Справа № 308/2933/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
25.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, який обвинувачується за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України - строком до 27 жовтня 2019 року
та водночас відмовлено у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та взяття на поруки.
Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивував прийняте рішення тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, які пов`язані із застосуванням насильства до потерпілого, спрямованого на заподіяння смерті; за які, в разі доведення його винуватості, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років або довічне позавлення волі. Відтак, суд дійов висновку, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а також існує ризик, що він може продовжувати вчиняти інші злочини, чинити тиск на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, з метою зміни його показів та що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 у справі №3-208/2018(2402/18), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, просить ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати та застосувати запобіжний у виді особистої поруки з передачею на поруки гр. ОСОБА_9 . Вказує, що наведені прокурором ризики не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, між тим ОСОБА_6 тримається під вартою вже близько 9-ти місяців, що є тривалим часом, а розгляд справи не закінчений. Зазначає, що за цей час жодних зауважень до поведінки ОСОБА_6 не було та немає ніяких доказів того, що він чи його родичі впливають на потерпілого або свідків. Суд також не врахував, що , обвинувачений раніше не судимий, характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, на утриманні у нього є батьки похилого віку та брат інвалід ІІІ групи, що свідчить про міцність родинних зв`язків. Підстав стверджувати, що він має на меті переховуватися від суду також немає; всі зібрані слідством матеріальні докази знаходяться у сторони обвинувачення, проведено всі експертизи; протягом досудового розслідування та судового розгляду ні обвинувачений, ні його родичі будь-яким чином не впливали на потерпілого, а тому всі наведені прокурором ризики є надуманими. Крім того, з початку досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_6 віднеслися упереджено, ігноруючи презумпцію невинуватості, останньому 31.12.2018 було спричинено тілесні ушкодження і не надано медичної допомоги, та досудове розслідування проводилося з порушення вимог КПК України.
Вважає, що прокурором не надано жодних належних доказів, які б підтверджували ризики встановлені ст. 177 КПК України та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Діями сторони обвинувачення через неможливість забезпечення явки в судове засіданні свідків обвинувачення зумовлено тримання обвинуваченого в ізоляції значний час і термін перебування ОСОБА_6 під вартою не може виправдовуватися тільки тяжкістю інкримінованих йому статей.
Також зазначає, що відмовляючи у зміні ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку ОСОБА_9 , суд не навів жодних підстав які б вказували на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та чому суд не визнає її особу такою, що заслуговує на особливу довіру.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи адвоката ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги, прохання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який також заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи обвинуваченого небезпечним з огляду на те, що він йому спричинив 17 ножових поранень, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Суд першої інстанції дотримав положень зазначеної норми закону. В ухвалі про продовження строку тримання під вартою містяться посилання на обставини та ризики зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою застосування запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою, а саме: перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжити вчиняти нові злочини або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді. Як зазначив суд, ОСОБА_6 не працює, не одружений, на утриманні нікого немає, злочини вчинено ним із застосуванням насильства, спрямованого на заподіяння смерті потерпілому. Ризики, з урахуванням яких застосовано найсуворіший запобіжний захід, не зменшилися.
Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду. Як ствердили сторони апеляційному суду, у кримінальному провадженні допитано ряд свідків, проте, не допитано потерпілого та усіх свідків та самого обвинуваченого, що вказує на те, що ризики не відпали, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на потерпілого, свідків, може вчинити інший злочин, а тому апеляційний суд вважає рішення суду обгрунтованим. .
З огляду на те, що суд першої інстанції не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на даній стадії судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим питання про передачу на поруки адвокату ОСОБА_9 в своїй ухвалі не обговорював.
Апеляційний суд не ставить під сумнів авторитет адвоката ОСОБА_9 , однак, погоджується із судом першої інстанції, оскільки на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не вбачається. Водночас, погоджується з думкою прокурора, що за час дії запобіжного заходу, ризики наразі не зменшилися.
Інші доводи захисника, а саме щодо упередженості суду до сторони захисту під час судового розгляду, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки це не входить у предмет судового розгляду та не входить у компетенцію апеляційного суду.
Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 серпня 2019 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 27 жовтня 2019 року - залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :