Справа № 314/2025/19
Провадження № 1-в/314/729/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Красний Лиман, Донецька область, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження працював робітником на ПрАТ «Донецьксталь-металургійний завод», зареєстрований та до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 01.12.2017 року вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.02.2016 року до 20.06.2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року до 27.03.2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 27.03.2018 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2017 року в частині призначеного покарання скасовано, призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.10.2018 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 26.03.2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 19.02.2016 року, кінець строку: 12.01.2022 року,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив суд замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням виправними роботами - згідно положень ст. 82 КК України на строк який залишився, мотивуючи клопотання тим, що має малолітню дитину, після звільнення з виправної колонії працюватиме різноробочим в Фермерському господарстві «Зерно ГМС».
Захисник засудженого в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарання заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.02.2016року. З 26.05.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», за час відбування покарання порушував вимоги режиму відбування покарання, за що мав 4 стягнення, заохочень за весь період відбування покарання взагалі не має, на виробництві у станови не працевлаштований, до робіт з благоустрою колонії згідно ст. 118 КВК України ставиться безвідповідально, не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених, за вироком суду має цивільний позов на суму 1450,00 гривень.

До того ж суд враховує, що 15.05.2019 року відповідно до протоколу № 14, засудженому ОСОБА_3 комісією установи відмовлено в застосуванні пільги про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням, як особі, яка не стала на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці на даного засудженого.
Поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він має стягнення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, у зв`язку з чим, у задоволені клопотання слід відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18.07.2019