Справа № 300/527/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , роз глянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/376/19 за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.06.2019.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 23.06.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Із клопотання прокурора про накладення арешту вбачається, що 23.06.2019, близько 20 год. 20 хв. в черговій частині Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області зареєстровано повідомлення проте, що на стаціонарному посту с. Нижні Ворота Воловецького району на 717 км. автодороги «Київ-Чоп» працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки «Форд-Мондео», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , в салоні якого перебували: громадянин Судану, громадянин Сомалі та громадянин Ємену, які не мали при собі жодних документів на право перебування на території України. Відомості про дану подію СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області внесено до ЄРДР за № 0000138 від 23.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Під час огляду місця події 23.06.2019 за адресою с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області на 717 км.+500м. автодороги «Київ-Чоп» було виявлено та вилучено автомобіль марки «Форд-Мондео», номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, під керуванням ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , а також належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6303 с, сірого кольору із карткою мобільного оператора «Life» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі SMJ330F/DSImei: НОМЕР_3 . Оскільки вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, міг

-2-

зберегти на собі сліди його вчинення, з метою повного, всебічного, неупередженого, об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, прокурор ставить питання про обмеження фактичного володільця та користувача транспортного засобу ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні ним на час проведення досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя вказав на відсутністю достатніх мети та підстав, які відповідали б критеріям, передбаченим ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно. Крім того, слідчим суддею зазначено, що жодних доказів про те, що транспортний засіб про необхідність арешту якого йдеться в клопотанні містить на собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не наведено. Також слідчим суддею зазначено, що клопотання прокурора взагалі не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту на свідоцтво про його реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а також мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6303 с, сірого кольору із карткою мобільного оператора «Life» та мобільний телефон марки «Samsung».

В апеляційній скарзі прокурор Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 26.06.2019 - скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на транспортний засіб марки «Форд-Мондео», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною їх використання та розпорядження. Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що слідчий суддя не з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, наведені в клопотанні доводи належним чином не перевірив. Також зазначає, що суд не взяв до уваги існування розумних підозр про те, що вказаний транспортний засіб міг використовуватись як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, може зберігати на собі сліди вчинення злочину, є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000138, у зв`язку з чим застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, необхідне для забезпечення схоронності майна до встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Також звертає увагу, що користувач транспортного засобу, про арешт якого ставиться питання у клопотанні - ОСОБА_6 не зацікавлений у збереженні цього транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається із клопотання, в провадженні СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000138.

Попередня правова кваліфікація вчиненного кримінального правопорушення визначена за ч.2 ст. 332 КК України.

-3-

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на: автомобіль марки «Форд-Мондео», номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору; свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , а також належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6303 с, сірого кольору із карткою мобільного оператора «Life» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі SMJ330F/DSImei: НОМЕР_3 , які були вилучені в ході огляду місця події 23.06.2019.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

-4-

Відповідно ч.1ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на майно: автомобіль марки «Форд-Мондео» номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору; свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6303 с, сірого кольору із карткою мобільного оператора «Life» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі SMJ330F/DSImei: НОМЕР_3 , та прийшов до вірного висновку про не доведення прокурором необхідності арешту, зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку з відсутністю обрунтування мети та підстав у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна у відповідності до вимог ст.ст.170, 171 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та володільця майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження вбачається, що всупереч вимогам ст. 132 КПК України, прокурор у клопотанні не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. При цьому клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею вірно констатовано відсутність у клопотанні будь-яких доводів щодо необхідності накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , мобільного телефону марки «Nokia» моделі 6303 с, сірого кольору із карткою мобільного оператора «Life» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі SMJ330F/DSImei: НОМЕР_3 . До того ж, згідно наявної у матеріалах клопотання копії протоколу огляду місця події від 23.06.2019, під час огляду було вилучено автомобіль марки «Форд-Мондео» номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , проте, будь-яких даних про вилучення під час зазначеної слідчої дії інших речей вказаний протокол не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що клопотання прокурора не містить обґрунтування мети і підстав для арешту у відповідності до вимог ст.ст.170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

-5-

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

При цьому апеляційним судом враховується відсутність в матеріалах клопотання процесуальних документів про визнання речей, про арешт яких ставиться питання у клопотанні прокурора, речовими доказами і кримінальному провадженні № 0000138, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2019. Не надано такої постанови суду апеляційної інстанції і під час апеляційного перегляду справи. Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови слідчого, майно не може набути статусу речового доказу.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.172, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.06.2019 про відмову в задоволенні клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 23.06.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: