ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/948/19 Справа № 172/170/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000872 за апеляційними скаргами прокурора Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 21.04.2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ст. 348 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 12 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 13 років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 5000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 200 000 грн.
Цивільний позов прокурора Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Комунального закладу Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунального закладу Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова витрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 23201 грн. 59 коп.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
Влітку 2017 року ОСОБА_8 придбав в невстановленому слідством місці два саморобні вогнепальні пристрої під мисливський патрон 12 та 16 калібру, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання вогнепальної зброї з метою її подальшого використання в особистих цілях. З метою реалізації свого злочинного наміру, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 07 жовтня 1998 року, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подальшого використання в своїй злочинній діяльності, ОСОБА_8 переніс вказану саморобну короткоствольну вогнепальну зброю за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав зброю до 19 грудня 2017 року.
19 грудня 2017 року ОСОБА_8 взяв два саморобні короткоствольні вогнепальні пристрої під мисливський патрон 12 та 16 калібру та направився до вул. Першотравневої в смт. Васильківка Дніпропетровської області з метою використання вказаних саморобних вогнепальних пристроїв для вчинення кримінального правопорушення стосовно працівника правоохоронного органу.
Згідно висновку судової експертизи зброї № 25/3.1/23 від 16 січня 2018 року - пристрій, що наданий на дослідження, виготовлений саморобним способом по типу однозарядних пістолетів, для проведення пострілів мисливськими патронами 12-го калібру і є саморобною короткоствольною вогнепальною зброєю. Даний пістолет придатний до проведення пострілів мисливськими патронами 12-го калібру.
Згідно висновку судової експертизи зброї № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 19 січня 2018 року: саморобний пристрій, схожий на вогнепальний пристрій (зброю) під мисливський патрон 16-го калібру, що наданий на дослідження, виготовлений саморобним способом по типу однозарядних пістолетів, для проведення пострілів мисливськими патронами 16-го калібру і є саморобною короткоствольною вогнепальною зброєю. Даний пістолет придатний до проведення пострілів мисливськими патронами 16-го калібру.
Крім того 19 грудня 2017 року близько 19 годин 20 хвилин старший оперуповноважений СКП Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 повертався з місця своєї роботи - Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 221, смт. Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровської області, до місця свого проживання: АДРЕСА_2 та розмовляв по мобільному телефону. Далі, старший оперуповноважений СКП Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , проходячи біля дитячого садка «Мальва», що знаходиться по вищевказаній вулиці, помітив, що попереду нього на невеликій відстані йшов чоловік, який повернув на стежку, що проходить між дитячим садком «Мальва» та багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 також повернув на вказану стежку. Пройшовши невелику відстань від вул. Першотравнева смт. Васильківка ОСОБА_11 помітив як на зустріч йому йшов чоловік, якого він раніше помітив попереду себе. Коли старший оперуповноважений СКП Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 зблизився на відстані 1.5 метра з вказаним чоловіком, в цей час останній, ліхтарем, що був одягнений у нього на голові засліпив ОСОБА_11 очі. Після чого, вказаний громадяни, яким був ОСОБА_8 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу - ОСОБА_11 , маючи намір на вбивство працівника правоохоронного органу, достовірно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді вбивства працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, пов`язаних з викриттям злочинної діяльності ОСОБА_8 , здійснив постріл з саморобної короткоствольної вогнепальної зброї в старшого оперуповноваженого СКП Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 13 лютого 2018 року у вигляді наскрізного вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя з вогнепальним осколковим переломом обох кісток правого передпліччя та зміщенням уламків, перебіг якого ускладнився розвитком невриту ліктьового нерву, у своїй сукупності та за своїм характером, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком 3 тижні (більш як 21 доба). Після того, як вказана особа здійснила постріл, ОСОБА_11 побачив обличчя правопорушника, яким виявився ОСОБА_8 , 1995 року народження. Після чого, ОСОБА_8 з місця злочину зник у невідомому напрямку.