БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кс/356/139/19
Справа № 356/401/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2019 року Слідчий суддя Березанського міського суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Березанського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: мобільний телефон марки «Prestigio», що належить ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження може застосовуватись арешт.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Вимоги до змісту вказаного клопотання встановлені ст. 171 КПК України.

Так, згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті, таке клопотання має містити мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна .

До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч. 2 ст. 171 КПК України).

Так, статтею 170 КПК України передбачено, що умовою для застосування арешту майна є сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Окрім того, завданням арешту майна, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається з наданого суду витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2019 року, Березанським ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, по факту викрадення 22.05.2019 року в магазині «Наш край» у ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Prestigio» (а.с.4).

Вказане узгоджується також з протоколом прийняття заяви від громадянина ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.05.2019 року, а також з обґрунтуваннями, наведеними в клопотанні слідчого, з яких вбачається, що вказаний мобільний телефон за наведених обставин було викрадено в громадянина ОСОБА_5 (а.с.6).

Всупереч вказаному, звертаючись до суду з клопотанням, слідчий просить накласти арешт на майно, належне ОСОБА_4 , відтак, особі, відмінній від вищевказаної, по факту викрадення майна в якої здійснюється дане досудове розслідування.

Окрім того, до матеріалів клопотання долучено протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_4 , а також постанову про залучення законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 (а.с.7,8-10).

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 91 КПК України щодо кола обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з огляду на внесені до ЄРДР відомості щодо події та обставин вчиненого злочину, вбачається, що викладені слідчим в клопотанні фактичні обставини та долучені до матеріалів справи документи містять суперечності, які не дають змоги ідентифікувати подію злочину, особу потерпілого, а відтак, і встановити доказове значення або будь-яке інше відношення вказаного в клопотанні майна, належного ОСОБА_4 , до обставин чи події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється дане досудове розслідування за № 0000085, а саме викрадення 22.05.2019 року в магазині «Наш край» у ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Prestigio».

Відтак, всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту як заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, а також мети його застосування.

Сама лише констатація факту, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні з посиланням на нормативний перелік умов та підстав накладення арешту без обґрунтування наявності та доведеності тих конкретних обставин, з якими законодавець пов`язує можливість накладення арешту на майно, не є достатнім мотивом для висновку про його необхідність.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 90 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії (ч. 2 ст. 90 КПК України).

Згідно з вимогами, встановленими п.п. 6, 7 розділу 10 глави ІІ Документування управлінської інформації наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18.06.2015 року № 1000/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 736/27181, копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину . Не допускається виготовляти копії документів з нерозбірливим текстом, підчистками, приписами та іншими необумовленими виправленнями.

Однак в порушення вимог вищенаведеної норми долучені слідчим до матеріалів клопотання документи, а саме протокол про залучення законного представника неповнолітнього від 23.05.2019 року, а також протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого від 23.05.2019 року неякісно виготовлені за допомогою засобів копіювально-розмножувальної техніки та містять нерозбірливий текст, а також не відображають окремих його частин, що не дає змоги відтворити зміст документа в цілому та встановити його відповідність оригіналу (а.с.7,8-10).

В той же час, протокол про залучення законного представника неповнолітнього від 23.05.2019 року в резолютивній частині не містить вказівки на повні номер та дату кримінального провадження (а.с.7).

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Виходячи зі змісту вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Вказані недоліки мають суттєве значення з огляду на вимоги ч. 2 ст.173 КПК України, відтак, унеможливлюють повне, всебічне та об`єктивне вирішення судом питання про арешт вказаного майна.

За таких обставин подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 131-132, 170-173 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - повернути прокурору та встановити строк тривалістю сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1