Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3432/18
ВИРОК
іменем України

29 жовтня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 у місті Коростені Житомирської області кримінальне провадження № 0001156 від 8 липня 2018 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, особи з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

7 липня 2018 року близько 10.00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно наніс приблизно 10 ударів обома кулаками рук в обличчя та тулубу ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці лівого ока з переходом на внутрішній кут ока; синця в ділянці нижньої вилиці; трьох синців по лівій половині верхньої частини живота; синця по лівій половині середньої частини живота; синця по попередній поверхні середньої частини лівого плеча; синця по передньо-зовнішній поверхні середньої частини лівого плеча, які згідно з висновками судово-медичних експертиз № 296 від 25 липня 2018 року та № 310 від 25 липня 2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого йому обвинувачення ОСОБА_5 визнав себе винуватим частково і пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_6 є його братом. 7 липня 2018 року в ранню пору доби за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , він зустрів ОСОБА_6 та звинуватив його у травмуванні руки матері, на що останній не відреагував. Пройшовши в будинок за ОСОБА_7 , він наніс потерпілому удари, приблизно десять.

ОСОБА_5 також пояснив, що будь-якого злочинного умислу щодо завдання шкоди потерпілому у нього не було.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 7 липня 2018 року, близько 10.00 години, ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , умисно наніс приблизно 10 ударів обома кулаками рук по його обличчю і тулубу. Зазначив, що між ним та ОСОБА_5 неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що з потерпілим ОСОБА_6 вона перебувала у шлюбі, який було розірвано. Влітку 2018 року вона почула крик з під`їзду то кричала матір потерпілого "убивають". Зайшовши в квартиру, вона побачила, що ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_6 - кулаком руки в область виска потерпілого. При спробі розборонити потерпілого та обвинуваченого, останній відштовхнув її і вона впала. Після цього ОСОБА_8 викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 є її синами. Конфлікти між синами почали виникати через вживання ОСОБА_6 спиртних напоїв. 7 липня 2018 року ОСОБА_5 зайшов до кімнати ОСОБА_6 . Самого конфлікту між синами вона не бачила, оскільки кімната, в якій вони перебували малого розміру. Свідок підтвердила той факт, що дійсно кричала, щоб не трапилося братовбивства.

Хоча обвинувачений визнав себе винуватим частково, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також наступними письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо судом у судовому засіданні, зокрема:

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню за №0001156 від 8 липня 2018 року щодо внесення відомостей про вчинення 7 липня 2018 року близько 10.00 год ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України (а.кр.пр.56);

- даними протоколу прийняття від ОСОБА_6 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 липня 2018 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 вчинив стосовно нього неправомірні дії - наніс тілесні ушкодження (а.кр.пр.57);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11 липня 2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого вбачається, як ОСОБА_6 продемонстрував механізм нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.кр.пр.58-61);
- даними висновку експерта № 296 від 13 липня 2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодженняу вигляді: синця на нижній повіці лівого ока з переходом на внутрішній кут ока; синця в ділянці нижньої вилиці; трьох синців по лівій половині верхньої частини живота; синця по лівій половині середньої частини живота; синця по попередній поверхні середньої частини лівого плеча; синця по передньо-зовнішній поверхні середньої частини лівого плеча, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах та в термін, на які вказав обстежуваний ОСОБА_6 . Також у висновку зазначено, що для утворення вказаних тілесних ушкоджень необхідно не менше 8 ударів (а.кр.пр.62-63);

- даними протоколу огляду місця події від 18 липня 2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких проведено огляд місця події, в присутності понятих, за участю володільця житла ОСОБА_6 , а саме приміщення квартири АДРЕСА_3 (а.кр.пр.64-68);

- даними висновку експерта №310 від 25 липня 2018 року, відповідно до якого додатковою судово-медичною експертизою, з якого вбачається,що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись внаслідок нанесення ударів кулаками, долонею рук та (чи) головою і не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в термін та за обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту (а.кр.пр.69);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 липня 2018 року з ОСОБА_5 , з якого вбачається, що останній добровільно показав (продемонстрував) та розповів про обставини вчинення злочину стосовно ОСОБА_6 , а саме нанесення ним тілесних ушкоджень (а.кр.пр.70-71);

- даними постанови слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 30 липня 2018 року щодо встановлення вірних анкетних даних потерпілого ОСОБА_6 (а.с.72).

Проаналізувавши показання обвинуваченого, який частково визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України, проте не заперечив факт нанесення ним ударів ОСОБА_6 , а також показав у судовому засіданні, що він не бажав настання шкідливих наслідків потерпілому ОСОБА_6 , показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в сукупності із зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими сторонами кримінального провадження, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбачений за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України (умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не мав злочинного умислу щодо завдання шкоди потерпілому ОСОБА_6 свідчать про те, що заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому вчинено у формі непрямого умислу як одного з елементів складу злочину - суб`єктивної сторони.

Непрямий умисел - це такий умисел, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 Кримінального кодексу України).

Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України "поза розумним сумнівом" доведена повністю на підставі наведених вище доказів.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 ч.2 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочин проти здоров`я особи, який відноситься до злочину невеликої тяжкості), ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких вчинено кримінальне правопорушення (неприязні відносини з потерпілим).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_5 характеризується по місцю проживання позитивно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання не пов`язане з обмеженням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме в межах санкції статті 125 ч.1 Кримінального кодексу України у виді штрафу, що відповідатиме вимогам ст.65 Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_5 не застосовувалися.

Речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 - не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів після його проголошення, а засудженою особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1