Справа № 645/6482/19
Провадження № 1-кп/645/804/19
У Х В А Л А
іменем України

16 жовтня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 20 червня 2019 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Обґрунтовуючи дані клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначених під час обрання запобіжного заходу, з метою їх запобігання, а саме - можливості переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_12 проти задоволення клопотання про продовження застосування обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзаперечували, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Захисник в обґрунтування заперечень посилалась на те, що зазначені у клопотанні прокурора ризики ним не підтверджені, а ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання, крім того, у неї поганий стан здоров`я, вона потребує медичного обстеження та відповідного лікування, яке неможливе в умовах слідчого ізолятору.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_13 проти задоволення клопотання про продовження застосування обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзаперечували, просили змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт. Захисник посилався на те, що зазначені у клопотанні прокурора ризики необґрунтовані: ОСОБА_7 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки бабусю похилого віку, яка потребує догляду, впливати на свідків не може, оскільки вони є особами з вигаданими анкетними даними.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_14 проти задоволення клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзаперечували. Захисник просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який. Посилався на те, що ОСОБА_8 вже тривалий час утримується під вартою, зазначені у клопотанні прокурора ризики не підтверджені: обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітнього сина та матір похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_17 проти задоволення клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзаперечували, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування заперечень посилались не те, що прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_11 , який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, має на утриманні сина та мати, яка є пенсіонеркою, вже тривалий час утримується під вартою. Крім того, закордонний паспорт ОСОБА_11 був вилучений при проведенні обшуку, а впливати на свідків він не може, оскільки вони є особами з вигаданими анкетними даними.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частина 1 ст. 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у практиці Європейського суду з прав людини встановлюється, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. Безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення волі, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України встановлюється, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідно зауважити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинувачених, однак застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що вони, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 під вартою.
Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.
Судова колегія вказує на те, що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів.
Продовження строку тримання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, ст. ст. 177, 178, 183, 194, ч. 1 ст. 314, ст.ст. 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 14 грудня 2019 року.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 14 грудня 2019 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 14 грудня 2019 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 14 грудня 2019 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: