Справа № 405/557/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України зі скаргою, в якій просить зобов`язати посадових осіб прокуратури Кіровоградської області, внести відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги послалася на те, що прокуратурою Кіровоградської області не виконуються ухвали слідчих суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , якими зобов`язано провести невідкладне судово-медичне освідування експертом ОСОБА_3 , допитати ОСОБА_3 з приводу отриманих ним травм та інше. За три роки СМЕ не виконано, жодний лікар-експерти його не оглянув, жодний слідчий не допитав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити. Крім того, звернувся з заявою про застосування до нього заходів безпеки.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за даної явки учасників процесу, на підставі наявних матеріалів скарги.

Заслухавши заявника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що заявник ОСОБА_3 до прокуратури Кіровоградської області із заявою про злочин не звертався.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

За змістом частини першої ст.214 КПК України передбачено, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищий спеціалізований суд України розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а тому саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Системний аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Враховуючи, що заявником не порушувалось перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, шляхом подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та в подальшому за результатами її розгляду підставою для звернення до слідчого судді в порядку ч.1 ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим в задоволенні скарги необхідно відмовити.
При цьому слідчий суддя, роз`яснює, що заявник ОСОБА_3 не позбавлений права повторного звернення з даною скаргою до слідчого судді після дотримання ним положень ст. 214 КПК України.

Під час розгляду скарги заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з заявою про застосування відносно нього заходів безпеки, в якій зазначив, що його б`є, ображає та лає контрактник ОСОБА_6 , до якого він в свою чергу звертається ввічливо та коректно.

Згідно ст. 20 даного Закону, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в

строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 08.10.2019 року щодо застосування відносно нього заходів безпеки, остання не містить даних, що свідчать про наявність реальної загрози його життю, здоров`ю , як того вимагає ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Разом з тим, таких повноважень, як у слідчого, прокурора чи органу, який здійснює оперативно - розшукову діяльність щодо перевірки вказаних у заяві обставин, слідчий суддя не має, а тому позбавлений можливості оцінити наявність чи відсутність реальності загрози життю, здоров`ю ОСОБА_3 , а відтак на даний час відсутні підстави щодо вжиття заходів забезпечення безпеки щодо ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_7