КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 жовтня 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянки України, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше судимої: 26 червня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, за ч. 1, 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1700, 00 грн.,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та обрано міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 16 листопада 2019 року включно, з одночасним визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, постановлену з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що ОСОБА_7 будь-яких шахрайських дій не вчиняла, протягом останнього року займалася влаштуванням туристичних поїздок по країнах Європи та Кавказу. Кошти, що ОСОБА_7 отримувала витрачалися нею на транспорт, візові платежі та оплату послуг туристичної інфраструктури. В разі якщо туристична поїздка з тієї чи іншої причини ставала неможливою, ОСОБА_7 повертала кошти замовникам туристичної послуги. Данні факти були встановлені в ході судового засідання.
На думку захисника, висновок суду про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, надуманими і нічим не підтвердженими. Слідчим суддею взагалі не досліджувалися характеризуючі матеріали щодо ОСОБА_7 , не перевірено наявність та міцність її соціальних зв`язків, стороною обвинувачення не наводилося доводів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної, яка підтримала апеляційну скаргу захисника, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені доводи у скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження Білоцерківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28 серпня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002450, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
17 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
Того ж дня, старший слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, з одночасним визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрювану ОСОБА_7 , заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрювану, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, вчинити новий злочин, незаконно впливати на потерпілих, з метою схилення їх до відмови від написання заяв про отримання компенсації, які теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою, а також враховано, що ОСОБА_7 26 червня 2019 року засуджена Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за вчинення 52 епізодів заволодіння чужим майном шляхом обману.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин справи, визначив заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків у випадку внесення застави, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. З таким висновкомслідчого судді погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та обрано міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 16 листопада 2019 року включно, з одночасним визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/5733/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_1