Справа № 466/6446/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2019 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 , розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовослужбовця строкової служби навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдата,

з метою його приводу для участі в розгляді клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517 від 09.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України

в с т а н о в и в :

29.05.2019 року прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що громадянин ОСОБА_4 28.02.2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової військової служби. Цього ж дня ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби у навчально-спортивну базу зимових видів спорту «Тисовець», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Сколе, де наказом командира цієї частини від 28.02.2014 №44 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду водія гаражу цієї військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 07.10.2014 солдат ОСОБА_4 перебуваючи на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону України, самовільно залишив його розташування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, та межами проходження військової служби проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, військовослужбовець навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на строкову військову службу, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону Украхни «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 07.10.2014 солдат ОСОБА_4 перебуваючи на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону України, самовільно залишив його розташування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, та межами проходження військової служби проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення Військово-медичного клінічного центру Західного регіону України з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 408 КК України.

14.08.2015 військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є, повідомлення начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону України про самовільне залишення ОСОБА_4 лікувальної установи, а також інші матеріали кримінального провадження, зібрані у ході досудового розслідування.

За місцем проходження військової служби підозрюваний ОСОБА_4 характеризується вкрай негативно. До службових обов`язків відноситься безвідповідально, на зауваження реагує не завжди адекватно та схильний до втеч з військової частини.

З врахуванням того, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, переховується від органів досудового розслідування та суду, слід прийти до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, з огляду на що, тримання ОСОБА_4 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 30.05.2019 року ніхто не з`явився, однак прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 подав заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що таке є підставним і підлягає до задоволення.

З врахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності, з одночасним ухиленням від проходження військової служби, переховувався від органів досудового розслідування та суду, слід прийти до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, з огляду на що, тримання ОСОБА_4 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується та ухиляється від з`явлення до органу досудового розслідування, з метою забезпечення присутності останнього під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у зв`язку із забезпеченням оперативності та уникнення необґрунтованого затягування досудового розслідування, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176, 177, 178, 184, 187, 188 КПК України

постановив :

клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовослужбовця строкової служби навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», солдата, з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала втрачає законну силу 30 серпня 2019 року.

Виконання ухвали доручити прокурору військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1