КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_1.,

суддів - ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

секретаря - ОСОБА_4.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5.,

адвокатів, які діють в

інтересах заявника

ПрАТ «Енергополь-Україна» - ОСОБА_6.,

ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою заявника, в особі директора ПрАТ «Енергополь-Україна» - ОСОБА_8. на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України -

В С Т А Н О В И Л А :

10 червня 2019 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9., погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5., про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, площею 14 526.96 квадратних метрів з цільовим призначенням: третьої черги будівництва, другого пускового комплексу, житлового будинку №4, житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально побутового, торгівельного призначення та підземним паркінгом по вул. Кондратюка, 1, у Оболонському районі в м. Києві. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що 22.05.2019 року винесено постанову про визнання в якості речових доказів вказаного майна, та арешт майна необхідний з метою недопущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На вказану ухвалу слідчого судді, заявником, в особі директора ПрАТ «Енергополь-Україна» - ОСОБА_8., подано апеляційну скаргу, в якій не погоджуються з ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, оскільки матеріали клопотання не містили доказів, необхідних для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення. При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо можливості застосування найменш обтяжливого способу арешту майна. Також апелянт зазначив, що у слідчого не існувало жодних підстав вважати, що вказане в ухвалі слідчого судді майно ПрАТ «Енергополь-Україна» могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містило інші відомості, які могли бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому, просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, належне ПрАТ «Енергополь-Україна».

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, пославшись на те, що ухвалу постановлено без виклику представника ПрАТ «Енергополь-Україна», та про накладення арешту на майно йому стало відомо 17.07.2019 року, після отримання копії вказаної ухвали.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, зазначивши, що фактів подвійного продажу квартир на даний час не виявлено;

- адвокатів, діючих в інтересах заявника ПрАТ «Енергополь-Україна» - ОСОБА_6. та ОСОБА_7., які підтримали апеляційну скаргу;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею 02.07.2019 року без повідомлення та участі власника майна чи його представника в судовому засіданні. Копію оскаржуваної ухвали, як зазначено представником, отримано 17.07.2019 року. При цьому апеляційну скаргу подано 17.07.2019 року, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п'ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв'язку з чим він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, Оболонським УП ГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за обставинами заволодіння чужим майном шляхом обману, в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, площею 14 526.96 квадратних метрів з цільовим призначенням: третьої черги будівництва, другого пускового комплекс, житлового будинку №4, житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально побутового, торгівельного призначення та підземним паркінгом по вул. Кондратюка, 1, у Оболонському районі в м. Києві.

Задовольняючи клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження №0003152 щодо накладення арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування такого заходу кримінального провадження, як арешт майна, необхідно для забезпечення збереження речових доказів, а також проведенню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з цим, слідчим суддею не дотримано вимоги ч.4 ст.173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб, та не обґрунтував необхідність накладення арешту на збудовані квартири.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається слідчий у своєму клопотанні.

Статтею 98 КПК Українивизначено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на необхідність накладення арешту на нерухоме майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що посадовими особами ПрАТ «Енергополь-Україна» вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КПК України. Будь-яких даних про оголошення підозри посадовим особам ПрАТ «Енергополь-Україна» в рамках даного кримінального провадження матеріали клопотання не містять.

Крім того, жодних об'єктивних даних, які б підтверджували, що нерухоме майно, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, площею 14 526.96 квадратних метрів, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9. погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5., в рамках кримінального провадження №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно, що належить ПрАТ «Енергополь-Україна», розміщене за адресою: м.Київ, вулиця Кондратюка, 5, площею 14 526.96 квадратних метрів з цільовим призначенням: третьої черги будівництва, другого пускового комплексу, житлового будинку №4, житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально побутового, торгівельного призначення та підземним паркінгом по вул. Кондратюка, 1, у Оболонському районі в м. Києві, у зв'язку з недоведеністю необхідності арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника, в особі директора ПрАТ «Енергополь-Україна» - ОСОБА_8., задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в частині арешту майна, належного ПрАТ «Енергополь-Україна», скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9. погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5., в рамках кримінального провадження №0003152 від 26.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, що належить ПрАТ «Енергополь-Україна».

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3