ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1568/19 Справа № 188/342/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора області на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Брянка Луганської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, одружений, пенсіонер, інвалід 2 групи, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 128 КК України, було закрито.
Як установлено судом, ОСОБА_7 04.01.2019 року приблизно о 18 год. 00 хв. (точний час в ході судового слідства не встановлено), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_8 , на ґрунті давніх неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи більш обачливо, штовхнув ОСОБА_8 в область правого передпліччя, внаслідок чого остання не втрималася на ногах та впала на ліву верхню кінцівку долонею вниз, отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритого поперекового перелому шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, без зміщення уламків; механізм травми: падіння потерпілої з упором на ліву кисть, які згідно висновку експерта № 20 від 05.02.2019р. за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.
Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, у той час, коли потерпіла підводилась з підлоги після падіння, умисно з силою наніс ОСОБА_8 ще не менше чотирьох ударів в область тулубу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми 2-4 міжреберних проміжків по біля грудинній лінії правої половини грудної клітки, гематоми 10-го міжреберного проміжку по біляхребтовій лінії правої половини грудної клітки, синця внутрішнього квадранта лівої молочної залози, синця 10-го міжреберного проміжку по лопатковій лінії правої половини грудної клітки, які згідно висновку експерта №20 від 05.02.2019 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що згідно з положеннями ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або сунула заподіяну шкоду.
Передумовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості (крім корупційних злочинів).
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 18 Постанови Пленуму верховного Суду України Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки від 04 червня 2010 року №7 згідно зі статтями 45 - 48, ч. 1 ст. 97 КК України однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.
Як убачається з встановлених обставин, ОСОБА_7 різними та відокремленими одна від одної діями, вчинив два злочини, передбачені різними статтями КК України, один з яких віднесено до злочинів невеликої тяжкості, а інший - необережний злочин невеликої тяжкості. Тобто, у даному випадку має місце реальна сукупність злочинів, що виключає можливість для застосування положень ст. 46 КК України.
Таким чином, наведене призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.
Водночас, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а тому і законного судового рішення.
Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 128 КК України, було закрито.
Як вбачається з обвинувального акту кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011, відносно ОСОБА_7 , останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 128 КК України, а саме у завданні умисних легких тілесних ушкоджень та з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинені правопорушення та закриття кримінального провадження стала ст. 46 КК України, відповідно до якої особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або сунула заподіяну шкоду.
Водночас, слід звернути увагу, що згідно зі статтями 45 - 48, ч. 1 ст. 97 КК України однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше.
Особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна (п. 18 Постанови Пленуму верховного Суду України Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки від 04 червня 2010 року №7).
Враховуючи вище встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування положень ст. 46 КК України та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим, з огляду на те, що ОСОБА_7 різними відокремленими одна від одної діями, вчинив два злочини, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України, тобто передбачених різними статтями КК України, один з яких віднесено до злочинів невеликої тяжкості, а інший необережний злочин невеликої тяжкості, що свідчить про наявність реальної сукупності злочинів, яка виключає можливість для застосування положень ст. 46 КК України.
Таким чином, постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України та закриваючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 128 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до положень ст. 409, 413 КПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги той, факт що діючим КПК України, з одного боку чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, а з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 415 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
А тому, керуючись положеннями ст. ст. 409, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора області задовольнити.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_4
ОСОБА_3