ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2089/19
Провадження № 1-в/362/152/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про скасування арешту майна, який накладений постановою заступника начальника слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 від 09.07.2011 року, а саме: з автомобіля «Volkswagen passat», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане 03.03.2011р., що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане 03.03.2011р., автомобіля «Volkswagen passat», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований в ВРЕВ -4 УДАІ в м. Києві за ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця вказала, що має намір продати даний автомобіль, проте згідно з даних «АІС», стало відомо, що на вказаний автомобіль накладено арешт на підставі постанови заступника начальника слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 від 09.07.2011 року.

Звернувшись із заявою про знаття арешту з автомобіля до слідчого управління ГУ МВС України в Київській області, заявниця 11.03.2019 року вих. № К-225/109/24/36-2019 року отримали листа, з якого вбачається, що слідчим управлінням розслідувалась кримінальна справа № 11-17474 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у розслідувані якої, постановою слідчого від 09.07.2011 року, на автомобіль «Volkswagen passat», власником якого являється ОСОБА_3 та яким користувався її син ОСОБА_6 було накладено арешт.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України, та обрано остаточну міру покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, проте при винесенні вироку питання про скасування арешту автомобіля не вирішувалося.

Заявниця в судове засіданні не з`явилася, надіслала до суду заяву з проханням слухати клопотання без її участі, клопотання просила задовольнити (а.с.21).

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував (а.с.20).

Суд, дослідивши клопотання, матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що клопотання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане 03.03.2011р., автомобіля «Volkswagen passat», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований в ВРЕВ - 4 УДАІ в м. Києві за ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Постановою заступника начальника слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 від 09.07.2011 року автомобіль марки «Volkswagen passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення злочинів, був визнаний знаряддям злочину, приєднано до кримінальної справи № 01-17474 в якості речового доказу та накладено на нього арешт (том. 4, а.с.248-249).

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2012 року по справі 1/1008/41/12р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України, та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточну міру покарання ОСОБА_6 обрано у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з поміщенням до кримінально виконавчої установи, без конфіскації майна (том 10, а.с.387-404).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012 року вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2012 року стосовно засудженого ОСОБА_6 залишено без змін (том.10, а.с.460-473).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (том.10, а.с.539-546).

Вироком Васильківського міькрайонного суду Київської області від 05.08.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 289 ч.3, 185 ч.4 , 185 ч.3 КК України та призначено покарання: за ст. 289 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст.185 ч.4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ст. 185 ч.3 КК України 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, звільнивши його з-під варти у залі суду

Звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року що набрав чинності з 19.04.2014 року з наступними змінами в зв`язку з відбуттям більше однієї чверті призначеного строку основного покарання, звільнено його з-під варти у залі суду (том.12 а.с.140-154) .

Пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 року, який набрав чинності 19.11.2012 року, передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) питання, зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник.

Згідно ст.126 КПК України (в редакції 1960 року) - забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.

Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження.

Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.324 КПК України (в редакції 1960 року) - постановляючи вирок, суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків від 21.12.1990 року» з подальшими змінами, у порядку ст.411 КПК України (в редакції 1960 року) суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2014 року набрав законної сили 21.08.2014 року, питання щодо зняття арешту із автомобіля належного ОСОБА_3 під час постановлення вироку не вирішувалось.

Таким чином, суд приходи ть до висновку про необхідність задовольнити клопотання ОСОБА_3 та скасувати арешту з майна, а саме: автомобіля «Volkswagen passat», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане 03.03.2011 року, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 126, п.8 частини 1 статті 324 КПК України (в редакції 1960 року), п. 9 розділу ХІ«Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 року, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт накладений постановою заступника начальника слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 від 09.07.2011 року, а саме: на автомобіль «Volkswagen passat», 1994 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 видане 03.03.2011 року, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10