Провадження №11-кп/801/1038/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, перебуває в цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- запобіжний захід до набранням вироком законної сили залишено тримання під вартою, але не довше ніж до 25.08.2019;
- строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили (моменту звернення вироку до виконання);
- згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України зараховано обвинуваченому у строк покарання строк перебування під вартою з 26.02.2019 по день набрання вироком законної сили (день звернення вироку до виконання) та вирішено долю речових доказів,
в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 26 лютого 2019 року близько 09:15 год. він, спільно з ОСОБА_10 , прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де знаходились матір останнього ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В зазначеному помешканні між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_11 розпочався словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин з приводу придбання житла, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 шляхом нанесення тілесних ушкоджень.
В подальшому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що діє протиправно, завдав ОСОБА_11 , яка сиділа в кріслі, декілька ударів кулаками рук в область голови, після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 покинули приміщення квартири, а ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_12 про те, що вона погано себе почуває та останній допоміг ОСОБА_11 прилягти на диван, де ОСОБА_11 знепритомніла.
Внаслідок дій ОСОБА_7 його матір ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до реанімаційного відділення Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма, кома другого ступеня». ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , не виходячи зі стану коми померла в приміщенні реанімаційного відділення Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які покрови голови відповідно лобно-скронево-тімяні ділянці справа, субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку об`ємом до 30 мл. (250 мл. видалено 26.02.2019 під час оперативного втручання), субарахноїдального крововиливу відповідно лобно- скронево-тімяній ділянці правої півкулі та лобно-скроневій ділянці лівої півкулі, забою мозку, внутрішньо-мозкової гематоми справа з проривом в боковий шлуночок; садно в тім`яній ділянці зліва, рана у правого кута роту, крововилив в слизовій нижньої губи справа, по синцю на зовнішній поверхні лівого плеча та задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя. Черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя стоїть в причинному зв`язку з смертю. Синці на кінцівках, садно в тім`яній ділянці, рана на обличчі, крововилив на слизовій нижньої губи, виникли не менш як 4 дій тупого твердого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26.02.2019 до дня набрання новим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення нового вироку апеляційним судом.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначила, що оскільки судом першої інстанції в резолютивній частині вироку зазначено два різні терміни зарахування строку попереднього ув`язнення, тому в цій частині вирок є незрозумілим, що унеможливлює його належне виконання.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що досліджені в судовому засіданні докази не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено. Так, потерпілий ОСОБА_13 , який перебуває у ворожих відносинах з обвинуваченим, не зміг пояснити обставини побиття ОСОБА_7 потерпілої ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_10 пояснила, що як тільки ОСОБА_7 почав наносити удари, вона його відтягнула від ОСОБА_11 , крім того, повідомила, що в кімнаті був ще присутній ОСОБА_12 , також захисник звертає увагу на те, що пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відрізняються, оскільки остання зазначала, що одразу відтягнула ОСОБА_7 від потерпілої, а ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 приблизно 6 ударів. Також, ОСОБА_7 пояснював, що дав ОСОБА_11 два ляпаси та один раз штовхнув у плече, а після того, як він та ОСОБА_10 покинули приміщення вказаної квартири, у ній залишився ОСОБА_12 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Захисник також звертає увагу, що згідно висновку експерта не визначено, яким саме тупим твердим предметом заподіяні тілесні ушкодження потерпілій.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні слід задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід відмовити, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених судом обставин базується на всебічно, повно і об`єктивно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині того, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, свідчать показання потерпілого ОСОБА_13 про обставини скоєння ОСОБА_7 злочину, який, хоча і не був свідком злочину, однак повідомив в судовому засіданні, що при телефонній розмові з матір`ю - ОСОБА_11 , остання повідомила, що її побив ОСОБА_7 , оскільки вона відмовилась від запропонованого варіанту квартири. Приблизно за півгодини він приїхав та мати вже лежала на дивані без свідомості.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_14 два удари рукою, після чого вона відтягнула його за руку та вони вийшли з квартири, при цьому зазначила, що не бачила, куди ОСОБА_15 наносив удари.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 26.02.2019 ОСОБА_16 знаходилась у нього, вона сиділа в кріслі, коли до квартири зайшов ОСОБА_15 зі своєю співмешканкою ОСОБА_17 та наніс ОСОБА_14 5-6 ударів кулаком у голову, після чого вони пішли. При цьому жодних сварок не було, він одразу почав наносити удари. Спочатку ОСОБА_16 була в нормальному стані, потім сказала, що приляже, оскільки погано себе почуває, після чого вона втратила свідомість. Приблизно через півгодини приїхав ОСОБА_18 та викликав швидку.
За висновками судово-медичних експертиз № 246 від 10.04.2019 та №33-к від 06.05.2019 черепно-мозкова травма могла виникнути від одноразової дії твердого тупого предмету, як від удару так і співударяння об такий та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.
За висновком експерта №365 від 15.05.2019 при огляді ОСОБА_7 було виявлено садно ділянки другого пястно-фалангового суглобу, належить до легких тілесних ушкоджень та виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо 26.02.2019.

Також вина обвинуваченого підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні: протоколом огляду місця події від 26.02.2019, протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2019. протоколом огляду місця події від 12.03.2019, протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2019 тощо.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично віднісся до показань свідка ОСОБА_10 щодо кількості ударів, оскільки вона повідомила, що в квартирі стояла за спиною ОСОБА_7 і не бачила куди і скільки разів останній вдарив ОСОБА_11 , також з показань свідка ОСОБА_12 та згідно з висновків судово-медичних експертиз видно, що ударів потерпілій було нанесено не менш як чотири.

Апеляційний суд критично оцінює невизнання вини обвинуваченого, як спосіб захисту, оскільки його покази спростовуються дослідженими судом доказами, які підтверджують перебування обвинуваченого на місці злочину та вчинення злочину саме ним.
Отже, дії ОСОБА_19 за ч.1 ст. 121 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, передбаченому санкцією ч.1 ст. 121 КК України, суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання, а тому підстав вважати покарання надто суворим чи м`яким немає.

Разом з тим, суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_19 , допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України з 26 лютого 2019 року з дня його затримання, однак зазначив два різні терміни його зарахування по день набрання вироком законної сили та по день звернення вироку до виконання, які не є тотожними термінами.
Крім того, ОСОБА_7 був звільнений з-під варти о 24:00 год. 24.08.2019 як особа, відносно якої строк утримання під вартою не продовжено.
За таких обставин, запобіжний захід у кримінальному провадженні у виді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчився 24.08.2019, а тому початок строку відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання на виконання вироку, при цьому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.02.2019 по 25.08.2019, однак необхідності в скасуванні вироку та ухваленні нового судом апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 412 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання змінити.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
У строк покарання зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 26 лютого 2019 року по 25 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: