Справа № 638/7939/19
Провадження № 1-кп/638/1240/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0003886 від 09 жовтня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, з середньо - технічною освітою, офіційно не працюючого, працюючого за трудовими договорами виробництво меблів, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , хронічні захворювання та інвалідності спростовує, військовозобов`язаного, раніше не судимий, в скоєнні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
21 вересня 2018 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , вийшов зі своєї квартири АДРЕСА_2 , де постійно мешкає, та спустився на перший поверх, де в цей час біля електрощітової стояв ОСОБА_4 та знімав показники електролічильника. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт на фоні побутових відносин, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 маючи намір,спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс два удари кулаком правої руки останньому у праве око.
В наслідок протиправних дій ОСОБА_6 - ОСОБА_4 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець в правій навколо очній ділянці з поширенням на праву шоку, садно на тлі синця на шкірі правої шоки, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна на тлі синця, яке утворилася за механізмом удар-тертя-ковзання, які у сукупності згідно висновку експерта №09-589/19 від 16.05.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року)».
В цей момент на шум та крики свого чоловіка ОСОБА_4 на сходовий майданчик першого поверху з квартири АДРЕСА_3 вибігла ОСОБА_5 , яка почала рознімати їх, але ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в праву бровь.
В наслідок протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_5 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець на тлі припухлості м`яких тканин на правій брові біля зовнішнього кінця з переходом на верхню і нижню повіку правого ока; садно на правій брові, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна, яке утворилася за механізмом удар-тертя-ковзання, які у сукупності згідно висновку експерта №09-588/19 від 16.05.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року)».
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він в той день і напередодні вживав спиртні напої, тому чітко не пам`ятає, як наносив удари потерпілим. Проте розуміє, що вчинив неправильно, просив потерпілих вибачити його.
Потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що обвинувачений наніс йому удари, причини такої поведінки обвинуваченого йому не зрозумілі. 21 вересня 2018 року він робив ремонт в квартирі. Після того, вийшов на сходову клітинку, та збирався їхати на дачу, та чекав дружину, чому обвинувачений наніс йому удари він не розуміє.
Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що вона 21 вересня 2018 року на прохання чоловіка шукала в квартирі ліхтарик, щоб той подивився на сходинковій клітинці показники лічильника, та з квартири почула гучні голоси, вийшовши з квартири побачила, що обвинувачений наносить удари її чоловіку, вона почала розмиряти їх, під час цього обвинувачений наніс їй удар. Вона голосно кричала, на що вибігла з квартири сусідка та кричала, щоб обвинувачений припинив наносити удари. Після цього вона викликала поліцію. В судових дебатах потерпіла зазначила, що хотіла би отримати компенсацію.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 , працюючий по трудовим договорам, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Відповідно до досудової доповіді від 25 липня 2019 року виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, за умови проходження відповідної пробаційної програми.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Через канцелярію суду, після початку судового розгляду, отримано позовні заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального провадження ( в двох екземплярах) та ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального провадження ( в одному екземплярі). Жодних доказів до позовних заяв не додано.
За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У відповідності до вимог ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Вказані позовні заяви, потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подані без додержання вимог щодо звернення з цивільним позовом в кримінальному провадженні, тому суд вважає за необхідне роз`яснити можливість звернення потерпілих з вказаними позовними вимогами в цивільному судочинстві, за умови набрання вироку щодо винуватості ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України законної сили.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадський робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід не обирався.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливість звернення в цивільному судочинстві щодо відшкодування сум. Повернути їм позовні заяви.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, потерпілим та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1