Справа №463/4051/19
Провадження №1-кс/463/2053/19
У Х В А Л А

28 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Скаргу мотивує тим, що 22.04.2019 року звернувся на адресу Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 14, ст. 375 ч.1 КК України відносно судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_5 , яка була скерована за належністю до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, однак всупереч вимогам закону відомості в ЄРДР останнім не внесені.
В судове засідання скаржник подав заяву про підтримання вимог скарги та розгляд такої без його присутності.

Представник ТУ ДБР м. Львова в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Скерував до суду письмові заперечення проти скарги, в яких зазначає, що викладені у заяві обставини не вказують на вчинення суддею кримінального правопорушення, що виключає обов`язок внесення відомостей до ЄРДР. Просить в задоволенні скарги відмовити. В силу ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 22.04.2019 року про вчинення, на його думку, суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 14, ст. 375 ч.1 КК України постановлення суддею завідомо неправосудного судового рішення. Дана заява відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України скерована до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, в межах компетенції, для розгляду по суті.

Наведені в заяві відомості до ЄРДР не внесені, що стверджується письмовими запереченнями ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, від 27.05.2019 року.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
При цьому, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади». Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Однак, обставини, які зазначені в заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення передбаченого ст.375 КК України, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив, умисел чи зацікавленість судді при постановленні судових рішень, які скаржник вважає завідомо неправосудними. Мотиви скаржника по суті зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, з приводу невнесення заяви стосовно вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 375 КК України до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 22.04.2019 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1