Ухвала
Іменем України
03 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 525/498/17

провадження № 51-5973 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 12 березня по 20 червня 2017 року

з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

а з 21 червня по 26 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 11 березня

2017 року в період з 18 год. 30 хв. по 19-ту год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на узбіччі дороги неподалік двоповерхового багатоквартирного будинку

на АДРЕСА_2 ,

на ґрунті виниклих неприязних стосунків, умисно, з мотивів помсти за образи завдав ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, численних ударів руками та ногами по голові та тілу, чим заподіяв тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Отримані потерпілим тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в речовину головного мозку та в м`яку мозкову оболонку головного мозку стали причиною смерті ОСОБА_6 на місці події приблизно о 19-ій годині.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року вирок суду залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року

по 17 вересня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи правильності встановлення судом фактичних обставин справи, доведеності вини та юридичної оцінки дій засудженого, просить змінити вирок і ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, яке, на його думку, є занадто суворим. Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону вважає помилкове зазначення апеляційним судом в анкетних даних засудженого про те,

що він є пенсіонером; відсутність у матеріалах кримінального провадження відомостей про отримання потерпілою зміненої апеляційної скарги засудженого,

що позбавило її можливості висловити свою позицію щодо цих змін; неврахування судом апеляційної інстанції позиції прокурора в судовому засіданні, який

відмовився від апеляційних вимог у частині призначення більш суворого покарання. Також вказує, що апеляційним судом було формально перераховано обставини, які пом`якшують покарання засудженому, але не було їх враховано, а саме: під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 своєю поведінкою та суспільно корисною працею довів, що щиро розкаявся у вчиненому злочині та докладає усіх зусиль для відшкодування потерпілій шкоди в міру своїх можливостей. До того ж в ухвалі апеляційного суду було зазначено, що засуджений «з місця злочину зник

та переховувався у ОСОБА_7 », що не відповідає дійсності, оскільки доказів про

це здобуто не було. За таких обставин захисник вважає, що є всі підстави для застосування ст. 69 КК та призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання,

ніж передбачено законом.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі захисника, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК у касаційній скарзі захисника не оспорюються.

З огляду на положення ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили

чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У вказаній вище статті зазначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином

не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання

або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Доводи захисника щодо зазначення апеляційним судом в анкетних даних засудженого про те, що він є пенсіонером, який насправді ніколи ним не був,

не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК, а є опискою, яка може бути виправлена згідно зі ст. 379 цього Кодексу.
Так, положеннями ст. 425 КПК передбачено перелік осіб, які мають право подати касаційну скаргу, у тому числі захисник у частині, що стосується інтересів засудженого.

Тому твердження у касаційній скарзі про позбавлення потерпілої можливості висловити свою позицію щодо зміненої апеляційної скарги засудженого, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про отримання нею такої скарги, не заслуговують на увагу. До того ж потерпіла не зверталася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення щодо ОСОБА_5 .
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, доданої захисником до касаційної скарги, колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду розглядала апеляційні скарги захисника ОСОБА_8

з внесеними змінами обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 з доповненнями

на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури в частині внесених змін щодо зарахування ОСОБА_5 у строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення по день вступу вироку

в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відомостей про те, що прокурор місцевої прокуратури, яка подавала апеляційну скаргу, відмовилася від апеляційної скарги з урахуванням

ст. 403 КПК, в ухвалі апеляційного суду не міститься.
Тому посилання захисника на те, що апеляційний суд розглядав апеляційну скаргу прокурора, який відмовився від апеляційних вимог у частині призначення більш суворого покарання, є безпідставними.
Що стосується покарання ОСОБА_5 , яке, на думку захисника, є занадто суворим з огляду на всі наведені в касаційній скарзі обставини, то з цими доводами погодитися також не можна.
Згідно зі ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного

та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення

та попередження нових злочинів.
Частиною 1 ст. 69 КК передбачено можливість суду призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, крім випадків засудження за корупційний злочин.
Зі змісту копій судових рішень, доданих захисником до касаційної скарги, вбачається, що при призначенні ОСОБА_5 покарання суд виходив із сукупності всіх обставин справи, зокрема, суд зазначив, що обвинувачений раніше не судимий, працює, характеризується позитивно за місцем роботи та посередньо за місцем проживання.
Враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, наявність двох обтяжуючих вину обставин, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілої, яка наполягала на найсуворішому покаранні, невизнання обвинуваченим своєї вини та відсутність щирого каяття, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак не знайшов підстав для призначення такого покарання у максимальному розмірі, визначеному в санкції ч. 2 ст. 121 КК, як на тому наполягав прокурор.
Підстав для застосування статей 69, 75 КК суд не знайшов.
Апеляційний суд, як убачається зі змісту ухвали від 17 вересня 2019 року, ретельно перевірив доводи в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_8 з внесеними обвинуваченим ОСОБА_5 змінами та прокурора з доповненнями, дав на них мотивовану відповідь та не знайшов підстав для зміни вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю, повною мірою врахувавши всі обставини, навіть з урахуванням визнання обвинуваченим своєї вини під час апеляційного розгляду справи.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Інші доводи касаційної скарги захисника не заслуговують на увагу, оскільки вони жодним чином не впливають на правильність оскаржуваних рішень.
Касаційна скарга не містить доводів про істотне порушення судами першої

та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення або призвели до порушення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Захисник у касаційний скарзі не навів підстав вважати обране ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через суворість і переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів у частині призначення покарання засудженому.
Оскільки з наведених у касаційній скарзі мотивів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 .
Беручи до уваги наведене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3