КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2019, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Прилуки Чернігівської області, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, і призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України, за вставлених судом обставин.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік, звільнивши її на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченої, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.ст. 55, 75 КК України, та незастосування ст. 77 КК України. Зокрема, прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції безпідставно звільнив її від додаткового покарання. Обґрунтовує необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Разом з тим, відповідно до ст.77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за нормою ч. 1 ст.75 КК України не допускається.
В порушення вказаних норм та усталеної судової практики суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, безпідставно звільнив її від відбування як основного, так і додаткового покарання, тоді як повинен був призначити їй додаткове покарання до реального відбування.

Отже доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, до реального відбування знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора щодо необхідності скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку є обґрунтованою та її слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2019 щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч. 3 ст. 191 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік за умови, що вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на неї відповідно до ст.76 КК України вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2019.
В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2019 щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2