Справа № 640/1334/19
05.09.2019 09.42 год. до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло клопотання прокурора відділу прокуратруи Харківської області радника юстиції ОСОБА_2 , в якому прокурор просить накласти арешт зазначене в клопотанні майно, а саме: мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_1 який перебував у власності ОСОБА_3 та був вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; майно на яке накладено арешт зберігати згідно з «Порядком зберіганням та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого потсановою Кабінету Міністру України №1104 від 19.11.2012.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171, абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна не додано оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання щодо підстав і мети арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України.
Більш того, в порушення п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора про арешт майна, вилученого 27.08.2019 в ході обшуку, перелік документів, на які сторона обвинувачення просить накласти арешт, не містить даних щодо належності таких документів конкретним фізичним особам, тощо. Даних про те, що вказаний мобільний телефон належать саме ОСОБА_3 , як того вимагає п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання не залучено.
Крім того, згідно абз. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
В разі задоволення слідчим суддею клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, в порушення вимог абз. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, позбавлений можливості визначити місце зберігання вказаного вище майна, оскільки в клопотанні прокурора міститься лише посилання на Порядком зберіганням та передачі речових доказів стороною обвинувачення, затверджений потсановою Кабінету Міністру України №1104 від 19.11.2012, однак конкретного можливого місця зберігання вказаного майна в клопотанні прокурора не зазначено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 7, 170 - 173 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1