Справа № 209/573/18
Провадження № 1-кп/209/64/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000109, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, який має загальну середню освіту, не одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.08.2008 року Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 190, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;

- 22.10.2008 року Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначене покарання поглинуте покаранням призначеним за вироком від 21.08.2008 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;

- 16.06.2009 року Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинськаза ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком від 22.10.2008 року, остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- 08.12.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 30.03.2017 року Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинськаза ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 10 місяців.

ВСТАНОВИВ:

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого продовжувався судом до 21 грудня 2019 року.

Прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке підтримував у судовому засіданні, обгрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину. Його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, в тому числі: показаннями потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертів, речовими доказами. На даний час наявні ризики передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 не маючи сталих соціальний зв`язків, офіційного місця роботи та постійного джерела прибутку може переховуватися від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів і його судимості не погашені. Наполягає, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд відмовити в його задоволенні та змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на, що він майже два роки знаходиться під вартою.

Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 тривалий час знаходиться під вартою.

Згідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наданих стороною обвинувачення доказів вчинення ним тяжкого злочину, за що може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років. Сам обвинувачений, не визнаючи своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, не бажає давати показання до дослідження судом всіх інших доказів у кримінальному провадженні.
Суд вважає, що на даний час існує ризик того, що ОСОБА_4 , який неодноразово засуджувався до покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння аналогічних корисливих злочинів, має декілька непогашених судимостей, звільнившись 02.06.2017 року із місць позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні ним 13.01.2018 року тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що він перебуваючи на волі, не маючи стабільного джерела доходів, може вчинити інший злочин. Крім того суд вважає, що ОСОБА_4 , який не одружений, не має дітей, не має постійної роботи, може ухилятися від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинення інкримінованого йому злочину.
На думку суду жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому відносно нього необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку суду тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

Постановив:

Продовжити до 08 лютого 2019 року, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1