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень. В обґрунтування скарги зазначив, що при визначенні розміру покарання судом першої інстанції не дотримано принципів призначення покарання, не в достатній мірі враховано тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність каяття, факту не відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з чим сторона обвинувачення просить ухвалити новий вирок та призначити остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Обвинувачений та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просили вирок суду скасувати. Зокрема захисником зазначено, що стороною обвинувачення не розкрито зміст кваліфікуючих ознак за ст. 348 КК України, оскільки, на думку сторони захисту, не доведено, що ОСОБА_11 на момент поранення був пов`язаний своєю службовою діяльністю з викриття злочинів, скоєних ОСОБА_8 ; слідчим не досліджувались провадження щодо ОСОБА_8 за участю чи під супроводом ОСОБА_11 , не досліджувалися винесені останнім процесуальні документи. Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було досліджено довідку б/н від 28.12.2016, в якій зазначено, що в провадженні СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться кримінальні провадження за фактами незаконних заволодінь транспортними засобами на території Васильківського району, а саме ЄРДР № 0000025 від 20.01.2016, ЄРДР № 0000657 від 28.12.2016, ЄРДР № 0000208 від 22.04.2015, при цьому, у сторони захисту виникають сумніви щодо достовірності зазначеної в довідці інформації, а саме, що чинним законодавством не передбачено супроводження провадження оперативними співробітниками, не зрозуміло також, в чому полягає володіння оперативною інформацією ОСОБА_11 ; відсутня інформація щодо виклику ОСОБА_8 для вручення підозри на 20.12.2017 (про що зазначено в довідці); незрозуміло чому довідку підписано іншою особою аніж керівником відділу поліції, якому підпорядковується ОСОБА_11 . Було відмовлено стороні захисту у дослідженні кримінальних проваджень. Ставиться під сумнів умисел обвинуваченого на вбивство потерпілого, оскільки перший не цілився в життєво важливі органи, пояснюючи постріл необережністю. Вважає, що з огляду на вказані обставини, ОСОБА_8 не міг знати, що ОСОБА_14 супроводжував зазначені кримінальні провадження, володів оперативною інформацією, що виключає умисел на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Також зазначає, що колегією суддів не повно, всебічно та об`єктивно проведено судовий розгляд кримінальної справи, що слугувало невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, саме те, що судом були оглянуті надані стороною обвинувачення довідка начальника СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від 24.10.2018 року; рапорти о/у Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 ; протоколи огляду предметів від 2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 доручення слідчого СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 , які стали підставою для визнання вини ОСОБА_18 в скоєнні замаху на вбивство співробітника поліції - оперуповноваженого ОСОБА_11 та винесення вироку. При цьому, зазначені докази не були визнані судом першої інстанції як недопустимі.
Обвинувачений обґрунтував апеляційну скаргу покладенням в основу обвинувального вироку сумнівних доказів та неправильну оцінку показань допитаних свідків.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги, заперечували проти апеляції прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Посилання сторони обвинувачення на неправильне застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень колегія суддів не находить обґрунтованими, з огляду на наступне.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також ступінь тяжкості скоєного злочину, передбаченого ст. 348 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який негативно характеризується по справі, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання та рецидив злочину у якості обставини, що обтяжує покарання. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає призначене судом першої інстанції покарання таким, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Оцінюючи доводи, викладені в апеляційних скаргах стороною захисту, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В апеляційній скарзі захисником, зокрема, зазначено, що стороною обвинувачення не розкрито зміст кваліфікуючих ознак за ст. 348 КК України, оскільки, на думку сторони захисту, не доведено, що ОСОБА_11 на момент поранення був пов`язаний своєю службовою діяльністю з викриття злочинів, скоєних ОСОБА_8 , та наміру, направленому на вбивство.
