Дата документу 05.11.2019 Справа № 335/4185/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/772/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/4185/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Запорізької області від 28.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 31.05.2013 року.

Згідно зі змістом судового рішення, заявник звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Запорізької області від 28.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 31.05.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.366, ч.1 ст.371 КК України.

Заявник вважав, що постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, досудове розслідування проведено неповно, постанова не відповідає вимогам КПК України, тому просив оскаржувану постанову скасувати. Згідно поданої скарги зазначив, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не в повному обсязі встановлені обставини щодо порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України щодо спроби шляхом шахрайства заволодіти майном ПАТ «Метабанк». Так, в ході досудового розслідування встановлено, що кримінальна справа порушена 01.07.2010 року, в той час як згідно відповіді прокуратури Запорізької області від 16.07.2018 року, та в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено про порушення кримінальної справи 02.07.2010 року, що на думку заявника свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України та неповноту досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим було повно та всебічно проведено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні та обґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження від 28.02.2019 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та є незаконною. В обґрунтування доводів зазначає, що 09.08.2010 року йому була вручена копія постанови від 02.07.2010 року про порушення кримінальної справи № 4081001 за фактом замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк». На підставі цієї постанови йому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отримавши для ознайомлення матеріали кримінальної справи №4081001, які були передані в подальшому на судовий розгляд, він довідався, що постанова від 02.07.2010 року відсутня в матеріалах справи, а наявна постанова від 01.07.2010 року з інших змістом, обставинами та кваліфікацією дій.

Вказує, що були проведені численні перевірки, якими було встановлено, що справа за фактом замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк» відносно нього порушена 02.07.2010 року. Крім того, відповідь про те, що кримінальна справа за фактом замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк» відносно нього порушена 02.07.2010 року йому було надано прокурором, який затверджував обвинувальний висновок по справі. Більш того. після чергового закриття кримінального провадження №0000019 прокуратурою Запорізької області була надана відповідь, що справа за фактом замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк» відносно нього порушена 02.07.2010 року.

Також зазначає, що постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_8 від 01.07.2010 року, на підставі якої був затриманий ОСОБА_8 є також іншою за змістом ніж постанова від 01.07.2010 року, яка знаходиться в матеріалах справи, або постанова від 02.07.2010 року, на підставі якої йому обиралась міра запобіжного заходу. За змістом це три різні постанови, та в матеріалах кримінальної справи, що була передана до суду є лише одна постанова від 01.07.2010 року, в якій зібрані також і інші обставини, крім факту замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк», про які йому було невідомо до ознайомлення з матеріалами справи. Копія постанови не була йому вручена належним чином, і він не зміг скористатися правом її оскарження.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; заявника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала постанову про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не були дотримані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Стаття 284 КПК України передбачає підстави та умови для закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчим відділом прокуратури Запорізької області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 31.05.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.371, ч.2 ст.366 КК України.

31.05.2013 року прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_7 щодо притягнення до кримінальної відповідальності старшого слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_9 , який 06.08.2010 року під час розслідування кримінальної справи № 4081001, здійснив його незаконне затримання в порядку ст.115 КПК України (1960 року), розпочато кримінальне провадження №0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

31.07.2013 року прокуратурою Орджонікідзевського району м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_7 щодо притягнення до кримінальної відповідальності старшого слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_9 , який під час розслідування кримінальної справи № 4081001 вніс завідомо неправдиві відомості в постанову про порушення кримінальної справи від 02.07.2010 року, розпочато кримінальне провадження № 0000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

31.07.2013 року прокурором Орджонікідзевського району м. Запоріжжя кримінальні провадження № 0000019 та № 0000043 об`єднані в одне провадження за № 0000019 за ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України.

24.02.2014 року прокуратурою Запорізької області розпочато кримінальне провадження № 0000052 за ч.1 ст.371 КК України за заявою ОСОБА_7 щодо його завідомо незаконного приводу працівниками УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області.

25.02.2014 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 кримінальне провадження № 0000052 та № 0000019 об`єднані в одне провадження за № 0000019 за ч.1 ст.365, ч.1 ст.371, ч.2 ст.366 КК України.

Крім того, слідчим відділом прокуратури Запорізької області розслідувалось кримінальне провадження № 0000262 від 25.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України за заявою ОСОБА_8 щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи № 4081001 старшим слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 , який вніс завідомо неправдиві відомості до протоколу пред`явлення обвинуваченому та його захиснику матеріалів справи від 10.03.2011 року, та старшим слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_9 , який вніс завідомо неправдиві відомості до протоколу вручення копії постанови про порушення кримінальної справи №350903-пр від 29.10.2010 року.

Також слідчим відділом прокуратури Запорізької області розслідувалось кримінальне провадження № 0000275 від 07.07.2015 року за ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2015 за ч. 1 ст. 365 КК України щодо застосування заходів психологічного впливу старшим слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 та старшим слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_9 до обвинувачених та свідків під час розслідування кримінальної справи № 4081001 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

22.09.2015 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 кримінальне провадження № 0000262 від 25.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та кримінальне провадження № 0000275 від 07.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, об`єднані в одне провадження за № 0000019 за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.371 КК України.

За результатами досудового розслідування 24.03.2016 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018 року за скаргою ОСОБА_7 постанову про закриття кримінального провадження від 24.03.2016 року скасовано. Підставою скасування зазначено неповноту перевірки тверджень ОСОБА_7 в частині доводів щодо внесення неправдивих відомостей в постанову про порушення кримінальної справи № 4081001 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України від 02.07.2010 року.

28.02.2019 року постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_19 кримінальне провадження №0000019 від 31.05.2013 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях начальника ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_20 , начальника УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_21 та його заступника ОСОБА_22 , старшого слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_9 , старшого слідчого в ОВС СУГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 , оперуповноваженого УБОЗ ГУМВС України в області ОСОБА_23 та оперуповноваженого УБОЗ ГУМВС України в області ОСОБА_24 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.371 КК України.

Апеляційний суд не погоджується із зазначеним висновком слідчого судді, оскільки слідчий суддя, розглядаючи скаргу, не надав належної правової оцінки доводам заявника щодо неповноти проведення слідчим досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Матеріалами провадження встановлено, що органами досудового розслідування не було перевірено всіх обставин, які були зазначені у заяві ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегії суддів не зрозуміло, на підставі яких доказів слідчим прийняте процесуальне рішення про закриття, оскільки проведене ним розслідування не є ефективним, тому що всі докази детально не вивчені, висновки необґрунтовані належним чином, містять певну непослідовність та значні недоліки, не надано належної оцінки зазначеним обставинам, не в повній мірі проведено слідчі процесуальні дії для здійснення розслідування даної справи, а саме в повному обсязі не встановлено обставини справи, не була дана оцінка доводам ОСОБА_7 про наявність в матеріалах справи двох постанов про порушення кримінальної справи щодо нього, одна з яких мала вирішальне значення для прийняття рішень, які суттєво обмежували права і свободи заявника.

Зокрема, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 показав, що 06.08.2010 року він знаходився в смт. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області на базі відпочинку «Дельфін», приблизно о 15 годині на територію бази відпочинку зайшли троє невідомих йому чоловіків та підійшли до нього, не представившись, не показуючи посвідчення працівників міліції, та документа. на підставі якого його затримали, відразу наділи на його руки спецзасоби «браслети металеві». Працівники міліції, які затримали його на базі відпочинку «Дельфін» не мали на те законних підстав, так як в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням його та інших осіб, яка розглядається судом, відсутня постанова про його привід. Він не ухилявся від слідства, оскільки йому ніхто не вручав повістки про виклик.

Крім цього, ОСОБА_7 показав, що в матеріалах кримінальної справи № 4081001, яка розглядається судом, відсутня постанова про порушення кримінальної справи відносно нього від 02.07.2010 року, на підставі якої 09.08.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя йому обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Однак в матеріалах вказаної кримінальної справи міститься постанова про порушення кримінальної справи відносно нього від 01.07.2010 року, яка відрізняється за текстом від постанови про порушення кримінальної справи від 02.07.2010 року. Особисто він з постановою про порушення кримінальної справи від 01.07.2010 не ознайомлювався.

Під час проведення додаткового розслідування допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 показав на те, що слідчі змусили його під психологічний тиском дати завідомо неправдиві покази відносно ОСОБА_8 . А коли він перебував у кабінеті будівлі УБОЗ, з ними проводили бесіду правоохоронці без складання протоколу, під час якої здійснювали психологічний тиск та примушували надати завідомо неправдиві покази.

В ході перевірки органом досудового розслідування було встановлено, що в матеріалах зазначеної кримінальної справи відсутня постанова про порушення кримінальної справи № 4081001 від 02.07.2010 року відносно ОСОБА_7 та інших за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України за фактом замаху на заволодіння майном ПАТ «МетаБанк», копія якої знаходиться у Ленінському районному суді м. Запоріжжя з клопотанням про обрання запобіжного захожу ОСОБА_7 . При цьому, у додатку до обвинувального акту - довідці про рух кримінальної справи відсутні данні про порушення кримінальної справи 02.07.2010 року. Але в матеріалах кримінальної справи та в довідці про рух наявна постанова про порушення кримінальної справи № 4081001 від 01.07.2010 відносно ОСОБА_7 та інших за ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_25 та замаху на заволодіння майном ПАТ «МетаБанк». Порівнянням вказаних постанов встановлено, що в копії постанови від 02.07.2010 року відсутній опис факту заволодіння майном ОСОБА_25 за ч.4 ст.190 КК України та запис про об`єднання кримінальних справ № 13560901 та № 4081001 в одне провадження.

Тобто, в ході досудового розслідування фактично було встановлено наявність двох постанов про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , проте під час перевірки матеріали, які знаходяться в архіві Ленінського районного суду м. Запоріжжя про оскарження постанови про порушення кримінальної справи та обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою органом досудового розслідування досліджені не були.

Під час проведення перевірки за фактом замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном ПАТ «Метабанк» були допитані лише працівники поліції. При цьому допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_9 пояснив, що у нього в провадженні знаходилась кримінальна справа № 481001 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.5 ст.191, ч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.255, ч.3 ст.209, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366, ч.4 ст.28, ч.ч.2,3 ст.358 КК України, яка направлена до суду для розгляду по суті. З приводу відсутності в матеріалах кримінальної справи № 4081001, яка розглядається судом, постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 від 02.07.2010 року ОСОБА_9 пояснив, що кримінальну справу за фактом доведення до банкрутства ПП «Полі-Про» було порушено 25.03.2010 року, за фактом замаху на заволодіння майном ПАТ «МетаБанк» - 15.03.2010 року, за фактом заволодіння майном ОСОБА_27 - 02.06.2010 року (всім цим справам присвоєно номер № 4081001). 06.11.2009 року було порушено кримінальну справу № 13560901 за фактом заволодіння майном ПАТ «МетаБанк». Вищевказані кримінальні справи були об`єднані в одну кримінальну справу за № 4081001. За скоєння вказаних злочинів 01.07.2010 року був затриманий ОСОБА_8 , а 02.07.2010 року йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Для арешту ОСОБА_8 готувалися копії матеріалів. У зв`язку з цим, було винесено постанову від 01.07.2010 року про порушення кримінальної справи відносно нього, ОСОБА_7 та інших осіб за фактом заволодіння та замаху на майно ПАТ «МетаБанк», яка і залишилася в матеріалах кримінальної справи. Разом з тим, коли обирався запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 , то готувалися копії документів. Також зазначив, що постанова про порушення кримінальної справи в електронному варіанті була неправильно збережена з технічних причин. Можливо, оригінал постанови не зберігся, у зв`язку з цим, коли роздруковували копії для суду могли направити копії відновлених постанов. Через технічну помилку була вказана дата 02.07.2010 року, а саме день арешту ОСОБА_8 , ці копії є помилкою і були роздруковані надалі при узгодженні взяття під варту ОСОБА_7 в суді. При цьому, не можна порушити відносно особи кілька кримінальних справ за одним і тим же фактам, тоді як за ці злочини вже було порушено кримінальну справу № 4081001 від 01.07.2010 року. Кримінальні справи, порушені відносно ОСОБА_7 , ніхто не закривав, а йому відповідно було пред`явлено обвинувачення за скоєння зазначених злочинів.

Зазначеним показанням свідка ОСОБА_9 не була дана належна оцінка під час проведення перевірки.

Крім того, під час проведення досудового розслідування допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 показав, що слідчий ОСОБА_9 вніс до протоколу вручення копії постанови про порушення кримінальної справи №350903-пр від 29.10.2010 року завідомо неправдиві відомості. Даний протокол слідчий ОСОБА_9 підробив у його присутності у лютому 2011 року в будівлі УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області. Також ОСОБА_8 показав, що в день вручення йому копії постанови про порушення кримінальної справи і складання протоколу вручення копії постанови про порушення кримінальної справи №350903-пр від 29.10.2010 року він перебував у СІЗО №10 м. Запоріжжя, з будівлі СІЗО у цей день його не вивозили і слідчий ОСОБА_9 в будівлю СІЗО №10 м. Запоріжжя до нього не приїжджав. У зв`язку з цим, протокол вручення копії постанови про порушення кримінальної справи №350903-пр від 29.10.2010 року він не підписував, копію постанови про порушення кримінальної справи не отримував.

Зазначені обставини, а також показання ОСОБА_7 про те, що слідчі оказували на нього психологічний тиск та змусили його дати завідомо неправдиві покази відносно ОСОБА_8 органом досудового розслідування перевірені не були.

Крім того, постановою слідчого від 24.03.2016 року кримінальне провадження №0000019 від 31.05.2013 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018 року за скаргою ОСОБА_7 постанову про закриття кримінального провадження від 24.03.2016 року скасовано. Підставою скасування зазначено неповноту перевірки тверджень ОСОБА_7 в частині доводів щодо внесення неправдивих відомостей в постанову про порушення кримінальної справи № 4081001 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України від 02.07.2010 року, та надані органу досудового розслідування вказівки перевірити зазначені факти. Проте органом досудового розслідування не було виконано вказівок суду першої інстанції та знову закрито кримінальне провадження без проведення належної перевірки. Не було проведено належної перевірки за фактом застосування органом досудового розслідування недозволених методів ведення слідства та психологічного тиску на ОСОБА_7 , якому вже було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також не виконані інші процесуальні дії для встановлення істини у кримінальному провадженні.

При цьому, у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили слідчому належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що стосовно особи, яка позбавлена свободи, або взагалі, якій протистоять працівники правоохоронних органів, будь-яке застосування фізичної сили, яке не було викликано суворою необхідністю внаслідок власної поведінки особи, принижує людську гідність та є порушенням права, гарантованого статтею 3 Конвенції (рішення у справі «Рібіч проти Австрії», п. 38, рішення у справах «Мете та інші проти Туреччини», заява № 294/08, п. 106, від 4 жовтня 2011 року, «Ель-Масрі проти Колишньої Югославської Республіки Македонія», заява № 39630/09, п. 207, ЕСНR 2012, та «Буїд проти Бельгії», заява № 23380/09, п. 101, від 28 вересня 2015 року).

Коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 цієї Конвенції гарантувати «кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Тобто, органи влади завжди повинні сумлінно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінального провадження або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень.

Не зважаючи на вищезазначене, слідчий дійшла висновку про відсутність складу злочину у діях працівників поліції, не обґрунтувавши цей висновок достатньо вагомими аргументами. На думку колегії суддів, підхід слідчого до розслідування скарги ОСОБА_7 здебільшого мав на меті виправдання підозрюваних працівників поліції, а не встановлення фактичних обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо доказування, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

З огляду на вказані вимоги кримінального процесуального закону, враховуючи встановлену під час апеляційного розгляду неповноту досудового розслідування, колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне постановити нову, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Отже, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, постанова слідчого про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню для здійснення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2019 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Запорізької області від 28.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 31.05.2013 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_19 від 28.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 31.05.2013 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 31.05.2013 року, направити слідчому відділу прокуратури Запорізької області для здійснення досудового розслідування.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4