справа № 208/3601/18
№ провадження 1-кп/208/237/19
ВИРОК
Іменем України

19 липня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001894 від 01.09.2017 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.11.2008 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 105, п. 3 ст. 76, ст. 4 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;
- 23.02.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців до вироку від 21.11.2008 року, до відбуття - 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.09.2011 року;
- 26.06.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 ріки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців до вироку від 21.11.2008 року, і до відбуття 5 років позбавлення волі із конфіскацією належного майна. Вирок набрав законної сили 12.07.2013 року. Звільнений 03.06.2014 року із Божковської ВК Полтавської області (№16) по відбуттю строку покарання;
- 20.11.2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 21.12.2015 року;
- 31.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинуто покарання за вироком Баглійського районного суду від 20.11.2015 року. До відбуття покарання 2 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк відбуття покарання з 21.08.2015 року по дату вступу вироку в силу. Вирок набрав законної сили 01.05.2016 року. Звільнений з Синельниковської ВК Дніпропетровської області (№ 94) 09.06.2017 року по відбуттю строку покарання;
- 04.06.2019 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , повторно, 23.08.2017 року в денний час доби, перебуваючи біля продуктового магазину, що знаходиться за адресою: м. Кам`янське по вул. Ціолковського, 159, зустрів малознайомого йому чоловіка ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить його знайомому - потерпілому ОСОБА_8 , який зберігався на охоронюваній автостоянці, що розташована за адресою: м.Кам`янське, вул. Скаліка, 5А. Реалізуючи свій злочинний умисел, 23.08.2017 в обідній час, перебуваючи біля продуктового магазину за адресою м. Кам`янське, вул. Ціолковського, 159, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та шляхом обману запропонував придбати у нього автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до автотоварознавчої експертизи становить 18860, 00 грн, запевнивши останнього про те, що вищевказаний автомобіль є власністю ОСОБА_4 , який зберігався на охоронюваній автостоянці, що розташована за адресою: м. Кам`янське, вул. Скаліка, 5А, за грошові кошти в сумі 4000,00 гривень, на що ОСОБА_7 погодився.
Після чого, 23.08.2017 року в обідній час, ОСОБА_4 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, розуміючи, що автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 знаходиться на охоронюваній автостоянці, яка призначена і пристосована для постійного і тимчасового зберігання транспортних засобів і має охорону, шляхом обману, підійшовши до охоронця автостоянки за адресою м. Кам`янське, вул. Скаліка, 5А, на території якої зберігався вищевказаний автомобіль, запевнив останнього, що вказаний автомобіль належить йому, після чого пройшов на територію вказаної автостоянки, що відповідно до ст. 289 КК України є іншим сховищем, тим самим незаконно проник на територію автостоянки з метою незаконного заволодіння транспортним засобом.
Того ж дня, в обідній час, незаконно проникнувши на територію автостоянки за адресою м. Кам`янське, вул. Скаліка, 5А, перебуваючи біля автомобілю «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 із малознайомим йому чоловіком ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля та сів за його кермо, де у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб привів у дію двигун вказаного автомобіля, встановивши контроль над вищевказаним транспортним засобом та зрушив вказаний автомобіль зі свого місця.
Продовжуючи злочинний умисел направлений на переміщення транспортного засобу із автостоянки до іншого місця, 23.08.2017 року в обідній час, ОСОБА_4 , запевнивши ОСОБА_7 про те, що автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , є його власністю, а документи на який він втратив, шляхом обману, сказав ОСОБА_7 , щоб він сів за кермо вказаного автомобіля. ОСОБА_7 , вважаючи, що автомобіль належить ОСОБА_4 , а в цей час ОСОБА_4 сів на пасажирське сидіння, який розуміючи, що шляхом обману здійснює незаконне заволодіння транспортним засобом, дав вказівку ОСОБА_7 на виїзд із території автостоянки. Після чого, ОСОБА_7 будучи введеним в оману, діючи на підставі незаконних вказівок ОСОБА_4 , який представився власником автомобілю «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до автотоварознавчої експертизи становить 18860, 00 грн, здійснив переміщення транспортного засобу до свого гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 завдано майнової шкоди на суму 18860, 00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим з проникненням до іншого сховища, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що 23.08.2017 року знаходився на вул. С. Слісаренка біля кафе-бару, де відпочивав з друзями, у тому числі з потерпілим ОСОБА_8 , який сказав, що має на стоянці автомобіль «ВАЗ 2101», який буде використовуватись як таксі та в подальшому показав йому цей автомобіль та його місцезнаходження. Він звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , який займається прийомом металобрухту та запропонував йому придбати автомобіль «ВАЗ 2101», який назвав своєю власністю, обіцяв, що документи на це авто надасть потім. Вони з ОСОБА_9 на стоянці оглянули автомобіль «ВАЗ 2101», ОСОБА_9 погодився його придбати та передав йому гроші за авто, на що він написав розписку, що зобов`язується надати документи на придбане ОСОБА_9 авто. На стоянці заплатили охоронцю за виїзд, разом запустили двигун та поїхали зі стоянки. Розуміє, що вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, щиро кається, просить його суворо не карати, намагався відшкодувати завдану потерпілому шкоду.
Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву, згідно якої, прохав справу розглянути за його відсутності, цивільний позов ним не заявлено, щодо виду та міри покарання підтримує позицію прокурора.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим з проникненням до іншого сховища, вчиненим повторно, встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 289 КК України.
При оцінці правильності такої кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує також Постанову Верховного Суду України від 21.01.2016 року по справі № 5-365кс15, де зазначено, що відповідно до статті 289 КК та пункту 1 примітки до неї під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб, який би не підпадав під цю конструкцію. Одним з таких способів є зловживання довірою. Крім цього, норми, передбачені статтями 289 та 190 КК, у разі встановлення факту заволодіння транспортним засобом співвідносяться як спеціальна і загальна. Згідно з правилами кваліфікації злочинів, якщо діяння, вчинене винною особою, одночасно підпадає під ознаки двох чи більше кримінально-правових норм, має місце конкуренція останніх. Завжди повинна застосовуватися та норма, яка охоплює з найбільшою повнотою всі фактичні ознаки вчиненого діяння. Вона має перевагу перед нормою, яка передбачає лише частину того, що вчинив злочинець. Отже, за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, у тому числі шляхом обману або зловживання довірою потерпілої особи, законодавець передбачив спеціальну норму кримінального закону статтю 289 КК, яка має перевагу над загальною нормою кримінального закону статтею 190 КК, а тому належить застосувати спеціальну норму кримінального закону.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, класифікується як тяжкий злочин;
- особу винуватого, який раніше неодноразово судимий, має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, не зробив для себе належних висновків та не став на шлях виправлення після неодноразового відбування покарання у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, перебування його на обліку лікаря-нарколога, неперебування його на обліку лікаря психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, без застосування передбаченого ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом і без звільнення його, згідно ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено підстав для застосування приписів ст. 69, 75 КК України.
При прийнятті рішення щодо призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд також приймає до уваги досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 від 05.07.2018 року, отриману від інспектора Заводського РС пробації ОСОБА_10 , яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої, обвинувачений має наміри до подальших позитивних змін. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства.
Однак, суд критично ставиться до можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення волі з огляду на стійку злочинну спрямованість його діянь та рецидиву злочинів. В той же час, його щире каяття та позитивна характеристика органу пробації дає підстави визначити міру покарання в межах мінімальної санкції інкримінованої статті.
Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили з огляду на наявність ризиків ухилення від призначеного покарання та вчинення інших кримінальних правопорушень. Враховуючи обґрунтованість вказаних ризиків, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, призначеного вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши йому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання період з 22.04.2018 року по 23.04.2018 року та з 23.05.2018 року по 25.06.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, а саме з 20:00 до 08:00 години за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням на нього обов`язку прибувати до суду за першою вимогою продовжити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судово-автотоварознавчої експертизи № 135.2017 від 13.10.2017 року у сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
- підлокітник для автомобіля, державний номерний знак НОМЕР_1 , щітка для чистки снігу, покривало світло-червоного кольору, магнітолу «JVC», фрагмент металу із номером ХТА3371 повернути потерпілому ОСОБА_8 ;
- фрагмент паперу із написом «Розписка», поміщений до спец. пакету № 0042169 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1