Справа № 499/600/19
Провадження № 1-кп/496/324/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів Біляївського районного суду Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням: ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.
24 листопада 2019 року спливає двомісячний термін раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Прокурором до суду подано клопотання про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, забезпечення його належної поведінки, можливого незаконно впливу на свідків та повторного вчинення кримінального правопорушення, які на цей час не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.
Обвинувачений в судовому засіданні заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, яке також підтримав захисник.
Від потерпілої ОСОБА_8 надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier проти France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, також суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, також той факт, шо обвинувачений вже був раніше судимий за подібний злочин, суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, а також з метою недопущення незаконного впливу на свідків, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя особи, враховуючі інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для обрання більш м`якого на час прийняття рішення суду не надані, і судовим розглядом не встановлені, тому суд приходить до висновку про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту про застосування якого просив обвинувачений.
Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду та впливати на свідків.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що 24 листопада 2019 року спливає термін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 12 листопада 2019 року по 10 січня 2020 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ ОСІ.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ ОСІ.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 справа № 3-208/2018(2402/18).
Повний текст оголошено 19 листопада 2019 року о 09.00 годин.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3