ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/623/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/276/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7

(в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі засуджена просить зарахувати час її перебування у Київському СІЗО-13 з розрахунку один день перебування в ув`язненні за два дні позбавлення волі, так як під час її перебування у Київському СІЗО в період з 22.10.17 по 12.02.19 Касаційним судом розглядалось кримінальне провадження щодо неї. Свої вимоги мотивує тим, що 02.12.15р. Хмельницьким міськрайонним судом її визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21.06.16 р. вказаний вирок залишено без змін. А під час розгляду її касаційної скарги її етапували до Київського слідчого ізолятора, де вона перебувала з 22.10.17р. по 12.02.19р., в зв`язку з чим вона звернулась до Збаразького районного суду про перерахування їй цього строку з розрахунку один день за два згідно ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену яка підтримала апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти її задоволення, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.15р. ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року вказаний вирок залишено без змін та зараховано засудженій ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у період з 07.06.2015р. по 21.06.2016р. включно.

Постановою Верховного суду від 07 лютого 2019 року, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.15р. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

З 22.10.17р. по 12.02.19р. засуджена ОСОБА_7 утримувалась в Київському слідчому ізоляторі у зв`язку з переглядом її справи судом касаційної інстанції.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вирок суду вже набрав законної сили, тому відсутні підстави для зарахування засудженій ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання період утримання її під вартою на час вирішення касаційної скарги.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст.23 КПК України.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року № 838-VIII ч.5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно із ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", незалежно від процесуального порядку попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Тобто, попереднє ув`язнення визначається не умовами тримання в слідчому ізоляторі, а стадіями кримінального провадження від обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зарахування строку, протягом якого ОСОБА_7 перебувала у Київському слідчому ізоляторі під час розгляду касаційної скарги на вирок суду у даному кримінальному провадженні, оскільки до того часу її попереднє ув`язнення закінчилось і вона вважалась такою, що вже відбуває призначене вироком суду покарання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання часу її перебування у Київському слідчому ізоляторі, оскільки таке перебування для участі у касаційному перегляді судового рішення, щодо неї, яке набрало законної сили, не є строком попереднього ув`язнення в розумінні положень ч.5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення".

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 закінчився з постановленням щодо неї ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21 червня 2016 року, тобто з моменту набрання вироком законної сили.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам провадження і вимогам кримінального закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Керуючись ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VІІІ), ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.04.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи