Справа № 473/1833/19
Номер провадження 1-кп/473/232/2019

УХВАЛА

"07" листопада 2019 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001022 за обвинуваченням ОСОБА_3 в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.189, ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України,

учасники процесу:

Прокурор - ОСОБА_4 ,

Потерпілий ОСОБА_5 ,

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 ,

Обвинувачений ОСОБА_3 ,

Захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0001022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.189, ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому, мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на те, що він перебував у розшуку в межах даного кримінального провадження, підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину. Зазначив, що ризик, передбачений п.1ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшився, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на необґрунтованість заявленого прокурором клопотання. При цьому зазначали, що вказаний прокурором ризик значно зменшився, по справі допитані потерпілий, свідки, досліджені матеріали кримінального провадження, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, водночас останній має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має бажання та можливість працевлаштуватися з метою відшкодування потерпілому моральної шкоди, в зв`язку з чим просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, що забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти зміни обвинуваченому запобіжному заходу з тримання під вартою на домашній арешт, підтримали позицію прокурора.

Заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, в тому числі, за ч.2 ст.186 КК України, за ч.1 ст. 121 КК України, які передбачають покарання у вигляді позбавленням волі від чотирьох до шести років, та відповідно, від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Останньому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений до 11.11.2019 року включно. На даний час строк дії запобіжного заходу спливає, водночас як встановлено в судовому засіданні розгляд кримінального провадження не може бути завершений.

При цьому, прокурором доведено, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був наявний при обрані запобіжного заходу, на час розгляду клопотання не зменшився. Про наявність зазначеного ризику свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання в виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, після вчинення вказаного злочину з місця постійного проживання зник, його було оголошено в розшук (30.06.2017 року оголошено в розшук, 14.03.2019 року затримано).

Водночас, вже надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою матеріали провадження не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт.

Доводи сторони захисту щодо тривалого періоду утримання обвинуваченого під вартою, наявності у нього міцних соціальних зв`язків, позитивних характеристик не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу в вигляді його тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, наявності ризику, передбаченого п. 1ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Враховуючи положення Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2 ст. 392 КПК України, яким визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам їх право про оскарження постановленої під час судового розгляду провадження ухвали до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в вигляді тримання під вартою продовжити до 28.12.2019 року включно.

В задоволенні клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під варту на домашній арешт відмовити.

Згідно з положеннями Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019, яким визнано неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1