Провадження № 11-кп/4820/555/19
Справа № 686/5960/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №0008016 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 червня 2019 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Хмельницького, громадянку України, українку, не заміжню, не працюючу, з середньою освітою, зареєстровану та проживаючу за адресою, АДРЕСА_1 , раніше судиму:
-10 травня 2007 року Хмельницьким міськрайонний судом за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ст.70 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17 липня 2007 року ухвалою апеляційного суду Хмельницької області вирок змінено, дії перекваліфіковано з ч.4 ст.187 на ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121, ст.70 КК України призначено покарання 10 років позбавлення волі; 11.10.2013 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково звільнена від відбування покарання із Чорноморської ВК (№74) Одеської області,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 12.12.2018 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1716 грн. 00 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.
Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2018 року на речові докази, скасовано.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КК України.

За вироком суду, 12.12.2018 року близько 01:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлової кімнати будинку АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв, розпочала словесну суперечку із ОСОБА_9 , який з метою уникнення подальшого конфлікту ліг відпочивати на ліжко у зазначеній вище кімнаті. В свою чергу, ОСОБА_7 , будучи обуреною такою поведінкою ОСОБА_9 , на ґрунті особистих, раптово виниклих неприязних відносин, що склались між ними під час зазначеної суперечки, схопила за верхній одяг потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та перетягнувши його з ліжка до кухні, поклала його спиною на підлогу, після чого, з метою вбивства потерпілого, ОСОБА_7 , сівши зверху на живіт ОСОБА_9 та тримаючи в руках керамічну кружку, яку взяла на столі у вказаній кімнаті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно нанесла даною кружкою не менше двох ударів по голові потерпілого, після чого, взявши скляний графин, умисно нанесла ним один удар по голові ОСОБА_9 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді ран лобної ділянки зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та крововиливів правої та лівої навколо очних ділянок, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел спрямований на заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_7 взяла із столу кухні столовий ніж та, сидячи на потерпілому, умисно нанесла лезом ножа один удар по передній поверхні грудної клітки останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини з пошкодженням аорти (рани передньої поверхні грудної клітини справа, рани висхідного відділу аорти з розвитком крововтрати), яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, від якого ОСОБА_9 відразу помер на місці події.
Обвинувачена в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити, призначити їй покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.
Свої вимоги аргументує тим, що призначене їй покарання є занадто суворим, яке не відповідає тяжкості вчиненого і особі винної.
Зазначає, що суд судом першої інстанції не враховано, що вона визнала вину в повному обсязі, щиро розкаялась, давала правдиві показання і допомагала у розкритті злочину. Також не враховано стан її здоров`я.
На її думку, є всі підстави для призначення їй покарання нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченій останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в якій фактичні обставини та правова кваліфікація дій обвинуваченої не оскаржуються.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченій покарання з врахуванням положень ст.69 КК України, оскільки покарання ОСОБА_7 у виді та в розмірі, визначеному вироком місцевого суду, належним чином мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, за правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Покарання призначене обвинуваченій ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, є законним та справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, а тому підстав вважати призначене покарання надмірно суворим, про що зазначається у апеляційній скарзі обвинуваченої, не вбачається.

Призначаючи обвинуваченій покарання, місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_7 скоїла особливо тяжкий злочин, від її дій настали тяжкі наслідки - смерть людини, вона раніше судима, за місцем проживання характеризується посередньо. ОСОБА_7 хоча і визнала факт заподіяння смерті ОСОБА_9 в суді першої інстанції, проте розкриттю злочину не сприяла та не розкаялась.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом правомірно визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Отже, будучи раніше судимою, в тому числі і за тяжкі злочини, обвинувачена відбувала реальне покарання, однак належних для себе висновків не зробила та вчинила новий умисний, особливо тяжкий злочин, що свідчить про її підвищену суспільну небезпечність та схильність до вчинення суспільно небезпечних діянь.

Такі обставини дають підстави колегії суддів вважати, що призначення ОСОБА_7 покарання нижчого від найнижчої межі, визначеної у санкції ч.1 ст.115 КК України, не сприятиме виправленню обвинуваченої, а також може створити у обвинуваченої та інших осіб схильність до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначений ОСОБА_7 строк покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірним протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, місцевим судом під час призначення обвинуваченій розміру покарання, враховувалися обставини, якими обґрунтовуються апеляційні вимоги обвинуваченої, з відповідною їх оцінкою.

В свою чергу, ОСОБА_7 не наведено переконливих доводів на обґрунтування того, що призначене їй покарання є неправильним, явно несправедливим через його суворість, та того, що саме застосування до неї положень ст.69 КК України забезпечить її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Отже, з огляду на таку усталену поведінку обвинуваченої у поєднанні з її характеристикою, висновок місцевого суду про неможливість досягти мети виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є обґрунтованим, а призначене покарання справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни вироку суду, щодо останньої не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а її апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4