Справа № 464/5181/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/443/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 16 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.04.2019 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.03.2019 року за ч.2 ст.185 КК України більш суворим покаранням за даним вироком, визначено ОСОБА_7 - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.71,72 КК України ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.10.2017 року та остаточно за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання призначеного покарання, призначено 2 роки 2 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 14 березня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 22.08.2018 по 13.09.2018 включно.
Звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України 5286 гривень застави, внесеної ОСОБА_9 на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 23.08.2018 року.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 14.12.2017 року, близько 21.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №46, під час руху транспортного засобу, з вул. Зеленої у напрямку вул. Кавалерідзе, у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 , належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Nokia Lumia 1020», імеі: НОМЕР_1 , вартістю 2 200,00 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2 200,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 22.02.2018 року, близько 08.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №27, під час руху транспортного засобу, з вул. Навроцького у напрямку вул. Зеленої, 147 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки потерпілої ОСОБА_11 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Lenovo A5000», імеі 1: НОМЕР_2 ; imei 2: НОМЕР_3 , вартістю 2 900,00 гривень, в якому знаходилися картки мобільних операторів «Лайф» та «Київстар» із мобільними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2 900,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 25.02.2018 року, близько 20.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №16, під час руху транспортного засобу, з вул. В.Великого у напрямку вул. Сихівської у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені сумки малолітньої ОСОБА_12 належний їй на праві користування, мобільний телефон марки «Meizu M578M», імеі: НОМЕР_6 , який належав на праві власності потерпілому ОСОБА_13 , вартістю 1 700,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1 700,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 27.02.2018 року, близько 08.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №46, під час руху транспортного засобу, з вул.Дністерська унапрямку вул. Зеленої, 254 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки неповнолітньої ОСОБА_14 належний їй на праві користування, мобільний телефон марки «Xiaomi 4A», імеі 1: НОМЕР_7 , імеі 2: НОМЕР_8 , який належав на праві власності потерпілому ОСОБА_15 вартістю 1 900,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 1 900,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 27.02.2018 року, близько 12.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №3А, під час руху транспортного засобу, з вул. Стрийської, 45 у напрямку вул. Стрийської (Стрийського парку) у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки потерпілої ОСОБА_16 , належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», імеі: НОМЕР_9 , imei: НОМЕР_10 , вартістю 2 900,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Київстар» із мобільним номером НОМЕР_11 , а також чохол золотистого кольору, в якому перебував мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», імеі: НОМЕР_9 , imei: НОМЕР_10 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 2 900,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 04.03.2018 року, близько 19.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №32, під час руху транспортного засобу, з вул. Наукової у напрямку пр. Червоної Калини, 36 (Ринку «Шувар») у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки потерпілого ОСОБА_17 належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3», імеі: НОМЕР_12 , вартістю 2 100,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 2 100,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 15.03.2018 року, близько 09.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №41, під час руху транспортного засобу, з вул. Княгині Ольги у напрямку вул. Хуторівка, 4 б (Ринку «Шувар») у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені штанів потерпілого ОСОБА_18 належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Lenovo K50-t5», імеі 1: НОМЕР_13 , imei 2: НОМЕР_14 , вартістю 2 000,00 гривень, в якому знаходилися картки мобільних операторів «МТС» та «Лайф», із мобільними номерами НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 2 000,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 16.03.2018 року, близько 08.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №3А, під час руху транспортного засобу, з вул. Стрийська, 109 у напрямку вул. Стрийська, 35 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із правої бокової кишені пальта потерпілої ОСОБА_19 , належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Lenovo P70 А», імеі 1: НОМЕР_17 , imei 2: НОМЕР_18 , вартістю 1 750,00 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 1 750,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 23.03.2018 року, близько 15.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №43, під час руху транспортного засобу, з вул. Шота Руставелі у напрямку вул. Дністерської у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки потерпілої ОСОБА_20 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Meizu M612H», імеі 1: НОМЕР_19 , imei 2: НОМЕР_20 , вартістю 3 100,00 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на суму 3 100,00 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 29.03.2018 року, близько 21.00 год., перебуваючи, по вул. Зелена, 214 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені штанів потерпілого ОСОБА_21 належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3», імеі 1: НОМЕР_21 , вартістю 2 100,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Київстар» із мобільним номером НОМЕР_22 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на суму 2 100,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 31.03.2018 року, близько 20.00 год., перебуваючи біля «Алко-Маркету», що по вул. Зубрівській, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені штанів потерпілого ОСОБА_22 належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Bravis Trend», імеі 1: НОМЕР_23 , imei 2: НОМЕР_24 , чорного кольору, вартістю 1 400,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора «МТС», із мобільним номером НОМЕР_25 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на суму 1 400,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 03.04.2018 року, близько 19.00 год., перебуваючи, по вул. Драгана, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені куртки потерпілої ОСОБА_23 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5», імеі 1: НОМЕР_26 , imei 2: НОМЕР_27 , сірого кольору, вартістю 3 000,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Київстар» із мобільним номером НОМЕР_28 , а також чохол червоного кольору, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_23 матеріальну шкоду на суму 3 000,00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 30.04.2018 року, близько 22.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №41, під час руху транспортного засобу, з вул. Наукової у напрямку пр. Червоної Калини (кінотеатру Довженка) у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені сумки потерпілої ОСОБА_24 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Lenovo K5», імеі 1: НОМЕР_29 , imei 2: НОМЕР_30 , сірого кольору, вартістю 3 500,00 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_24 матеріальну шкоду на суму 3 500,00 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 19.06.2018 року, близько 08.30 год., перебуваючи у маршрутному таксі №37, під час руху транспортного засобу, з вул. Зеленої у напрямку вул. Дністерської у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із кишені сумки потерпілої ОСОБА_25 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», імеі 1: НОМЕР_31 , imei 2: НОМЕР_32 , золотистого кольору, вартістю 2 900,00 гривень, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Київстар» із мобільним номером НОМЕР_33 , яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_25 матеріальну шкоду на суму 2 900,00 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 22.08.2018 року, близько 19.00 год., перебуваючи у маршрутному таксі №40, під час руху транспортного засобу, з вул. Зеленої у напрямку вул. Довженка у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав із сумки потерпілої ОСОБА_26 належний їй на праві власності мобільний телефон марки «IРhone 5 S Space gray», імеі: НОМЕР_34 , вартістю 2 800,00 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператора «Лайф» із мобільним номером НОМЕР_35 , а також чохол синього кольору із кольоровими квітами, в якому перебував мобільний телефон марки «IРhone 5 S Space gray», імеі: НОМЕР_34 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_26 матеріальну шкоду на суму 2 800,00 гривень.
Даний вирок в апеляційному порядку оскаржили обвинувачений та прокурор.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині звернення застави в дохід держави скасувати та прийняти рішення, яким суму застави повернути заставодавцю ОСОБА_9 ..