Але судом першої інстанції надано оцінку такій позиції, при цьому окремо надано оцінку показанням обвинуваченого. Зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невизнання ним вини у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу суд першої інстанції оцінив як спосіб захисту від обвинувачення, при цьому вказав у вироку, що зазначені показання спростовуються як показаннями свідків, так і письмовими доказами у справі. А саме, показання ОСОБА_8 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що дійсно на прохання ОСОБА_8 передав йому три патрони 12 калібру, що свідчить про обізнаність обвинуваченого щодо того, що вилучені у нього предмети були зброєю; показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , якими підтверджується факт переховування ОСОБА_8 від правоохоронних органів. Надано оцінку висновку експерта №1/5.1/5112 від 14 лютого 2018 року, у відповідності до якого на наданих змивах з лівої та правої рук ОСОБА_8 виявлені сліди дифеніламіну (стабілізатору нітроцелюлозних порохів), який може входити до складу продуктів пострілу, що спростовує показання обвинуваченого в частині самовільного пострілу зі зброї. Судом першої інстанції враховано, що обвинувачений у своїх показах фактично підтвердив свою присутність у місці вчинення злочину з вогнепальною зброєю, з якої було здійснено постріл. Суд першої інстанції зауважив, що обвинувачений здійснив постріл з дуже близької відстані 1,5 метра, застосувавши патрон 12 калібру, що у сукупності підтверджує саме мету його вбивства. Окремо колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в суді першої інстанції ОСОБА_8 пояснив, що предмети, схожі на пістолети, він знайшов, не знав напевно що то було, а коли йшов по вул. Першотравневій в смт. Васильківка, звернув на стежку за дитячим садком, один з предметів, що він знайшов, начебто здійснив постріл, побачивши позаду людину, злякався й утік. Тобто, обвинувачений взагалі не визнавав обставину свідомого нанесення конкретному потерпілому ОСОБА_11 - тілесних ушкоджень шляхом пострілу, фактично повідомляючи, що постраждала особа була випадковою, одночасно, не зауважуючи на тому, чи усвідомлював він, що потерпілий є співробітником поліції та чи виконував він службові обов`язки. Зазначене у сукупності свідчить про правильність висновку суду першої інстанції щодо захисної мети таких показань обвинуваченого з метою уникнення покарання, оскільки такий збіг обставин, при якому ОСОБА_8 начебто знайшов зброю, яка несподівано здійснила постріл з близької відстані саме в той момент, коли на короткій відстані від нього знаходився співробітник поліції ОСОБА_14 , який професійно пов`язаний з кримінальними провадженнями щодо обвинуваченого, хоч і є теоретично можливим, але є майже неймовірним, що додатково підтверджується відсутністю інших доказів на підтвердження таких показань обвинуваченого.
Одночасно, надаючи оцінку доводам сторони захисту в частині того, що ОСОБА_8 не міг знати, що ОСОБА_14 супроводжував кримінальні провадження відносно ОСОБА_11 , володів оперативною інформацією, що виключає умисел на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, колегія не знаходить такі доводи слушними, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції при встановленні винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, взято до уваги показання потерпілого, який зазначив, що ОСОБА_8 знає, оскільки останній підозрюється у скоєнні низки кримінальних правопорушень, за якими ОСОБА_11 збирав інформацію, здійснював виклики ОСОБА_8 для допиту, за його участі здійснювалися обшуки за місцем проживання ОСОБА_8 , при цьому зауважив, що ОСОБА_8 також його знав саме як співробітника поліції. Враховано показання свідка ОСОБА_23 , яка розмовляла з потерпілим по телефону в момент постріла та повідомила, що чула постріл та слова ОСОБА_11 : Тряс, стій, що підтверджує правдивість показань потерпілого та спростовує показання обвинуваченого в частині того, що постріл стався випадково та він не знав, що перед ним співробітник поліції ОСОБА_11 .
Судом першої інстанції у судовому засіданні також були оглянуті витребувані судом копії процесуальних рішень про надання доручення на проведення оперативно-розшукових та слідчих дій оперуповноваженому Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 в рамках кримінальних проваджень за можливою підозрою ОСОБА_8 . Судом першої інстанції оглянуто копії рапортів оперуповноваженого ОСОБА_11 на виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню №0000025, згідно якого потерпілим було проведено оперативно-розшукові заходи і встановлено причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення. Також оглянуто копії протоколу допитів свідків ОСОБА_11 від 18 січня 2016 року та від 06 березня 2017 року, протоколи оглядів предметів від 10 березня 2016 року та від 19 квітня 2016 року за участю оперуповноваженого ОСОБА_11 у вищезазначеному кримінальному провадженні, які в тому числі у своїх показах підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення ряду злочинів. Із зазначених документів вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 дійсно виконував низку процесуальних дій саме в межах кримінального провадження за підозрою ОСОБА_8 . Ця обставина додатково підтверджується довідкою начальника СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 жовтня 2018 року.
Колегія суддів апеляційного суду також зауважує на наступне.
Відповідно до ст. 13 ЗУ Про Національну поліцію, посада оперуповноваженого входить в систему поліції України.
У ст. 18 ЗУ Про Національну поліцію, поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У ч. 1 ст. 12 ЗУ Про Національну поліцію, поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.
У відповідності до ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону; здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.
У п. 3 Наказу МВСУ Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016 № 4, поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію».
З огляду на системний аналіз зазначених вище норм, ОСОБА_11 на момент скоєння злочину щодо нього вважається таким, що виконував свої службові обов`язки.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції згідно вимог ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний зібраний доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, який за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо вступної, мотивувальної та резолютивної його частини. При цьому, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та захисника без задоволення, а вироку суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: