465/6014/19
1-кс/465/2216/19
У Х В А Л А
судового засідання

18.11.2019 року Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Франківського відділу Поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту,-

встановив:
слідчий Франківського відділу Поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , подав клопотання, погоджене з прокурором Львівської місцевої прокуратурі №3 ОСОБА_4 про арешт на вилучені під час огляду місця події від 18.10.2019 року, що мав місце на відкритій ділянці місцевості, що по вул. Кульпарківська, 139, м. Львів, речі, а саме: автомобіль марки «Opel Vectra В», червоного кольору на іноземній реєстрації (реєстрація Республіки Польща) KNT 9Р19; свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 ; один ключ від даного автомобіля; деформовану поліетиленову пляшку із фрагментом фольги на отворі з нашаруванням невідомої речовини; згорток з невідомою речовиною рослинного походження, зеленого кольору.
В ході досудового розслідування встановлено, що 18.10.2019 до Франківського ВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №1 ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , 18.10.2019 близько 13:30 год. перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 139 у власному авто марки «Opel Vectra В» н.з. НОМЕР_2 зберігає речовини схожі на наркотичні, які в подальшому були вилучені.
За даним фактом 18.10.2019 року було розпочато досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбачено ч.1 ст. 309 КК України.
18.10.2019 року в ході проведення огляду місця події, що мав місце на відкритій ділянці місцевості, а саме: узбіччя дороги за адресою м. Львів, вул. Кульпраківська, 139, в автомобілі марки «Opel Vectra В», червоного кольору на іноземній реєстрації (реєстрація Республіки Польща) KNT 9 НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , 16.11.2001 р. прож. АДРЕСА_1 , на бардачку даного автомобіля виявлено деформовану пляшку із фрагментом фольги на отворі з на отворі з нашаруванням невідомої речовини. Також в даному автомобілі, під сидінням водія було виявлено згорток речовини рослинного походження, зеленого кольору. В подальшому слідчим, в присутності понятих вищевказані речі, а саме: деформовану поліетиленову пляшку із фрагментом фольги на отворі з нашаруванням невідомої речовини; згорток з невідомою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, а також автомобіль марки «Opel Vectra В», червоного кольору на іноземній реєстрації (реєстрація Республіки Польща) KNT 9Р19 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 було вилучено.
Слідчий клопотання мотивує тим, що в з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладені арешту на вище вказані об`єкти.

Вивчивши клопотання про арешт майна, враховуючи слідчого, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, воно не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні слідчого відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За змістом положень КПК України обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано особою, що подала клопотання.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що не доводить необхідність арешту майна, з метою вказаною у клопотанні, та яке явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 170-173, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1