Справа № 554/3880/19
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 18.06.2019

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, старшого навідника 1 міномету 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший матрос, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

встановив:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ.

25.11.2016 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_4 укладено строковий контракт терміном на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 232 від 01.12.2016 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду номера обслуги 1 міномету 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.
11.05.2018 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, умисно, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 та проводив час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та лише 28.11.2018 року добровільно з`явився до військової прокуратури Полтавського гарнізону, після чого знову з 29.11.2018 року по 26.03.2019 року умисно, без поважних причин з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 та проводив час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу з 11.05.2018 року по 28.11.2018 року та з 29.11.2018 року по 26.03.2019 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 та проводив час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У вчиненому щиро розкаявся.

Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України вважає повністю доведеною.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжкого.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується, на обліках нарколога та психіатра не перебуває.
Ризик його небезпеки для суспільства та вчинення повторних кримінальних правопорушень уповноваженим органом з питань пробації оцінюється як середній, його виправлення можливе без позбавлення та обмеження волі.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, участь в бойових діях. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому суд рахує за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення - протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, отримати в суді копію вироку, а також ознайомитись із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню на всій території України та є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб.

СуддяОСОБА_1