Номер провадження: 11-кп/813/1047/19
Номер справи місцевого суду: 495/8930/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2018 року у кримінальному провадженні №0002577 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 152 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.162 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислений з моменту його фактичного затримання, а саме з 11.08.2017 року.

Вирішено долю речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 11 серпня 2017 року, приблизно о 01 год., він, знаходячись на вул. Кишинівській в селі Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, підійшов до дерев`яної огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 , розташованого по вказаній вулиці, та побачивши, що хвіртка зачинена із внутрішньої сторони, переліз через неї, не маючи на те відповідного письмового або усного дозволу власниці домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , пройшов на територію двору. Далі обвинувачений ОСОБА_8 шляхом вільного доступу через відкриту хвіртку дерев`яного вікна проник в приміщення спальної кімнати будинку, звідки через деякий час вийшов, в подальшому покинувши територію вказаного домоволодіння.
Крім того, 11.08.2017 року, приблизно о 01 год., ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, пройшовши на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу через відкриту хвіртку дерев`яного вікна проник в приміщення спальної кімнати будинку, в якій знаходилась ОСОБА_11 , яка побачивши обвинуваченого спробувала вибігти на вулицю. Однак на подвір`ї домоволодіння, він наздогнав потерпілу та, нанісши декілька ударів в область обличчя, завів останню назад до будинку до спальної кімнати. Після чого, ОСОБА_8 , застосовуючи фізичне насильство у вигляді нанесення ударів, а також погрози його застосування відносно ОСОБА_11 , яка сприймала її як реальну, керуючись прямим умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті та бажанням принизити потерпілу, всупереч її волі, розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, вступив в статеві зносини природним шляхом з нею із застосуванням до неї фізичного насильства, направленого на обмеження особистої волі потерпілої, тобто в природний (гетеросексуальний) статевий акт, тим самим зґвалтувавши останню.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, оскільки він вину визнавав частково, та не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, при цьому свідки та експерт у судовому засіданні не допитувались.

При цьому, захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі посилався на допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, вказуючи на наступне.

- суд 1-ої інстанції надав перевагу версії подій, викладеній потерпілою, не обґрунтувавши, чому відхилив показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо того, що статевий акт між ним та потерпілою ОСОБА_11 стався за взаємною згодою;

- в судовому засіданні не було встановлено, які саме погрози з боку ОСОБА_8 відносно потерпілої мали місце, чи було застосовано фізичне насильство відносно ОСОБА_11 саме під час статевої близькості, або легкі тілесні ушкодження були спричинені у подвір`ї;

- щодо доказів, які вказує суд як належні докази вчинення, то перелічені документи: витяг, повідомлення, протоколи огляду та інше - не є доказами, які беззаперечно доводять те, що у відношеннях між обвинуваченим та потерпілою були дії всупереч волі ОСОБА_11 або за її згодою. При цьому, речові докази, які вказані у протоколі огляду місця подій, а саме простирадло з ліжка кімнати, футболку та шорти - в судовому засіданні безпосередньо не досліджувались, тому не можуть вважатися належними доказами;

- судові експертизи лише підтверджують наявність статевого акту та тілесних ушкоджень, що не заперечується обвинуваченим, але обставини насильницького статевого акту сторона обвинувачення не довела, тому суд не мав достатніх підстав для засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 152 КК України.

Таким чином, захисник вважає, що є підстави для часткового скасування вироку, а саме виправдання ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 152 КК України. В частині визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, вирок суду стороною захисту не оскаржується.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.
В запереченнях на апеляційну скаргу, представник потерпілої ОСОБА_10 , зазначив, що не погоджується із доводами апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на наступне:
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що статевий акт між ним та потерпілою ОСОБА_11 відбувся за її згодою, спростовуються тим, що ще у 2016 році обвинувачений вже намагався зґвалтувати потерпілу, однак вона вчинила опір та ОСОБА_8 втік, що підтверджує те, що він ще за рік до вчинення 11.08.2017 року злочину вже намагався скоїти цей злочин, готувався до нього, однак із незалежних від нього обставин не зміг раніше це зробити;
- твердження обвинуваченого про добровільність вступу у статевий акт спростовується його поясненням про те, що побив потерпілу, затискав їй рота руками, а потерпіла, в свою чергу захищалась: кликала про допомогу, розпилила газ в його обличчя. Також матеріали справи підтверджують те, що потерпілій було завдано легкі тілесні ушкодження, що також виключає її добровільність вступу в статевий акт з обвинуваченим;
- сторона потерпілої вважає оскаржуваний вирок таким, що співмірно визначив покарання та спрямований на упередження подібних злочинів у майбутньому, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, вчиняв замах на аналогічний злочин стосовно ОСОБА_11 , зловживає алкогольними напоями, має синдром алкогольної залежності, під час сп`яніння стає агресивним, за місцем мешкання характеризується негативно, неодноразово на нього надходять скарги від жителів села;
Таким чином, представник потерпілої ОСОБА_10 , просить залишити вирок суду 1-ої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений доводи своєї апеляційної скарги та його захисника підтримав, просив їх задовольнити. Захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 представник потерпілої ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора та представника потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення повністю відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_2 . З обвинуваченим ОСОБА_8 вона знайома, так як проживають в одному селі. З обвинуваченим ОСОБА_8 у неї раніше були конфлікти у зв`язку з чим вона зверталася до поліції. 10.08.2017 року десь о 23 годині вона лягла спати у себе вдома. Спала вона без нижньої білизни в одному халаті. 11 серпня 2017 року, приблизно о 01 годині, вона почула шум від чого прокинулась і побачила, що до неї в будинок через віконну хвіртку залазить обвинувачений ОСОБА_8 .. Далі вона вибігла на подвір`я покликати на допомогу, однак в дворі її наздогнав обвинувачений ОСОБА_8 нанісши їй декілька ударів в область обличчя, закривши їй рота, завів її назад до будинку де вона з газового балончику приснула в обличчя обвинуваченого ОСОБА_8 , після чого останній наніс їй тілесні ушкодження в область обличчя. Далі він завів її до спальної кімнати де сказав лягти на ліжко, в цей час на її мольний телефон дзвонила її сусідка, однак обвинувачений ОСОБА_8 подав їй її мобільний телефон та сказав, щоб вона скинула дзвінок, що вона і зробила. Після чого обвинувачений ОСОБА_8 заліз на неї розвинувши її ноги всупереч її волі вступив з нею в статевий акт природним шляхом із застосуванням до неї фізичного насильства. Після закінчення статевого акту вона стала з ліжка, підійшла до дзеркала в якому побачила на своєму тілі тілесні ушкодження які їй спричинив обвинувачений ОСОБА_8 . Далі вона поросила обвинуваченого ОСОБА_8 піти, так як їй потрібно було на роботу. Після того як обвинувачений ОСОБА_8 пішов, вона закрила двері і відразу зателефонувала помічнику дільничного інспектора і все розповіла. Через деякий час приїхали працівники поліції, обвинувачений ОСОБА_8 втік, а її відвезли на експертизу. Крім того пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 в момент вчинення злочину був в стані алкогольного сп`яніння. Просила обвинуваченого покарати суворо;

- витягами з кримінального провадження № 0002577 від 11.08.2017 року про те, що 11 серпня приблизно о 01 годині невстановлена особа проникнувши через кватирку до кімнати буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування вступила в статеві зносини з потерпілою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- витягами з кримінального провадження № 0003473 від 12.10.2017 року про те, що 11 серпня приблизно о 01 годині невстановлена особа незаконно проникла в будинок АДРЕСА_2 , чим порушила недоторканості житла потерпілої ОСОБА_11 ;

