УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Будапешт,Угорщини, громадянина України, з вищою освітою, працюючого Енергетична митниця ДФС України на посаді начальника управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст.364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді 22.11.2019 року надійшло клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Клопотання, зокрема, мотивоване тим, що Генеральною прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року за фактом створення у лютому 2010 року колишнім Президентом України ОСОБА_8 та його оточенням злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинення таких злочинів в період з 2010 року по теперішній час на території України та інших держав, у тому числі легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 та іншими статтями КК України.

19.11.2019 року, о 18 год. 37 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.11.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: рапортом оперуповноваженого УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_9 ; інформуванням заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ ОСОБА_10 від 12.10.2016 року вих. № 14/15-85; листом голови ДПС України ОСОБА_11 від 16.09.2011 року № 586/7/99-1; додатком № 1 до вказаного листа ОСОБА_11 ; листом першого заступника голови ДПА у Харківській області від 22.09.2011 року № 17121/7/21-033; письмовою вимогою голови комісії з проведення реорганізації ДПА у Харківській області ОСОБА_12 від 28.12.2011 року; доповідною запискою в.о. начальника відділу адміністрування акцизного збору та першого заступника голови комісії з проведення реорганізації ДПА у Харківській області від 26.12.2011 року № 763/21-016; протоколом огляду документів від 22.03.2019 року; протоколами допиту свідків; ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2018 року, від 07.03.2018 року; протоколами огляду від 18.11.2019 року, від 21.08.2018 року, від 14.07.2015 року; вироками Дніпровського районного суду м. Києва, Суворівського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року, від 30.08.2017 року, Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2018 рок, Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2018 року, від 30.10.2017 року, Ренійського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року.

У провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших членів злочинної організації; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжкими і передбачають можливість призначення покарання на строк до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Нещодавно публічно оголошено про активізацію роботи органів досудового розслідуванняу кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_13 та інших членів злочинної організації, очолюваної колишнім вищим керівництвом держави, у тому числі, щодо легалізації доходів злочинної організації, одержаних злочинним шляхом, з використанням механізмів ПАТ «Реал банк» та інших підприємств, участь в яких приймав ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, розуміння своєї причетності до діяльності цієї злочинної організації, а також реальної загрози притягнення до кримінальної відповідальності та невідворотності покарання за вчинені злочини може спонукати ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Про підозру в участі у злочинній організації також повідомлено Голові правління ПАТ «Реал банк» ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Крім того, особи, які засуджені за зазначеними у клопотанні вироками судів за вчинення злочинів у співучасті із ОСОБА_4 , дають викривальні показання та на теперішній час перебувають в Україні, і є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_15 може впливати на вказаних осіб з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Також у кримінальному провадженні встановлено збитки інтересам держави на суму понад 4,7 млрд. грн., значні суми яких були виведені за корон і їх подальше кінцеве скерування на теперішній час достеменно не встановлено.

З інформації про перетин державного кордону, наданої в листі від 20.11.2019 року № 51/7/1-7930 ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_4 , за період з 03.04.2016 року по 16.10.2019 року, виїжджав за межі України 24 рази.

Підозрюваний ОСОБА_4 не має суттєвих стримуючих факторів, які б утримували його від втечі за кордон та тривалого переховування від органів слідства та суду.

Відсутність майна, оформленого на підозрюваного ОСОБА_4 , може свідчити про намір останнього приховати доходи, одержані злочинним шляхом, у тому числі, шляхом оформлення придбаного майна на підставних осіб.

Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на вказаних підставних осіб та координувати їх діяльність з метою перешкоджання слідству та суду.

Крім того, у 2016 році ОСОБА_4 оформився на роботу до Енергетичної митниці ДФС України, де продовжує діяти в інтересах злочинної організації.

Свідки у кримінальному провадженні або знайомі ОСОБА_4 , перебували із ним у робочих та родинних стосунках службові особи Енергетичної митниці ДФС України, інші працівники податкових органів, рідна сестра, які володіють відомостями, що мають доказове значення.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи усвідомленим про наявність щодо нього обґрунтованої підозри намагатиметься тиснути на свідків у кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань, зміни раніше даних показань, тим самим, перешкоджаючи досудовому розслідуванню, або вживати інших заходів для перешкоджання кримінальному провадженню.

На наявність ризику продовження злочинної діяльності та намагання приховати вже вчинені, вказує і характер вчинених ОСОБА_4 злочинів, а саме, вчинення злочинів у складі чітко структурованої злочинної організації із заподіянням значної кількості фізичних та матеріальних ресурсів, тривалість їх вчинення, продуманість схеми вчинення злочинів із чітким розподілом функцій кожного співучасника, використання свого службового становища, відкритий і цинічний характер злочинних дій, стійкість сформованих злочинних намірів та нехтування будь-яких суспільних інтересів, окрім власних та інших учасників злочинної організації матеріальних та владних інтересів.

Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдино можливим заходом унеможливлення приховування підозрюваним ОСОБА_4 від встановлення належного йому та злочинній організації майна і злочинним шляхом здобутих коштів, для накладення на них арештів з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

У той же час, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризиків.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визначити розмір застави в сумі 50 000 000 грн., яка забезпечить виконання ОСОБА_4 , передбачених КПК України обов`язків та належну процесуальну поведінку.

Також у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_16 , яку затримано в порядку ст. 208 КПК України 11.11.2019 року, об 11 год. 15 хв., і строки слідства обчислюються саме з цього часу.

Прокурор підтримав клопотання, з мотивів у ньому наведених та просив задовольнити його.

Захисники та підозрюваний заперечили щодо задоволення клопотання, зазначивши про те, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не ґрунтується на матеріалах клопотання, тобто, є необґрунтованою, останній не вчиняв будь-яких протиправних дій, докази, які долучені до клопотання,не підтверджують обставин, викладених у підозрі, ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного наведені формально. Зокрема, вказали, що дані копій вироків, долучених стороною обвинувачення, не можуть бути доказом обґрунтованості підозри, оскільки в межах тих кримінальних проваджень не встановлювалась винуватість ОСОБА_4 . Крім того, звернули увагу на те, що ОСОБА_4 незаконно був затриманий 19.11.2019 року та до звільнення його за розпорядженням суду в судовому засіданні останній утримувався під вартою понад 60 годин. Також зауважили, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, працює, де позитивно характеризується, має сталі соціальні зв?язки.

Вивчивши клопотання, додатки до нього, заслухавши прокурора, захисників та підозрюваного, вивчивши документи долучені стороною захисту, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як убачається з матеріалів клопотання,постановою Генерального прокурора України ОСОБА_17 від 23.11.2017 року визначено підслідність кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. ч. 1, 3, 5 ст. 191; ч. ч. 1, 2 ст. 364; ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212; ч. ч. 1, 3, 5 ст. 191; ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 358; ч. ч. 1, 2 ст. 205; ч. 2 ст. 222-1; ч. 3 ст. 258-5; ч. ч. 1, 2 ст. 366; ч. ч. 3, 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. ч. 1, 2 ст. 357; ч. 2 ст. 364-1; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 367; ч. 1 ст. 388; ч. 1 ст. 209-1; ч. 3 ст. 365-2; ч. 4 ст. 368; ч. 3 ст. 368-2; ч. 1 ст. 396 КК України, у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року за слідчим відділом управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України.

19.11.2019 року, о 18 год. 37 хв., ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України прокурором третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержання законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_18 .

У цей же день, тобто, 19.11.2019 року начальником четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях ОСОБА_19 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 КК України.

21.11.2019 року постановою Генерального прокурора ОСОБА_20 у зв`язку із закінченням 20.11.2019 року строку дії повноважень слідчих органів прокуратури щодо досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 5 ст. 215 КПК України, з метою забезпечення належного слідства у провадженні № 0000400доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року слідчим органів безпеки.

Під час судового розгляду встановлено, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 прокурор посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази, перелік яких наведений у клопотанні, про що судом також зазначено вище.

Проаналізувавши долучені стороною обвинувачення до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що вони не містять будь-яких даних, які б поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 КК України, та які б могли переконати неупередженого спостерігача, що останній можливо вчинив дані злочини.

Зокрема, у наданих слідчому судді матеріалах, в тому числі в повідомленні про підозру, не міститься фактичних даних за який інкримінується вчинення даних кримінальних правопорушень та які б відповідали об`єктивній стороні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також не міститься об`єктивних даних на підтвердження вчинення ОСОБА_4 згаданих кримінальних правопорушень.

Більше того, слід звернути увагу на те, як саме викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень у тексті повідомлення про підозру.

Так, зі змісту повідомлення про підозру слідує, зокрема, що ОСОБА_4 інкриміновано участь у злочинній організації та вчинення у її складі ряду злочинів. При цьому, в повідомленні про підозру зазначено перелік осіб, які входили до складу злочинної організації.

Натомість, у доданих до клопотання матеріалах наявні ухвали стосовно деяких осіб, яківідповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 , входили до складу злочинної організації, про звільнення їх від кримінальної відповідальності.

Крім того, з обставин кримінальних правопорушень, що викладено у повідомленні про підозру, де фігурує ряд прізвищ осіб, не вбачається, які безпосередньо діяння вчинено ОСОБА_4 у складі злочинної організації, а також про обізнаність останнього у злочинних планах такої організації.

