Справа №583/3479/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/857/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2019 року, якою відмовлено у зміні запобіжного заходу та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України.

До Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів обвинуваченому ОСОБА_8 звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі домашній арешт.

Продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 на строк два місяці до 24 год. 17 жовтня 2019 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати ухвалу колегії суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.08.2019 року.

У своїх доводах вказував на те, що оскільки підготовче засідання було відкладено на іншу дату, а тому запобіжний захід взагалі не міг продовжуватись. Крім цього, ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у той же час було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що суперечить приписам вказаної норми.

Зазначив, що суд першої інстанції безпідставно посилається на положення ст. 350 КПК України, так в даній нормі йде мова про клопотання учасників судового провадження, а не учасників підготовчого провадження.

Стверджує, що на даний час не існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений перебуває в умовах ізоляції майже 3 роки, жодного іншого кримінальне провадження стосовно нього не вносилось та до суду не направлялась. Відсутні будь-які дані щодо впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих під час досудового. Крім того, вказував на наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, зокрема, на момент затримання обвинувачений проживав разом з матір`ю, яка є особою пенсійного віку, та має ряд хронічних захворювань, в зв`язку з чим потребує допомоги з боку сина. Також, ОСОБА_8 має дочок ОСОБА_11 , 1982 р.н. та ОСОБА_12 , 1984 р.н., які є інвалідами 1 групи та перебувають на лікуванні в спеціалізованому медичному закладі та потребуються стороннього догляду.

Крім того, просив врахувати стан здоров`я самого обвинуваченого, який має ряд захворювань та потребує лікування, має постійне місце проживання, на обліках у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває, у ході досудового розслідування потерпілій ОСОБА_13 було відшкодовано завдану майнову шкоду, яка претензій до нього не має.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу суду скасувати, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів контрольного провадження, в провадженні Ковпаківського суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 органами досудового слідства обвинувачуються в тому, що 25.08.2016 року, близько 00 год. 30 хв. за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили розбійний напад за адресою: АДРЕСА_1 , відносно потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , завдавши потерпілим матеріальної шкоди, а також ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді синця під оком та крововиливу біля вуха.

Встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми після скасування апеляційним судом вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2017 року.

Ухвалою колегії суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2019 року, застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 23 серпня 2019 року включно.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , а захисником обвинуваченого ОСОБА_8 захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Постановляючи ухвалу та продовжуючи дію запобіжного заходу, судом першої інстанції було враховано тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, обставини його вчинення те, що він раніше судимий, в тому числі за вчинення розбійних нападів, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу.

Враховуючи вказані факти, суд першої інстанції вважає, що ОСОБА_8 , як особа представляє підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може ухилитися від суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно вплинути на потерпілих та свідків, які ще судом не допитувались, тому їх покази можуть мати суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, що на переконання суду свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених в ухвалах суду про застосування запобіжних заходів від 26.06.2019 року.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає, оскільки беручи до уваги те, що ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення, а також те, що він неодноразово судимий в тому числі за вчинення розбійних нападів, такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо посилання захисника у своїх доводах на те, що судом першої інстанції порушено процесуальний порядок розгляду клопотань під час проведення підготовчого провадження, то їх слід визнати безпідставними.

Зокрема, з журналу судового засідання від 19.08.2019 року слідує, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу біло розглянуто після відкритті судового засідання, при цьому учасникам кримінального провадження було роз`яснено їх права в процесі та на відвід складу суду. Положення Кримінального процесуального кодексу України не містить заборон вирішувати клопотання учасників судового провадження, таких як доцільність продовження обвинуваченим строків запобіжного заходу, розгляд який є пріоритетним для суду.

Як уже зазначалось, після скасування вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2017 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 було обрано ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2019 року, який діяв і на момент постановлення оскаржуваної ухвали. За таких обставин, на переконання колегії суддів, повторне обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу є недоцільним.

Посилання захисника у своїх доводах на наявність у обвинуваченого тісних соціальних зв`язків, а саме проживання разом з матір`ю пенсійного віку, а також те, що він має двох дочок, які є особами з інвалідністю, як на підставу для обрання ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як домашній арешт, не заслуговує на увагу, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте не стали стримуючим фактором. Більш того, стороною захисту не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 , який не працював та не мав доходів, утримував свою матір та дочок. Останні, до того ж, перебувають в КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня №2».

З приводу наявності у обвинуваченого ряду захворювань, то дані обставини були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу, і як правильно наголосив суд, вони не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як чинним законодавством передбачений порядок надання медичної допомоги ув`язненим особам. Доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_8 потребує медичної допомоги, що не може бути забезпечена в умовах тримання під вартою, суду надано не було.

Посилання суду першої інстанції на положення ст. 350 КПК України, не впливає на правильність висновків про наявність правових підстав для продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, та не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала колегії суддів суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2019 року про відмову зміни запобіжного заходу та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4