- випискою ЖЄО Білгород-Дністровського МВ № 10809, з якої вбачається, що 11.08.2017 року о 07.30 год. надійшло повідомлення по телефону від потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 11.08.2017 року о 01 год. до її місця мешкання буд. АДРЕСА_2 , проник ОСОБА_8 , де застосовуючи фізичне насилля зґвалтував останню;

- протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_11 від 11.08.2017 року, про те, що 11 серпня приблизно о 01 год. обвинувачений ОСОБА_8 , проникнувши через хвіртку до кімнати буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування вступив з нею в статеві зносини;

- протоколом огляду місця події від 11.08.2017 року, а саме будинку домоволодіння АДРЕСА_2 , під час якого було виявлене та вилучене кольорове простирадло з ліжка кімнати потерпілої ОСОБА_11 , після чого упаковано в полімерний спец. пакет;

- протоколом огляду місця події від 11.08.2017 року, а саме будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено футболку темно-синього кольору, шорти синього кольору з білими смужками, після чого упаковано в полімерний спец пакет;

- актом судово-медичного дослідження № 272 від 08.09.2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_11 є тілесні ушкодження: 1. В лівій виличній області, в повіках лівого ока набряк м`яких тканин і багряно-синюшний синець. 2. В області лівого зап`ястку множинні переривчасті червоні садна і оперізуючий синюшний синець. 3. В області задньої поверхні правого ліктьового суглоба, на площі, розмірами 6x6см., множинні стрічкоподібні садна, вкриті червоними коринками. 4. В області правого тазостегнового суглоба переривчастий багряний овальний синець, розмірами 15x15см.. 5. В області передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглоба овальне садно, розмірами 4x4см., западаюче дно вкрите червоною коринкою без ознак відпадання. 6. В області передньої вуздечки малих статевих губ поверхневе садно слизової оболонки з червоним западаючим дном. Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_11 виникли від травмуючої ударної, ударно-ковзної, стискаючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень. Садно в області передньої вуздечки малих статевих губ виникло від травмуючої дії тупого твердого предмету, можливо від тертя статевим членом, що перебував у збудженому стані. Садна і синці зазвичай спричиняють незначні, скоро скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Морфологічні особливості тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 властиві таким, що могли бути заподіяними в межах однієї доби до початку судово-медичного освідування;

- висновком судово-психіатричних експертів № 116 від 03.10.2017 року згідно якого обвинувачений ОСОБА_8 , на час коли було скоєне правопорушення, у якому він підозрюється, на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу) не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, ознак уродженої, або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії), не виявляв, тому він був здатний у повній мірі усвідомлювати фактичний зміст своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки та суспільну небезпеку. Враховуючи свідчення, що були надані у матеріалах кримінального провадження, та пояснення самого обвинувачуваного, на час, коли було скоєно правопорушення, у якому він підозрюється, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , міг перебувати у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння. При цьому дії його не були обумовлені будь-якими хвилюваннями психотичного рівня (маячення, обмани відчуття), якісно та кількісно порушеною свідомістю, будь-якими суттєвими для дійсної кримінальної справи афективними розладами, тому він міг повного мірою усвідомлювати фактичний характер та суспільну небезпеку своїх дій, керувати ними.

На теперішній час обвинувачений ОСОБА_8 , також не страждає на будь який хронічний психічний розлад (захворювання), недоумство, інший хворобливий стан психіки, тому він здатний повною мірою усвідомлювати свої дії, віддавати звіт своїм діям та керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для дійсного провадження, та надавати про них пояснення. За своїм психічним станом може приймати участь у судово-слідчому розгляді справи. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.09.2017 року та фото таблицею до нього, на якій зображено як обвинувачений ОСОБА_8 показує яким чином він проник до кімнати будинку АДРЕСА_2 та яким чином вчинив кримінальне правопорушення по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 .

Досліджені під час судового розгляду докази, суд першої інстанції обгрунтовано визнав належними та допустимими, адже вони отримані у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону та у своїй сукупності (показання обвинуваченого, показання потерпілої, висновки експертів, інші досліджені докази) очевидно доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України, що йому інкримінуються стороною обвинувачення.

