КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0010572 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2019 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Первомайськ Російської Федерації, громадянки України, з середньою професійно-технічною освітою, працюючою помічником пекаря у «Сімейна пекарня», РНКПО , заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2019 ОСОБА_8 визнати винуватою у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, і призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.191 КК України у виді 01 (один) рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій;
- за ч.3 ст. 191 КК України у виді 03 (три) роки позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій строком на 01 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 03 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права на 01 (один) рік обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських функцій. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2019 скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.191 КК України покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 01 (один) рік; за ч.3 ст.191 КК України у виді 03 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов?язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 02 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 02 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік. На підставі ст.76 КК України покласти обов?язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з?являтись для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання. У решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію вчинених ОСОБА_8 дій, апеляційну скаргу прокурор вносить у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м?якості. Зокрема прокурор вважає, що призначене обвинуваченій додаткове покарання є неконкретним та не відповідає характеру повноважень, які остання використовувала для вчинення злочину. Також апелянт вказує, що суд жодним чином не аргументував чому не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, тоді як його призначення є обов?язковим.

За обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , обіймаючи з 11.01.2018р. на підставі наказу ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» № 4/К2-п від 10.01.2018р. посаду касира торгівельного залу відділу кас гіпермаркету «Епіцентр К» №2 в м.Київі, з якою було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, тобто будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, вчинила злочини проти власності при наступних обставинах.
Так, 18.10.2018 р. о 20 год. 44 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 426 грн. 98 коп. за придбаний останнім товар, діючи умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 426 грн. 98 коп.
Окрім того, 18.10.201 р. о 22 год. 28 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 373 грн. 40 коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 373 грн. 40 коп.
Окрім того, 19.10.2018 р. о 12 год. 12 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 419грн. 28 коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 419 грн. 28 коп.
Окрім того, 20.10.2018 р. о 19 год. 46 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 414грн. 88 коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 414 грн. 48 коп.
Окрім того, 23.10.2018 р. о 09 год. 42 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 510грн. 99коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 510 грн. 99 коп.
Окрім того, 23.10.2018 р. о 10 год. 26 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 528грн. 66коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 528 грн. 66 коп.
Окрім того, 23.10.2018 р. о 11 год. 06 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 584грн. 21коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 584 грн. 21 коп.
Окрім того, 24.10.2018 р. о 14 год. 13 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у торгівельному залі № 2 ТОВ «Епіцентр К» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева, 1-Б, отримавши від клієнта гіпермаркету грошові кошти в сумі 1292грн. 06коп. за придбаний останнім товар, діючи повторно умисно з корисливих мотивів з метою привласнення чужого майна, яке надійшло у її відання, не облікувала проданий товар, а отримані грошові кошти не оприбуткувала на користь ТОВ «Епіцентр К», розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди на суму 1292 грн. 06 коп.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, доводи обвинуваченої, яка заперечила проти поданої прокурором апеляційної скарги, заслухавши промови учасників в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора, з огляду на наступне.

У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2019 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи, та ч.3 ст.191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинені повторно.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК Україниніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, оскільки ніким не ставляться під сумнів.
Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м?якість, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Як слідує з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 судом було враховано ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судима, повністю відшкодувала завдані збитки. Обставинами, що пом?якшують покарання ОСОБА_8 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням вказаних обставини суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов?язані з виконанням адміністративно-господарських функцій та із засуванням до неї положень ст.75 КК України.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, щиро покаялась, працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину, добровільно відшкодувала завдані збитки у повному обсязі, активно сприяла розкриттю злочину.

Натомість, що стосується доводів прокурора про те, що суд безпідставно не призначив обвинуваченій додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Санкція ч.1 ст.191 КК України є альтернативною і передбачає наступне покарання за вчинення дій, описаних в диспозиції цієї статті: штраф або виправні роботи, або обмеження волі, або позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю або без такого.
Тобто кримінальний закон наділяє суд дискреційними повноваженнями при обранні виду покарання, встановлюючи право суду призначати або не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
У зв?язку з цим, враховуючи мотиви суду першої інстанції при обранні ОСОБА_8 виду і міри покарання, а також з огляду на природу санкції ч.1 ст.191 КК України, яка є альтернативною, апеляційний суд не вбачає порушень в частині призначення обвинуваченій за ч.1 ст.191 КК України лише основного покарання у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов?язані з виконанням адміністративно-господарських функцій..
Стосовно посилань прокурора в апеляційній скарзі на те, що призначене обвинуваченій додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, є неконкретним та не відповідає характеру повноважень, які остання використовувала для вчинення злочину, то вказані доводи є неспроможними, з огляду на слідуюче.
Так, суд першої інстанції за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, призначив ОСОБА_8 окрім основного покарання додаткове у виді позбавлення права обіймати посади пов?язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на певний строк.
Згідно Листа Міністерства юстиції України 03.11.2006 N 22-48-548, адміністративно-господарські обов`язки ? це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

Відтак, право обіймати посади пов?язані з виконанням адміністративно-господарських функцій є більш широким поняттям і включає в себе в тому числі і право обіймати посади, пов?язані з повною чи частковою матеріальною відповідальністю.
Враховуючи вказане, апеляційний суд не вбачає жодних порушень з боку суду при призначенні ОСОБА_9 покарання за ті злочини, що їй інкримінуються.
Отже, оскільки судом першої інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав для скасування вироку суду першої інстанції, як того просить прокурор.

Враховуючи, що в поданій апеляційній скарзі прокурором не наведено об`єктивних доводів чому призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим, тоді як його доводи про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у задоволенні апеляційних вимог прокурора слід відмовити.

Крім того суд апеляційної інстанції зауважує, що в абзаці четвертому резолютивної частини вироку допущено описку по батькові обвинуваченої, яка має бути виправленої судом першої інстанції відповідно до ст. 379 КПК України .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 ? залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15.04.2019 щодо ОСОБА_8 ? залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №752/392/19
Апеляційне провадження № 11-кп/824/978/2019
Категорія: ч.1, 3 ст.191 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_10
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1