Ухвала
Іменем України
02 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 308/14784/18

провадження № 51- 5916 впс 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув подання заступника голови Закарпатського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 308/14784/18 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України, за підсудністю
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшло вищевказане подання, яке мотивовано тим, що 13 листопада 2019 року до Закарпатського апеляційного суду надійшло подання голови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК України), разом з поданням до Верховного Суду для передачі за підсудністю. Згідно ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року вказане подання задоволено. У зв`язку з чим, просить вирішити питання про направлення кримінального провадження за підсудністю.

Вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції зазначено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 надійшов до Ужгородського міськрайонного суду з порушенням правил підсудності, так як усі дії обвинуваченого, пов`язані зі службовим підробленням документів та розтратою чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинені у м. Львові, а в обвинувальному акті взагалі відсутні будь-які посилання на те, що злочин вчинено на території Ужгородського району Закарпатської області, що в свою чергу свідчить про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 повинно розглядатись судом першої інстанції за місцем розтрати та заволодіння чужим майном, тобто за місцем незаконного розпорядження коштами, а саме, за місцем реєстрації СПД ОСОБА_6 та СПД «Підгірського С. В.», що територіально відносить до юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова або Шевченківського районного суду м. Львова з урахуванням реєстрації приватних підприємців, і при цьому, як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, більша частина свідків у кримінальному провадженні є мешканцями м. Львів. Тому, посилаючись на ч. 1 ст. 32, ч.ч. 1, 3 ст. 34 КПК України, голова Ужгородського міськрайонного суду просить розглянути питання про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 разом із поданням до Верховного Суду для передачі за підсудністю.
Перевіривши наведені в поданні доводи та матеріали кримінального провадження, Суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає у зв`язку з його невмотивованістю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Згідно із ч. 3 ст. 34 КПК України до повноважень Верховного Суду відноситься: вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Відповідно до положень ст. 34 КПК України та з урахуванням вимог ст. 32 КПК України, Верховний Суд за поданням апеляційного суду вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Отже, Верховний Суд не визначає самостійно підсудність, як про це йдеться у поданні.

В той же час згідно з положеннями КПК України, звертаючись до Верховного Суду апеляційний суд у своєму поданні має навести правове обґрунтування заявлених вимог та необхідності направлення кримінального провадження з одного суду до іншого конкретного суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Проте, як убачається зі змісту подання, в ньому не викладено жодного обґрунтування заявленої вимоги про визначення підсудності із наведенням обґрунтування підстав для передачі кримінального провадження до конкретного, визначеного вимогами ст. 32 КПК України, суду в межах юрисдикції іншого апеляційного суду.
За таких обставин, ураховуючи невмотивованість подання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 34 КПК України, Суд
постановив:
У задоволенні клопотання заступника голови Закарпатського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 308/14784/18 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України за підсудністю відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3