Справа № 308/8626/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 11.09.2015 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, раніше не судимого, неодруженого, з неповною вищою освітою, призваного на військову службу за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 , командира бойової машини - командира відділення 3 гірсько-піхотної роти гірсько-піхотного батальйону, молодшого сержанта, редактора ТОВ «Сьогодні», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України,
встановив:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проходячи військову службу на командира бойової машини - командира відділення 3 гірсько-піхотної роти гірсько-піхотного батальйону, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби 16 березня 2015 року вчасно з основної щорічної відпустки на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 - Ужгородську дільницю полігону ( АДРЕСА_2 ) не прибув та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 28 квітня 2015 року, чим вчинив нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 23 липня 2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.
Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду про визнання винуватості. Також подала до суду клопотання щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_4 брав безпосередню участь в антитерористичній операції.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 23.07.2019, укладеної між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , вбачається, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, в обсязі згідно повідомлення йому про підозру від 23.07.2019.
Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, зокрема щирого каяття, з урахуванням положень ст. ст.50,63,65,75,76 КК України сторона обвинувачення узгодила з ОСОБА_4 покарання, яке слід призначити останньому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-2 ч. 1ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено.
Згідно з п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З правилами ч. 4ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Проте, разом з цим, в матеріалах справи міститься клопотання захисника обвинуваченого щодо застосування до ОСОБА_4 . Закону України «Про амністію у 2016 році». Захисник ОСОБА_5 вказує, що ОСОБА_4 вчинив злочин, що не є особливо тяжким, до набрання чинності вказаним Законом, а також брав безпосередню участь в антитерористичній операції, що є підставою для звільнення такого від відбування покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію».
Як зазначено у ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином, проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у періоди її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 43акону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону). Згідно ст. 13 даного Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Суд заслухав позицію учасників судового провадження, дослідив зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, врахував те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.
Враховуючи, що в матеріалах справи міститься клопотання захисника обвинуваченого щодо застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», а також з огляду на те, що відповідно до ст. 2 Закону України про амністію», ОСОБА_4 вчинив злочин, що не є особливо тяжким, до набрання чинності вказаним Законом, а також брав безпосередню участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, суд приходить до висновку, що існують підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КК України регламентовано, що Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності

Суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та безпосередня участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (учасник бойових дій).
Обставини, визначені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальних витрат та речових доказів немає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному провадженні не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 284, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473,474, 475 КПК України, ст. ст. 2, 3, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 липня 2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000358 від 11.09.2015.
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1