Номер провадження: 11-сс/813/1812/19
Номер справи місцевого суду: 506/423/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 22.10.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 22.10.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 27.11.2019 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Гірмашли Шамкірського району Республіки Азербайджан, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.2 ст.121 КК України у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яким спричинено смерть особи, а наявним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в клопотанні слідчого, неможливо запобігти застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, із урахуванням характеру та обставин вчинення злочину, оскільки не сприятимуть належній процесуальній поведінці підозрюваного.

На думку слідчого судді, ризики, заявлені в клопотанні слідчого, не зменшились та для прийняття законного рішення по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, в зв`язку з чим суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою переважає особистий інтерес підозрюваного.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисниця подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовує вимоги тим, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки доводи сторони обвинувачення про наявність заявлених в клопотанні слідчого ризиків не знайшли свого підтвердження наданими та дослідженими в суді першої інстанції доказами, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Зазначає, що стороною обвинувачення не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вказує, що слідчим суддею не було враховано тяжкий стан здоров`я підозрюваного, який, перебуваючи під вартою, не отримує належного лікування.

Крім того, посилається на те, що слідчим суддею також не враховано той факт, що родичами підозрюваного оплачено лікування потерпілим та повністю відшкодовано збиток. Стверджує, що потерпілі просили не обирати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 121 КК України, вчиненого за наступних обставин.

26.08.2019 року близько 19.00 годин ОСОБА_8 перебував на вул. Грушевського біля господарства №22 в с. Антонівка Окнянського району Одеської області, де між ним та мешканцями цього ж села ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка і в цей час у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення ножем ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в цей же день та час, ОСОБА_8 , перебуваючи біля свого автомобіля «Opel Vivaro», д/н НОМЕР_1 , який знаходився на вулиці біля господарства, розташованого за вищевказаною адресою, взяв з салону вказаного автомобіля предмет, схожий на ніж, після цього, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень невизначеного обсягу, з мотивів особистої неприязні, перемістившись до відкритих дверей багажного відділення вищезазначеного автомобілю, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, умисно наніс один удар вказаним предметом ОСОБА_11 в область черевної порожнини з лівого боку, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого в черевну порожнину колото-різаного пошкодження лівої поверхні черевної порожнини, з травмою селезінки, лівої нирки та тонкого кишківника, від яких останній, перебуваючи в Окнянській ЦРЛ, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, 26.08.2019 р. близько 19 години 01 хвилини ОСОБА_8 , перебував вищевказаною адресою, де між ним та мешканцем цього ж села ОСОБА_12 продовжувалась сварка, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в цей час у ОСОБА_8 виник умисел нанести ножом тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , в цей же день та час, ОСОБА_8 , перебуваючи біля свого автомобіля «Ореl Vіvаrо», д/н НОМЕР_1 , який знаходився на вулиці біля господарства, розташованого за вказаною адресою, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень невизначеного обсягу, з мотивів особистої неприязні, біля відкритих дверей багажного відділення вказаного автомобілю, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, який раніше взяв з салону вищезазначеного автомобіля, умисно наніс один удар вказаним предметом ОСОБА_12 в область черевної порожнини з лівого боку, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого в черевну порожнину колото-різаного пошкодження лівої поверхні черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.08.2019 року, в ході якого на місці вчинення злочину виявлено дві плями бурого кольору схожі на кров (а.п. 29);

- протоколом огляду від 27.08.2019 року, в ході якого неподалік місця вчинення злочину на околиці с. Антонівка Окнянського району Одеської області було виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, зі слідами бурого кольору, схожих на кров (а.п. 30);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 27.08.2019 року, в якому зазначено, що під час особистого обшуку ОСОБА_8 вилучено брюки на яких виявлено пляму бурого кольору схожу на кров (а.п.27-28);

- протоколом проведення обшуку від 27.08.2019 року, в ході якого було проведено обшук транспортного засобу марки «Ореl Vіvаrо», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , в салоні якого виявлено картонну коробку з плямою бурого кольору схожу на кров (а.п. 31-32);

- лікарським свідоцтвом про смерть №163 від 06.09.2019 року, яким підтверджено смерть ОСОБА_11 спричинену прохідним колото-різаним пораненням черевної порожнини, яке призвело до травми селезінки, лівої нирки та тонкого кишківника (а.п.24);

- постановою про перекваліфікацію кримінального провадження в частині нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 із ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України (а.п. 23).

Крім того, сам підозрюваний ОСОБА_8 свою вину визнав, не заперечував ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді факт нанесення ним тілесних ушкоджень із застосуванням ножа ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проте зазначив, що потерпілі його побили, його тесть ОСОБА_11 підійшов до нього з ножем, а він захищався (а.п.47).

Відповідно до журналу судового засідання, потерпілий ОСОБА_12 у суді першої інстанції пояснив, що він перший наносив удари підозрюваному, проте в результаті бійки отримав від підозрюваного поранення кишківника (а.п. 49).

Як убачається з матеріалів провадження, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого надала пояснення щодо обставин кримінального правопорушення та зазначила, що ОСОБА_8 26.08.2019 року, близько 19:00 години в ході виниклої сварки наніс ножем удар в область живота ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та після спричинення їм тілесних ушкоджень зник у невідомому напрямку на автомобілі (а.п. 48-49).

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 29.08.2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК України.

19.09.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 121 КК України.

22.10.2019 року постановою слідчого продовженого строк досудового розслідування до 3-х місяців, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, зокрема, отримання результатів призначених експертиз.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 , є громадянином України, одружений, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де орендує помешкання, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків, проте обставини та характер вчиненого підозрюваним інкримінованого йому злочину не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.

Враховуючи, що ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, приймаючи до уваги, що з місця вчинення злочину ОСОБА_8 одразу зник, позбувшись знаряддя його вчинення.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_8 вчинив насильницькі злочини небезпечні для життя в момент заподіяння відносно близьких родичів своєї дружини, яка знаходиться у матеріальній залежності від нього, що свідчить про наявність ризику можливого впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни показань на його користь, що перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо неможливості визначення ОСОБА_8 розміру застави, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що відсутність у ОСОБА_8 офіційного працевлаштування, даних які б підтверджували наявність у нього будь якого іншого джерела доходу, та те, що житло за місцем фактичного проживання є орендованим, свідчить про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи захисника в цій частині необґрунтованими, оскільки на даній стадії досудового розслідування тримання під вартою підозрюваного є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

ІV. Щодо доводів апеляційної скарги про тяжкий стан здоров`я підозрюваного.
Так, матеріалами провадження дійсно підтверджується тяжкий стан здоров`я підозрюваного, який хворіє на цукровий діабет 2-го типу та має розповсюджений остеохондроз хребту із вираженим больовим синдромом (а.п. 40-41).

Разом з тим, захисником під час апеляційного розгляду надано документи, які підтверджують той факт, що філією ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснюються заходи щодо огляду стану здоров`я ОСОБА_8 , з метою встановлення діагнозу та призначення лікування.

Проте, враховуючи ту обставину, що сторона захисту стверджувала, що підозрюваному медична допомога не надається, що підтвердив і сам підозрюваний, апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу керівництва УВП-21 на необхідність вжиття заходів медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та надання медичної допомоги у разі потреби в умовах закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд також враховує доводи сторони захисту про те, що потерпілі не наполягали на продовженні стоку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , але оцінює їх критично, оскільки не виключає можливості впливу на них підозрюваного, оскільки вони перебувають у родинних стосунках.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що стороною обвинувачення не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 розглянуто повно, всебічно та з дотриманням вимог законодавства.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 22.10.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2019 року, строком до 27.11.2019 року залишити без змін.

Звернути увагу керівництва УВП-21 на необхідність вжиття заходів медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та надання медичної допомоги у разі потреби в умовах закладу охорони здоров`я.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4