Справа № 384/297/18
Провадження № 1-кп/386/14/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 17.05.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у виді позбавлення волі у Кіровоградській виправній колонії №6, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2009 року народження, ОСОБА_8 , 2011 року народження, та ОСОБА_9 , 2014 року народження, відносно яких позбавлений батьківських прав, інших утриманців не маючого, інвалідності не маючого, військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, не маючого закордонний паспорт, маючого у власності житловий будинок, доходу не маючого, судимого: 03.07.2017 Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 цього Кодексу - звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням трьох років іспитового строку; 01.06.2018 Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до чотирьох років шести місяців позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за таких обставин.

12 травня 2018 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись разом з дружиною ОСОБА_5 у приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де разом проживали, вчинив сварку відносно дружини, під час якої, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 кулаком обох рук не менше восьми ударів в область обличчя, не менше п`яти ударів в область грудної клітки, два удари по стегну лівої ноги, не менше чотирьох ударів в область лівого плеча та два удари в область ребер зліва, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під кон`юктиву правого ока, синців обличчя, садна верхньої губи, синців спини, молочних залоз, лівого плеча, лівого стегна, які згідно висновку судово-медичного експерта №77 від 30.05.2018, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що злочин вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Дійсно одного дня у вечірній час в 2018 році повернувся з роботи додому, де побачив свою дружину ОСОБА_5 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а діти буди недоглянуті. На ґрунті цього він побив ОСОБА_5 , куди саме наносив удари не пам`ятає, але таких було багато. Щиро кається у скоєному.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, повністю визнав провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та за їх згодою, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаних в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена, вважала за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 160 годин, яке перевести з урахуванням ст. 72 КК України на 20 днів позбавлення волі та визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за ст. 70 КК України у виді чотирьох років шести місяців десяти днів позбавлення волі.

Потерпіла в судовому засіданні жодних претензій до обвинуваченого не заявляла, в тому числі не подала цивільний позов, погодилась із запропонованою мірою та видом покарання прокурором.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та кваліфікує його дії за цією нормою як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 цього Кодексу є злочином невеликої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до ст. 67 КК України для обвинуваченого є рецидив злочинів.

Згідно з довідкою-характеристикою за №2357 та довідкою про склад сім`ї за №2356, виданих 18.05.2018 Вільшанською селищною радою Кіровоградської області, обвинувачений характеризується добре, до відповідальності селищною радою не притягувався, до його складу сім`ї входять дружина та троє дітей.

Відповідно довідки Голованівської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №807 від 17.05.2018, ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з вимогами ЦОДІ ДІТ МВС України та копією вироку Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 по справі №384/191/18, який набрав законної сили 03.07.2018, ОСОБА_6 засуджений за вчинення 01.02.2018 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. Цим вироком визначено строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 01.06.2018.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про його особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, доходу не має; вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; вчинив злочини в період іспитового строку призначеного вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2017, після чого знову вчинив умисний злочин, вчинення якого ставиться в провину в даному провадженні; за місцем проживання характеризується добре, має трьох неповнолітніх дітей, у відношенні яких позбавлений батьківських прав; на час розгляду справи відбуває покарання у виді позбавлення волі; наявність обставини, яка пом`якшує покарання, до якої відноситься щире каяття; наявність обставини, яка обтяжує покарання, до якої відноситься рецидив злочинів; відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілої.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

В Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досудова доповідь в даному провадженні не складалась, оскільки ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання відбував покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілої особи, яка претензій до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за ст. 70 КК України, при цьому перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи зі співвідношення, визначеного ст. 72 КК України, що цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі та речові докази відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 по справі №384/191/18.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 має відраховуватись з 01.06.2018, тобто з моменту взяття його під варту за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком у виді 160 годин громадських робіт, що в перерахунку за правилами ст. 72 КК України відповідає 20 дням позбавлення волі, та вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців 7 (сім) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 01.06.2018.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1