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучені речі, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий, є речовим доказом у кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення чи містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявність ризиків їх приховування, відчуження чи знищення.
За таких обставин, клопотання слідчого є необґрунтованим, в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Сумській області про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000320 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.07.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1