"23" жовтня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі власника майна - ОСОБА_3
21.10.2019 до суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України, у якому заявниця просить:
2. Скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 20.08.2019 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_3 ;
3. Зобов`язати прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 повернути автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 - його власнику ОСОБА_3 .
На обґрунтування клопотання заявниця зазначила наступне.
Зазначила, що рішення суду мотивоване тим, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, підлягає дослідженню в ході судової авто-технічної експертизи, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення злочину та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні.
Заявниця вказала, що автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 належить їй на праві власності згідно до свідоцтва про реєстрацію, та на теперішній час, на її думку, відпала необхідність в його арешті. Так, під час досудового розслідування даний автомобіль, який є речовим доказом, неодноразово був оглянутий, фотографований експертами під час проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим, на теперішній час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу.
Станом на 20.10.2019 року органом досудового розслідування автомобіль їй не повернутий. Наявність арешту обмежує права власника в частині користування, володінні та розпорядження належним йому на праві власності майном.
Зазначила, що вона не була присутня при розгляді клопотання прокурора про арешт належного їй майна - автомобіля «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , тому відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України має право заявити клопотання про скасування арешту майна.
Вказала, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, оскільки згідно до ст.. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону.
Крмі того, заявниця посилалася на те, що у кримінальному провадженню до теперішнього часу жодній особі не повідомлено про підозру, на даний час автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 оглянуто, всі необхідні слідчі дії з ним проведені та відсутня необхідність в повторному огляді або вчиненні інших дій із зазначеним майном, тому, на думку заявниці, в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту та передачі його власнику.
У судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, викладених у клопотанні, просила про його задоволення. Додатково пояснила, що перебування автомобіля на штраф майданчику в майбутньому призведе до додаткових витрат за його зберігання.
Неявка прокурора та слідчого, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вислухавши доводи ОСОБА_3 , вивчивши документи та матеріали, якими заявниця обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Як зазначає заявниця у клопотанні, на теперішній час відпала необхідність в арешті автомобілю «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , оскільки під час досудового розслідування даний автомобіль, який є речовим доказом, неодноразово був оглянутий, фотографований експертами під час проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим, на теперішній час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу.
Проте належних доказів, які б підтверджували вищевказані доводи заявниці, матеріали клопотання не містять. Також заявницею не надано таких доказів й в судовому засіданні.
Разом з тим, вході розгляду клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.09.2019 призначено проведення судової авто технічної експертизи (а.с.13-14), яка, як вбачається з листа за підписом завідувача лабораторії ІТД ОСОБА_7 ХНДІСЕ ім..Засл. проф.. М.С. Бокаріуса від 10.10.2019 №4431/05-21/10/14-19 - на час розгляду клопотання не виконана (а.с.12).
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потребидосудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
З вищевказаних підстав не підлягає задоволенню клопотання в частині зобов`язання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 повернути автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 - його власнику ОСОБА_3 .
На клопотання в частині вимог заявника щодо скасування ухвалиКиївського районного суду м.Харкова від 20.08.2019 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_3 , слідчий суддя зазначає, що вказана вимога не передбачена ст..174 КПК України, що не позбавляє власника майна права оскарження ухвали про арешт майна в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, в порядку та строки, передбачені нормами КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, ст.376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1