Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/730/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький дистанційно в режимі відео конференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу суду Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2019 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який не має зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-16.01.2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 рок. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-14.10.2004 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1ст.309, ч.2 ст.355, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 10.02.2007 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 18 днів;
-13.03.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією частини майна. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.05.2010 року вирок змінений, виключено з вироку посилання на ст.71 КК України і вважається засудженим за ч.2 ст.189, ч.3 ст.189 , ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, на підставі ст.70 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією частини особистого майна;
-15.05.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.121, ч.3 ст.146, ч.2 ст.289, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
- 26.012.2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.345, ч.2 ст.342, ч.3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.146, ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців без конфіскації майна

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 28 грудня 2019 року включно
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду міськрайонного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Зазначає, що рішення суду є не законним, не обґрунтованим та не вмотивованим. Вказує, що протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу до нього не застосовувалися передбачені законом заходи примусу, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав незаконно на інших учасників справи, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, не вчиняв інших кримінальних правопорушень. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги те, що обвинувачений має постійне місце проживання, має постійне місце роботи, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Всі ці обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків. У інших кримінальних правопорушеннях ОСОБА_6 не підозрюється. Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру шкоди, цивільний позов до підозрюваного не заявлявся.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу місцевого суду, обравши запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи тим, що мети переховуватись та скоювати нові правопорушення він не має. Вказує, що справа стосовно нього сфабрикована.

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0001276 щодо ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2019 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 28.12.2019.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі, обвинувачений неодружений, до затримання не працював, не має міцних соціальних зв`язків, має непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності. До закінчення строку тримання під вартою судове провадження не може бути завершене.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження №0001276 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник та обвинувачений просять скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Більш того, наведені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1,3,4,5 ч.1статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження йому строку тримання під вартою на 60 днів для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч.1статті 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, не одружений, до затримання не працював, не має міцних соціальних зв`язків, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 тримання під вартою, як про це просять апелянти.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міскрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2019 щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2