Показання свідків, протоколи допиту, яких долучено до клопотання, не містять даних, які б свідчили про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Таких відомостей не міститься і в інших доданих до клопотання доказів.

При цьому, слід звернути увагу, що не дивлячись на те, що слідчий суддя під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оцінюючи наявність обґрунтованої підозри, не повинен оцінювати докази як це має здійснювати суд під час здійснення судового провадження, і не має робити такі висновки, які б свідчили про доведеність винуватості або недоведеність винуватості особи у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, однак, зважаючи на положення ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З урахуванням наведеного вище, стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри, а також в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України наявності вагомих доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Тобто у даному випадку, виходячи із положення п.3 ч.3 ст. 132 КПК України, взагалі не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .

Окрім того, у клопотанні та в судовому засіданні прокурор зазначив, що підставами для застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших членів злочинної організації; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи дані про наявність ризиків можливої неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , на які послався прокурор, приходжу до висновку, що в судовому засіданні не доведено, що зазначені ризики, дійсно мають місце.

Беручи до уваги наведене, а також дані про особу ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності не притягався, працює, має постійне місце проживання та реєстрації, що в сукупності свідчить про недоведеність та про формальне наведення стороною обвинувачення ризиків.

Факт неодноразового виїзду ОСОБА_4 за межі України, у період з 03.04.2016 року по 16.10.2019 року, не може свідчити про його можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Отже, прокурором не доведено всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

А тому, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 та відсутності ризиків, заслуговують на увагу.

Також, слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо незаконності затримання ОСОБА_4 , оскільки на момент затримання останнього 19.11.2019 року в органу досудового розслідування були відсутні підстави, визначені ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді.

Крім того, незважаючи на положення ч. ч. 1, 2 ст. 211 КПК України, згідно з якими, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, а також затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 поза межами цих строків був доставлений під вартою до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більше того, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року звернувся прокурор четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 .

При цьому, з матеріалів клопотання вбачається, що постановою Генерального прокурора ОСОБА_20 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 21.11.2019 року, у зв`язку із закінченням 20.11.2019 року строку дії повноважень слідчих органів прокуратури щодо досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 5 ст. 215 КПК України, з метою забезпечення належного слідства у провадженні № 0000400 доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року слідчим органів безпеки та матеріали досудового розслідування цього кримінального провадження направлено до Головного слідчого управління Служби безпеки України.

З мотивувальної частини згаданої постанови слідує, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалося слідчими органів прокуратури в межах повноважень регламентованих абзацом четвертим пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Також при винесенні постанови Генеральний прокурор керувався ч. 5 ст. 36; ст. ст. 110, 216, п. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Згідно з положеннями абзацу четвертого пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, після введення в дію частини п`ятої статті 216 цього Кодексу розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не пізніше дня початку діяльності відповідно Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур.

Частиною п`ятою статті 216 КПК України визначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, зокрема, злочин вчинено Президентом України, повноваження якого припинено.

З даних повідомленої ОСОБА_4 підозри у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року слідує, що колишній Президент ОСОБА_8 здійснював керівництво злочинною організацією, до складу якої, серед інших осіб, увійшов ОСОБА_4 .

При цьому, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 та іншими статтями КК України, частина з яких підслідна Національному антикорупційному бюро України.

Частиною 5 статті 36 КПК України, якою, в тому числі, керувався Генеральний прокурор при винесенні постанови від 21.11.2019 року, передбачено, що Генеральний прокурор своєю вмотивованою постановою має право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

Доречним є зауважити, що постанова прокурора від 21.11.2019 року не містить відомостей щодо наявності спору про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Таким чином, оцінивши зміст постанови від 21.11.2019 року, яка, крім іншого, не є вмотивованою, слідчий суддя дійшов висновку, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року всупереч наведеним положенням КПК України доручено ГСУ СБ України, тобто іншому органу досудового розслідування, тоді як ряд кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

З урахуванням наведеного, прокурор звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до суду, в межах територіальної юрисдикції якого не знаходиться орган досудового розслідування, якому згідно з вимогами КПК України підслідне кримінальне провадження № 0000400 від 31.01.2013 року.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що під час судового розгляду прокурором не доведено обґрунтованості підозри поза розумним сумнівом та наявності ризиків, тобто всіх обставин зазначених у ч. 1 ст. 194 КПК України, у відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись, ст.ст. 2, 3, 17, 14, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199,309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання прокурора в рамках кримінального провадження № 0000400 від 31.01.2013 р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст.364; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 212 КК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів, з моменту її оголошення.

Слідчий суддя