Справа №690/316/17
Провадження №1-кп/690/3/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2019 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючий cудді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 21 квітня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області, українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, одруженої, пенсіонерки, інваліда 2 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 08.04.2017 близько 09 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Миру, 7 в м.Ватутіне, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , умисно нанесла йому два удари кулаком правої руки по лівій частині обличчя та голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа, які згідно висновку експертизи №05-9-01/165 від 28.04.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинені дією тупого твердого предмета, давність спричинення яких може відповідати 08.04.2017.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала повністю та пояснила суду, що в неї з ОСОБА_8 дійсно 08.04.2017 виник конфлікт по причині того, що ОСОБА_8 заявив, що вона реалізовує неякісну молочну продукцію без відповідних документів. Вони сперечалися, але вона не наносила ОСОБА_8 ніяких ударів, а тому і не заподіювала тілесних ушкоджень. Просить суд її виправдати за недоведеністю її вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими, в якому просить: визнати недопустимими доказами:

- доручення на проведення досудового розслідування від 21.05.20017 по кримінальному провадженню № 0000429 від 21.04.2017, видане начальником СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 слідчому Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- повідомлення слідчого Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 від 21.04.2017 про початок досудового розслідування, направлене на ім`я керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_12 ;

- постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 21.04.2017 винесену заступником керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_13 ;

- прийняття рішення 25.04.2017 слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про надання ОСОБА_8 статусу потерпілого та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.04.2017 здійснений слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- протокол допиту ОСОБА_14 від 25.04.2017 здійснений слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- протокол слідчого експерименту від 25.04.2017 здійснений слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- постанову про призначення судово-медичної експертизи від 27.04.2017 винесеної слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 ;

- висновок експерта № 05-9-01/165 від 28.04.2017;

- протокол слідчого експерименту від 17.05.2017 року здійснений слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 17.05.2017 ухвалене слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 та погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ;

- протокол допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 18.05.2017 здійснений слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 ;

- постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 22.06.2017 винесену заступником начальника ГУНП в Черкаській області - начальником слідчого управління поліції ОСОБА_17 ;

- постанову про призначення судово-медичної експертизи від 23.06.2017 винесену т.в.о. слідчого Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 ;

- висновок експерта № 05-9-01/242 від 23.06.2017;

- клопотання від 17.07.2017 про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000429 від 21.04.2017 підготовленого слідчим Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 ;

- постанову від 18.07.2017 року про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000429 від 21.04.2017 року винесену виконувачем обов`язків керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_19 .

Вважає, що зазначені докази, якими сторона обвинувачення стверджує причетність обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зібрані з грубим порушенням діючого законодавства. За таких обставин вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 повинна бути визнана невинуватою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою, її вина підтверджується дослідженими та перевіреними в ході судового розгляду наступними доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 08.04.2017 близько 09 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Миру. 7 в м. Ватутіне Черкаської області отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа в наслідок нанесення ОСОБА_5 двох ударів кулаком правої руки в область лівої частини обличчя та голови. Очевидцем указаної події була покупець ОСОБА_14 , яка купувала у нього яблука. Більше окрім неї очевидців указаної події не було. Акти агресії з боку ОСОБА_5 мали неодноразовий характер. ОСОБА_5 підходила до його місця торгівлі, погрожувала розправою, викрикувала на його адресу нецензурну лайку та демонструвала якісь папери, на що він з метою не допущення повторного нанесення йому тілесних ушкоджень попередив її, щоб вона не наближалась до нього. При цьому тримав в руках алюмінієву трубку від торгівельної палатки. Через деякий час на місце події прибули працівники поліції та його дружина;
- показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що дійсно 08.04.2017 приблизно о 09 год. 30 хв., коли вона купувала у ОСОБА_8 яблука то була свідком події, під час якої ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_8 два рази кулаком в область лиця та голови, погрожувала йому розправою та обзивала нецензурною лайкою. Підтвердила, що дані покази вона давала і під час досудового слідства, коли була допитана працівником поліції;
- показами свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що на час події її на місці події не було, проте після повідомлення її чоловіка про сварку з ОСОБА_5 та нанесення нею йому тілесних ушкоджень вона повідомила по тел. 102 про подію до поліції та прибула на місце події куди також прибули працівники поліції. На місці події чоловік розповів їй та працівникам поліції про те, що трапилось. Пізніше вони з чоловіком звернулися за медичною допомогою до відділення швидкої допомоги, оскільки чоловік скаржився на головну біль;
- показами свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що самого факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не бачила, вказує, що почала спостерігати за конфліктом коли той уже тривав та бачила лише коли ОСОБА_5 демонструвала ОСОБА_8 якісь папери, також вказала, що нікого на місці події окрім них двох не було, а з приміщення магазину в той час могла спостерігати за подією ОСОБА_22 . Крім того додала, що не задовго до того бачила ОСОБА_14 , яка купувала яблука в ОСОБА_8 ;
- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2017 (а.п.81, Т.1), з якого вбачається, що саме потерпілим ОСОБА_8 подана заява у формі приватного обвинувачення про вчинене кримінальне правопорушення;
Питання, які виникали зі сторони захисту обвинуваченої щодо незрозумілості прізвища, імені та по батькові людини, яка вказана в даному протоколі, спростовується показами потерпілого ОСОБА_8 , який вказує, що в даному протоколі заява подана з його слів та маються його підписи.
- рапортом Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області від 08.04.2017 (а.п.80, Т.1) про надходження повідомлення від ОСОБА_20 про кримінальне правопорушення в якому вказаний час повідомлення, а саме 9:35 год. 08.04.2017;
- протоколом слідчого експерименту від 25.04.2017 (а.п.83-84, Т.1) та фото таблицею до нього (а.п.85-88, Т.1), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 розказав і показав яким чином ОСОБА_5 наносила йому удари;
- протоколом слідчого експерименту від 17.05.2017 (а.п.91-92, Т.1) та фото таблицею до нього (а.п.93-94, Т.1), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 розказав і показав яким чином ОСОБА_5 наносила йому удари.
Доводи захисника обвинуваченої щодо недопустимості вказаних доказів через відсутність понятих при їх проведенні є голослівними, а посилання на довідки органів місцевого самоврядування щодо місця проживання понятих є не зовсім коректним, так як органи місцевого самоврядування можуть надати інформацію про реєстрацію тої чи іншої особи в населеному пункті, а не про фактичне його перебування в ньому. Більше того, вимогою до анкетних даних понятого є власне місце фактичного проживання, а не реєстрації.
- висновком судово-медичної експертизи від 27.04.2017 (а.п.90, Т.1) піддержується отримання потерпілим тілесних ушкоджень потерпілим за механізмом відображеному в слідчому експерименті від 25.04.2017;
- висновком судово-медичної експертизи від 23.06.2017 (а.п.120, Т.1) підтверджується отримання потерпілим тілесних ушкоджень потерпілим за механізмом могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_14 у протоколі допиту від 26.04 2017 та відображених в слідчому експерименті від 17.05.2017.
В ході судового розгляду судом також були допитані свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ..
Покази свідка ОСОБА_22 в тій частині, що за конфліктом вона почала спостерігати коли той уже тривав та бачила лише коли ОСОБА_5 демонструвала ОСОБА_8 якісь папери, також вказала що нікого на місці події окрім них двох не було. Указані покази ніяким чином не спростовують покази потерпілого, вказані події відбувались після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. Разом з цим, беручи до уваги місце роботи та час на перерву, в той день, свідка ОСОБА_22 на місці події її в час нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень взагалі бути не могло. Тому суд дані покази оцінює критично та до уваги не бере.
Покази свідка ОСОБА_27 аналогічні показам свідка ОСОБА_21 за виключенням того, що остання не бачила на місці події свідка ОСОБА_14 , так як до цього у вікно магазину не дивилась, а почала спостерігати за конфліктом коли той уже тривав. Таким чином, указані покази ніяким чином не спростовують покази потерпілого, більше того, дані свідчення підтверджують покази потерпілого в частині подій, що мали місце після нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Покази свідка ОСОБА_28 суд вважає необхідно сприймати критично, так як останній є чоловіком обвинуваченої. Більше того, жодний з свідків, як сторони обвинувачення так і зі сторони захисту вказаного свідка на місці події у час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не бачили.
Покази обвинуваченої ОСОБА_5 суд вважає також необхідно сприймати критично у зв`язку з тим, що остання не несе відповідальності за дачу неправдивих показів в суді, вказану позицію обвинуваченої суд має оцінювати як спосіб захисту, який спрямований на уникнення відповідальності обвинуваченої за інкриміноване їй діяння.
Доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_5 щодо визнання похідних доказів, які були виготовленні, як на його думку неповноважною процесуальною особою через різницю в часі створення слідчої групи та доручення на проведення досудового розслідування, спростовуються тим, що у відповідності до п.1 ч.2 ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих. Також відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Таким чином, дослідивши постанову керівника органу досудового розслідування ОСОБА_10 про створення слідчої групи від 21.04.2017 можна стверджувати, що вказана постанова, власне і є тим самим процесуальним рішенням, яким уповноважено проводити досудове розслідування групі слідчих з числа яких є слідчий ОСОБА_11 ..
Крім того посилання захисника обвинуваченої в клопотанні про визнання доказів недопустимими не містять чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.) Так як обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання .
Суд критично оцінює покази обвинуваченої щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення, та думку захисника, і розцінює це як обраний спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення, а також небажання настання наслідків, що слідують за цим.
Відповідо до вимог ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд звертає увагу на якість змісту документів, складених у ході процесуальних дій, однак не вбачає значних порушень вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення.
Жодної із вищезазначених у законі обставин для визнання доказів недопустимими в ході кримінального провадження не встановлено, порушень прав особи, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод також. Тому визнання недопустимими доказів з огляду на суперечливість вихідних даних не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а тому суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Під час судового провадження обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.65 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого та його представника, обставини справи. А також суд враховує й особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонеркою та інвалідом другої групи.

Як особа обвинувачена ОСОБА_5 за місцем проживання характеризуються позитивно.

А тому виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 міру покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що саме така міра покарання буде сприяти її перевихованню та виправленню.
Разом з тим, як встановлено судом, з дня вчинення злочину обвинуваченою за ч.1 ст. 125 КК України щодо нанесення 08.04.2017 тілесних ушкоджень потерпілому, минуло більше 2 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі звільняється від кримінальної відповідальності за строками давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Щодо підстав для застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, то ст.49 КК України передбачено наявність наступних умов: закінчення визначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину певної категорії тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду, які мають місце в даному випадку.

З врахуванням цього суд вважає у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України необхідним звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення нею злочину і до дня винесення вироку минуло два роки.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, ст.49, 74 КК України та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно в сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..
На підставі п. 1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності по ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_29 Здоровило