Оцінивши досліджені докази, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо необхідності критично поставитись до версії сторони захисту про те, що обставини насильницького статевого акту сторона обвинувачення не довела, оскільки ці доводи спростовуються послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_11 , виявленими у неї тілесними ушкодженнями, що підтверджується відповідними актами судово-медичних досліджень.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про добровільність вступу у статевий акт спростовується його поясненнями, наданими ним в ході судового розгляду провадження про те, що він побив потерпілу, затискав їй рота руками, а потерпіла, в свою чергу, захищалась, кликала про допомогу, розпилила в його обличчя газ.
Окрім того, колегія суддів приймає до уваги те, що згідно з актом судово-медичного дослідження № 272 від 08.09.2017 року у потерпілої ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження, що також виключає її добровільність вступу в статевий акт з обвинуваченим.
Також, колегія суддів критично ставиться до позиції сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вчинення злочину, оскільки докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, поза розумним сумнівів, дають підстави зробити висновок про вчинення злочину саме ОСОБА_8 із застосуванням фізичного насильства та погроз до потерпілої ОСОБА_11 , оскільки показання потерпілої узгоджуються із зібраними доказами.

Натомість, апеляційний суд враховує те, що згідно з витягом із кримінального провадження № 0003473 від 12.10.2017 року (т.1 а.п. 141), воно зареєстровано за заявою ОСОБА_11 11.08.2017 року о 09 год. 29 хв., що свідчить про те, що потерпіла після вчинення ОСОБА_8 злочину відносно не, одразу звернулась до правоохоронних органів та спростовує версію обвинуваченого про добровільність вступу з ним в статевий акт.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження захисника про те, що речові докази, які вказані у протоколі огляду місця подій, а саме простирадло з ліжка кімнати, футболку та шорти - в судовому засіданні безпосередньо не досліджувались, тому не можуть вважатися належними доказами, з огляду на таке.

Принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів є однією із загальних засад кримінального провадження. Зміст цього принципу розкрито в ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду провадження від учасників процесу жодних клопотань про повторне дослідження доказів по справі, в тому числі речових доказів, не надходило.

При цьому, судом 1-ої інстанції досліджені протоколи слідчих дій, а саме огляду місця події від 11.08.2017 року, а саме будинку домоволодіння АДРЕСА_2 , під час якого було виявлене та вилучене кольорове простирадло з ліжка кімнати потерпілої ОСОБА_11 , та протокол огляду місця події від 11.08.2017 року, а саме будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено футболку темно-синього кольору, шорти синього кольору з білими смужками, після чого упаковано в полімерний спец пакет.

Клопотань про визнання даних слідчих такими, що проведені з порушеннями вимог КПК України, сторона захисту не заявляла, як і клопотань про огляд речових доказів.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані правильно:

- за ч. 1 ст. 152 КК України статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування (зґвалтування);

- за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення у житло особи.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, негативну характеристику за місцем проживання, його вік, стан здоров`я, те що він не одружений, утриманців немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча вважається таким, що не має судимості, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, вважається не судимим в силу ст. 89 КК України, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, приймаючи до уваги характер вчиненого злочину, а саме проти статевої недоторканості особи, його відношення до скоєного, наслідків, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання, те, що обвинувачений вчинив злочин, який має підвищений рівень суспільної небезпеки, спрямований проти закріплених Конституцією України природних і не відчужених прав людини, а саме проти здоров`я, які визнаються найвищою соціальною цінністю, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про неможливість призначення обвинуваченому покарання із випробуванням та обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк із його реальним відбуванням у місцях позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі відповідає вимогам справедливості й відображає співмірність злочину та покарання.

Перевіривши доводи апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає їх надуманими та безпідставним, адже на їх підтвердження, обвинувачений не наводить жодного аргументу чи доказу.

Відповідно до припису п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміну вироку суду першої інстанції немає.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги сторони захисту підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2018 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4