Справа № 206/4153/19
Провадження № 1-кс/206/944/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.
Представник власника адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, потерпілої та представника власника, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, вважаю необхідним задовольнити клопотання про арешт майна з огляду на таке.
Згідно постанови від 25.07.2019 Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області квартиру АДРЕСА_2 визнано речовим доказом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Так, вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя проаналізувавши зміст поданого слідчим клопотання та доданих до нього матеріалів, враховуючи обставини встановлені в ході судового розгляду, та наявності ризику відчуження квартири, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню, вважає за можливе клопотання задовольнити повністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 104, 132, 170-173, 309 - 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 .
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 31.07.2019 о 14 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1