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що стягнення в дохід держави застави є необґрунтованим, оскільки він не ухилявся від явки до суду, вважає безпідставним оголошення його в розшук, оскільки здійснював догляд за матір`ю пенсійного віку ОСОБА_9 , на дзвінки поліції відповідав, також його мати перебуває в скрутному матеріальному становищі і розмір застави їй слід повернути.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2019 року за ч.2 ст.185 КК України більш суворим покаранням за даним вироком, до остаточного покарання у виді двох років і двох місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

На підтвердження свої апеляційних вимог прокурор зазначає, що ОСОБА_7 оскаржуваним вироком засуджений за злочини, які ним були вчинені до ухвалення вироку Галицьким районним судом м.Львова від 01.03.2019 року, а тому згідно вимог КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» є неможливим застосування положень ст.71 КК України, тобто на переконання сторони обвинувачення судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів викладених в апеляційній скарзі та заперечив проти поданої апеляційної скарги обвинуваченим.

Обвинувачений підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_7 , винуватість останнього у вчиненні злочинів, за які він засуджений, з дотриманням вимог ч.3 ст.349 КПК України. І таке в поданих апеляційних скаргах не оскаржується.
Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім

за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК( 2341-14 ): спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.71,72 КК України Кузнєцову частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.10.2017 року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання призначеного покарання, у виді двох років і одного місяця позбавлення волі.
Згідно оскаржуваного вироку суду ОСОБА_7 засуджений за злочини, які ним були вчинені до постановлення вище вказаного вироку суду, тобто до 01.03.2019 року, а тому застосування судом першої інстанції ст.71 КК України при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необґрунтованим.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що з мотивувальної та резолютивної частини вироку слід виключити покликання на застосування ст.71 КК України та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ст.70 КК України шляхом поглинення менш тяжкого покарання, призначеного за цим вироком, більш тяжким покарання, призначеним вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2019 року, у вигляді двох років і одного місяця позбавлення волі.

Таким чином апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, оскільки у скарзі прокурор просячи призначити остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого більш суровим, водночас в кінцевому просить визначити 2 роки і 2 місяці позбавлення волі, тобто розмір більший за принцип поглинення покарань за двома вироками, оскільки максимальний розмір покарання за цим вироком і вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.03.2019 року складає 2 роки і 1 місяць позбавлення волі,- отже більше цього розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не можна призначити.

Відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Щодо апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення стягнутої застави в рахунок держави, то суд апеляційної інстанції вважає такі необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 неодноразово було застосовано привід через органи поліції та останній двічі оголошувався в розшук, і зазначені обставини обґрунтовано послужили для винесення судом першої інстанції ухвали від 14.03.2019 року про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою.
Більше того, ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, тим самим систематично порушував умови запобіжного заходу у вигляді застави.
Отже, в задоволенні апеляційної вимоги обвинуваченого слід відмовити за безпідставністю та частково задоволивши апеляційну скаргу прокурора змінити вирок місцевого суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 16 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш тяжкого покарання, призначеного за цим вироком, більш тяжким покарання, призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.03.2019 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді двох років і одного місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: