Справа № 334/7210/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Запорізького районного суду Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисників обвинуваченого, адвокатів ОСОБА_10

ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені Запорізького районного суду Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000772 у відношенні: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження № 0000772 відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав до суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке обґрунтоване наступним.

Органом досудового розслідування потерпілими по даному кримінальному провадженню було визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в той час як ОСОБА_9 в обвинувальному акті інкримінується закінчений замах на заволодіння шляхом обману групою осіб в особливо великих розмірах майном СФГ «Марія», яке є самостійним суб`єктом цивільних відносин.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 в своїх нотаріально засвідчених заявах зазначили, що вони не мають до обвинуваченого ОСОБА_9 будь-яких претензій матеріального характеру, що також підтверджує необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримав подане ним клопотання та просив суд його задовольнити.

Другий захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 та сам обвинувачений ОСОБА_9 також підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору заперечив з огляду на його необґрунтованість.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо можливості призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 до судового розгляду. Зазначила, що вона дійсно писала заяву про те, що вона не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого, однак має претензії морального характеру, від яких вона не відмовлялась і не відмовляється. Проти клопотання сторони захисту заперечувала.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав думку прокурора стосовно можливості призначення даного кримінального провадження до судового розгляду та фактично повторив доводи, що були висловлені потерпілою ОСОБА_6 . Заперечував проти клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

Колегія суддів, вислухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту встановлені частиною другою статті 291 КПК України. Відповідно до вказаної норми обвинувальний акт повинен містити, з-поміж іншого, анкетні відомості кожного потерпілого (п. 3) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (п. 7).

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України. Потерпілими у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України (з анкетними відомостями) зазначено в обвинувальному акті.

Обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України сформульоване як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, групою осіб в особливо великих розмірах.

При цьому зі змісту обвинувального акту вбачається, що злочинні дії, які інкримінуються ОСОБА_9 , стосувались не майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а майна юридичної особи Селянського (фермерського) господарства «Марія». Жодних дій, пов`язаних з заволодінням майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_9 не інкримінується.

У відповідності до приписів частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В обвинувальному акті не зазначено, якої моральної, фізичної або майнової шкоди завдано потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Таких же висновків дійшов Апеляційний суд Запорізької області в своїй ухвалі від 20 листопада 2013 року по цій же справі (11-425/13; провадження 11/778/979/13), якою було скасовано вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя відносно ОСОБА_9 від 17 червня 2013 року, а кримінальну справу направлено прокурору на додаткове розслідування (том 1, а.с. 60-68).

У своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що ані в ході досудового слідства, ані в судових засіданнях не було встановлено, яка ж істотна шкода було спричинена потерпілим протиправними діями ОСОБА_9 і чи була вона взагалі спричинена, оскільки на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_9 протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_13 до фермерського господарства «Марія» не мали ніякого відношення. Керівник (на той час) СФГ «Марія» неодноразово ставив питання про визнання вказаного підприємства потерпілим та допиті його як представника СФГ в якості потерпілого, однак йому було відмовлено з тих підстав, що СФГ «Марія» матеріальна шкода не була спричинена.

При оформленні обвинувального акту та направленні його до суду прокурором не було враховано вказівки вказаної постанови суду апеляційної інстанції, які є обов`язковими для органу досудового розслідування з огляду на вимоги ч. 6 ст. 374 КПК України (1960 року, який діяв на той час).

Таким чином, призначення даного кримінального провадження до судового розгляду за участю потерпілих, щодо яких в обвинувальному акті відсутні відомості про завдання їм будь-якої шкоди, призведе до порушення процесуальних прав юридичної особи, у замаху на заволодіння майном якої обвинувачується ОСОБА_9 .

З системного аналізу норм Кримінального процесуального кодексу України випливає, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору є не просто його формальна невідповідність вимогам КПК України, а така невідповідність, яка не може бути усунена судом в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що згідно з приписами ч. 7 ст. 55 КПК України суд не має можливості самостійно залучити до даного кримінального провадження юридичну особу, вчинення шахрайських дій відносно майна якої інкримінується обвинуваченому ОСОБА_9 , суд вважає можливим задовольнити клопотання сторони захисту та повернути прокурору обвинувальний акт як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000772 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення її повного тексту.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3