Провадження №11-п/4911/80/19
судді ОСОБА_1
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року вищезазначену скаргу передано на розгляд Вищому антикорупційному суду на підставі того, що слідчий суддя місцевого суду загальної юрисдикції позбавлений можливості судового контролю у кримінальних провадженнях, віднесених до юрисдикції Вищого антикорупційного суду з дня початку його роботи.
13 вересня 2019 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду надіслано до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду подання за вих.№80/2019 щодо вирішення питання про направлення матеріалів за скаргою ОСОБА_2 із Вищого антикорупційного суду до Солом`янського районного суду міста Києва на підставі ст.34 КПК України. Подання обґрунтоване тим, що відповідно до пп.3 п.20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України не передбачає передачу на розгляд слідчим суддям Вищого антикорупційного суду скарг, які надійшли до слідчих суддів місцевих загальних судів і не розглянуті до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, та до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Ухвалою колегії Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 01.10.2019 року кримінальне провадження за поданням Вищого антикорупційного суду щодо вирішення питання про направлення матеріалів за скаргою ОСОБА_2 до Солом`янського районного суду міста Києва закрито, матеріали повернуто до Вищого антикорупційного суду.
Вважаю за необхідне висловити окрему думку з приводу вказано рішення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Питання визначення предметної підсудності справ Вищому антикорупційному суду регулює ст. 33-1 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає вичерпний перелік злочинів, розгляд кримінальних проваджень щодо яких віднесено до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Так, згідно ч. 1 ст. 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених у примітці статті 45 Кримінального кодексу України (ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 Кримінального кодексу України), а також ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Варто звернути увагу й на те, що особливістю перехідного періоду є те, що скарги до Вищого антикорупційного суду надходять із інших судів, а п. 2 ч. 2 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України передбачає повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, саме особі, яка подала таку скаргу. Тобто слідчий суддя не має можливості повернути скаргу, яка є явно непідсудною Вищому антикорупційному суду за ст. 33-1 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, з якого вона надійшла, так як не має таких повноважень. Тобто ця ситуація не врегульована Кримінальним процесуальним кодексом України і потребує вирішення на основі застосування загальних засад кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України), що фактично означає можливість вирішення цього питання Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду за поданням аналогічно як це регламентується ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
У той же час, затягування строків розгляду даної скарги, яка надійшла на адресу Солом`янського районного суду міста Києва ще 18.06.2019 суперечать ст. ст. 8 (в Україні визнається і діє принцип верховенства права), 55 (права і свободи людини і громадянина захищаються судом), 125 (судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом), 129 (суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права) Конституції України як Основного національного закону, який має найвищу юридичну силу в системі законодавчих нормативно-правових актів та виступає гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а також не відповідає вимогам ст. ст. 6 (справо на справедливий суд), 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і громадянина, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97.
На момент звернення зі скаргою та на даний час компетентним судом для розгляду такої скарги є Солом`янський районний суд міста Києва. Особа, що звернулась з такою скаргою, розраховувала на її розгляд у строк та в порядку, визначеним КПК України. Підстави для неправомірного, на моє переконання, направлення непідсудних Вищому антикорупційному суду матеріалів провадження з Солом`янського районного суду міста Києва до Вищого антикорупційного суду не залежали від волі скаржника, зумовили фактичне блокування процесу розгляду його скарги по суті.
Прийняте більшістю складу колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду рішення про закриття провадження за поданням слідчого судді Вищого антикорупційного суду щодо передачі за підсудністю скарги та повернення матеріалів подання до Вищого антикорупційного суду, фактично блокує процес захисту прав скаржника, оскільки жодний слідчий суддя Вищого антикорупційного суду не має повноважень розглядати матеріали скарги у провадженні, не підсудному Вищому антикорупційному суду, як і не має права безпосередньо повернути матеріали за скаргою до Солом`янського районного суду міста Києва.
У ситуації, що склалась, єдиними вірним, на моє переконання, рішенням, враховуючи завдання та загальні засади кримінального провадження, викладені в статтях 2 та 7 КПК України, з метою сприянню подальшому якнайшвидшому розгляду скарги по суті, було направлення матеріалів скарги за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Суддя: ОСОБА_1