Номер провадження: 11-кп/813/261/19
Номер справи місцевого суду: 497/719/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 на вирок Болградського районного суду Одеської області, від 01 жовтня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вулканешти Республіки Молдова, є громадянином Республіки Молдова, має неповну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000109, внесеному до ЄРДР 19.02.2018 року,

встановив:

Оскарженим вироком Болградського районного суду Одеської області, від 01 жовтня 2018 року, ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю - 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 1287 грн.

Зміст оскарженого судового рішення.

Відповідно до оскарженого вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при таких обставинах.

19.02.2018 року ОСОБА_7 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Nissan Micra» реєстрації Республіки Молдова, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухаючись по вул. Перемоги в м. Болград Одеської області.

При цьому ОСОБА_7 не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу автомобілю «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення зазначених автомобілів, в результаті якого потерпіли ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , отримали тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області ОСОБА_10 , не оспорюючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України та доведеність його вини, стверджує про:

1)істотне порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону;

2)неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність;

3)невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.

Зокрема прокурор посилається на ті обставини, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції належним чином не врахував суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, що ДТП сталася через грубі порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого двом потерпілим заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, третьому потерпілому заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За таких обставин прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржений вирок частині призначеного обвинуваченому покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, обвинувачений та захисник заперечували проти її задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки апеляційним судом не встановлено обставин, які дають підстави вийти за межі апеляційних вимог, а в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Апеляційна скарга прокурора, на думку апеляційного суду, підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

1. Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 412 КПК України , істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що в апеляційній скарзі прокурора відсутні посилання на порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За результатами апеляційного розгляду істотних порушень судом першої інстанції положень КПК України також не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора про істотні порушення судом першої інстанції вимог КПК України є необгрунтованими.

2. Щодо тверджень апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх обгрунтованими з огляду на таке.

З оскарженого вироку вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно, обвинувачений був звільнений судом першої інстанції від відбування як основного покарання у виді позбавлення волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що суперечить положенням ч.1 ст.75 КК України, згідно з якими, за передбачених законом умов, суд може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За таких обставин, застосоване судом першої інстанції звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до положень п.4) ч.1 ст.409, п.3) ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Викладені обставини свідчать про обгрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

3. Доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду також є обгрунтованими, зважаючи на таке.

Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому не дотримався зазначених вимог закону, що потягло призначення ОСОБА_7 , покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого.

Визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції призначив обвинуваченому мінімальне покарання, яке не виходить за межі, встановлені зазначеною нормою закону.

Однак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки за своїм розміром є явно несправедливим через його м`якість.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, в результаті злочинних дій обвинуваченого двом особам були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження і одній особі заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначення ОСОБА_7 передбаченого законом мінімального покарання, як основного, так і додаткового, є явно несправедливим через його м`якість, що, згідно з положеннями ч.2 ст.409, 414 КПК України, є підставою для скасування оскарженого вироку.

Разом з тим, апеляційний суд враховує ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, визнав свою вину та глибоко розкаявся у вчиненому злочині, в повній мірі відшкодував шкоду, завдану злочином, і приходить до висновку про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання в максимальному розмірі.

З огляду на викладені обставини, апеляційна скарга прокурора в цій частині, є обгрунтованою і підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями п.3) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з положеннями п.2), 4) ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, а також у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Враховуючи викладені обстави, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Одеської області підлягає частковому задоволенню, оскаржений вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 370-372, 404, 407, 409, 413, 414, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Болградського районного суду Одеської області, від 01 жовтня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,у кримінальному провадженні № 0000109, внесеному до ЄРДР 19.02.2018 року, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покаранняз випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4