справа № 462/6064/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0001721 від 27 травня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , займаючи посаду механіка-водія медичного пункту 2 механізованого батальйону у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», близько 14.30 год. 4 квітня 2019 року, перебуваючи біля будинку №7 по вул.Бортнянського у м.Львові, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, а його дії залишаються непоміченими, проник всередину автомобіля марки «ВАЗ2106» 1986 року випуску, бежевого кольору, т.н.з. НОМЕР_2 та, діючи разом із ОСОБА_6 , який не був обізнаний із злочинним умислом останнього, скотив вказаний транспортний засіб до повороту по вул.Квітки-Основ`яненка у м.Львові та в подальшому, шляхом буксирування іншим автомобілем, перемістив його до вул.Кульпарківської, 204 у м.Львові, де, переслідуючи корисливу мету, збув належний потерпілому ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ2106» т.н.з. НОМЕР_2 за грошові кошти в сумі 4000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що дійсно він 4 квітня 2019 року по вул.Бортнянського у м.Львові незаконно заволодів належним потерпілому автомобілем марки «ВАЗ2106», який в подальшому збув в пункті прийому металобрухту по вул.Кульпарківській у м.Львові за грошові кошти в сумі 4000 грн. Зазначив, що у скоєному щиро розкаюється, обіцяє у подальшому нічого протиправного не вчиняти та жалкує, що так сталося.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений не відшкодував йому шкоди, завданої злочином, однак, враховуючи його молодий вік, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім судом було роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за обставин встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, за місцем несення служби характеризуєтся позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.289 КК України.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, викладені дані про особу винного, його молодий вік, наявність обставини, що пом`якшують покарання, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, його щире каяття та позицію прокурора і потерпілого щодо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також те, що згідно досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винного.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючсь ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини; повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: сім карточку мобільного оператора «Київстар» з маркувальним написом НОМЕР_3 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: