Провадження № 1-кп/748/243/19
Єдиний унікальний № 748/1658/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 травня 2019 року за № 0000036, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистрик, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 14.01.2019 року близько 12 години, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України в період перебування військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на завантаженні військової техніки на ешелон за адресою: залізнична АДРЕСА_2 , самовільно залишив місце проходження військової служби.

12.04.2019 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 в пункт постійної дислокації, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення місця проходження військової служби, обов`язки військової служби з 14.01.2019 року по 11.04.2019 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу, та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Своїми умисними діями, що виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, зазначивши, що самовільно залишив місце проходження військової служби через проблеми вдома. Каявся у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та переконавшись у добровільності їх позиції.

З цього приводу учасникам судового провадження роз`яснено положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає, що його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого, сукупність обставин справи, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей, негативно характеризується за місцем служби та позитивно - за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Дані про особу обвинуваченого дають суду підстави призначити йому покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому буде доцільно звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.4 ст.407 КК України, ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1