Справа № 520/9222/19
Провадження № 1-кс/520/6976/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши скаргу т.в.о. директора казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси в порядку ст. 303 КПК України надійшли матеріали скарги т.в.о. директора казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що предметом оскарження є постанова слідчого від 30.05.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами справи у кримінальному провадженні №0000037 від 24.05.2018 року.

Представник особи, яка подала скаргу, в судовому засіданні вимоги поданої скарги підтримала в повному обсязі та просила скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Вислухавши думку представника ДКП «МПРС», дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує правового регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, подання скарги на рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із положеннями ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст.55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

В рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за скаргою, суддя також враховує рішення Верховного суду України від 03 березня 2016 року по справі №5-347кс15, в якому було зроблено висновок щодо застосування положень ст. 24 КПК України.

В пункті п`ятому зазначеного рішення Верховний суд України зробив висновок, що відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Частиною 2 ст.303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Тому, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

Згідно ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення було розглянуто слідчим після отримання 28.05.2019 року ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.05.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що вирішення питання про надання доступу до матеріалів досудового розслідування є компетенцією слідчого, прокурора. При цьому, слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості зобов`язати слідчого, прокурора надати для ознайомлення ті, чи інші матеріали досудового розслідування, так як викладене виходить за межі повноважень слідчого судді.
Сама по собі постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, після перевірки винесення її у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, окремому оскарженню в порядку ч.1 ст.303 КПК України слідчому судді не підлягає.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає, а відтак оскаржувана постанова слідчого від 30.05.2019 року не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги т.в.о. директора казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», в порядку ст.303 КПК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1