Справа № 184/681/19
Номер провадження 1-кп/184/137/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000212 від 15.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської обл., громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.05.1998 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.46-1 КК України покарання відстрочене терміном на 2 роки, штраф у розмірі 1000 гривень;
- 24.02.2000 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.43 КК України частково приєднаний невідбутий строк, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30.03.2005 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк, до відбуття визначено 5 років позбавлення волі;
- 21.11.2008 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.71 КК України частково приєднаний не відбутий строк , до відбуття 2 роки позбавлення волі;
- 19.01.2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.71 КК України частково приєднаний не відбутий строк, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі з урахуванням тримання під вартою. Звільнився 10.04.2013 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області (№122) по постанові суду П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2013 року умовно-достроково. Не відбутий строк 6 місяців 29 днів.
- 31.03.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки. 16.05.2016 року знятий з обліку у зв`язку з закінченням іспитового строку.
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

учасники кримінального провадження: - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

15.03.2019 в першій половині доби (точного часу встановити не надалося можливим) ОСОБА_3 знаходився біля електродепо залізничного цеху АТ «Покровське ГЗК» по вул. Північнопромисловій в м. Покров Дніпропетровської області, де збирав вторинну сировину. В той же час, ОСОБА_3 знайшов пакет, в якому знаходився предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати РГД-5 та предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на запал до гранати УЗРГМ. Зрозумівши, що дані предмети є корпусом гранати РГД-5 та запалом до неї, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вказаної вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

В той же час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вибухової речовини та вибухового пристрою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв знайдені ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, чим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, поклав у кишеню одягнутої на ньому куртки та почав носити з собою без передбаченого законом дозволу.

15.03.2019 о 15 годині 20 хвилин біля центрального входу до садового товариства «Мічурінець», розташованого по вул. Г.Тикви, м. Покров Дніпропетровської області, працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. ст. 260-264 КУпАП затримано ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_3 у лівій внутрішній кишені одягнутої на ньому куртки, виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та запал до неї.

Згідно висновку експерта №33/5.2/98 від 27.03.2019, надані на дослідження об`єкти, є: - конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2.

Споряджений корпус бойової, ручної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ-2 у поєднанні (штатним способом) утворюють бойову осколкову, наступальну, ручну гранату РГД-5.

Надані на дослідження об`єкти, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, виготовлені промисловим способом.

Надані на дослідження об`єкти, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, придатні до здійснення вибуху, які ОСОБА_3 носив, придбав без передбаченого законом дозволу.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що приблизно два-півтора місяці тому, точної дати він не пам`ятає, він знаходився в промисловій зоні біля покинутого депо з металошукачем з метою пошуку феромарганця, який планував здати на металобрухт. Біля паркану депо приблизно о 13 годині дня помітив поліетиленовий пакет, розгорнувши який побачив, що його вмістом є паперовий пакет, в якому знаходилась граната зеленого кольору та запал до неї. Після цього він поклав знайдену гранату до кишені і пішов додому. Того ж дня його було затримано працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення та вилучено корпус гранати з запалом до неї. Дозволу на носіння гранати в нього не було, про кримінальну відповідальність за вищезазначені дії він знав. За прямим призначенням гранату використовувати не збирався. Щиро розкаявся у вчиненому.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у незаконному носінні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, інфекціоніста та фтизіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога (ДЗ: наркоманія) та проходить курс замісної терапії в кабінеті «Довіра».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.263 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винуватого, який останній раз притягувався до кримінальної відповідальності в 2014 року, що свідчить на думку суду, про можливість його соціальної адаптації, заслухавши думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без фактичного відбування покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому злочину, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлений.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме залишки після вибуху РГД-5, які містяться у спец.пакеті №3750580 та зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2002 (дві тисячі дві) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1