ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5125/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2387/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 08 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, з участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , з участю потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами потерпілого та захисника обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 05 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 , п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Початок іспитового строку ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз №810/17 від 21.09.2017 року у розмірі 1581.92 грн., №12545 від 26.09.2017 року у розмірі 4952 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму цивільного позову в розмірі 299325 грн. 23 коп.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

приблизно о 17:00 год., рухався на технічно справному автомобілі «ЗАЗ-Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Іллінської у м. Харкова зі сторони вул. Терехівської в напрямку вул. П.Болбачана зі швидкістю 30 км/год. В процесі руху по вказаній вулиці, на перехресті з вул. П.Болбачана, при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю «Хюндай-Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , котрий рухався справа наліво відносно його руху по головній дорозі вул. П.Болбачана зі сторони вул. Волонтерської в напрямку вул. П. Шлях, чим грубо порушив вимоги п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України згідно з якими:
- п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»,
- дорожній знак 2.1 розділу 33 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.
та допустив зіткнення вищевказаних транспортних засобів.
Внаслідок чого, водій ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 699-А/17 від 21.07.2017 року, отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у виді розриву дистального променево-ліктьового сіндесмоза, тендініта сухожилля ліктьового розгинача лівого зап`ястка, унаслідок часткового розриву даного сухожилля та часткового розриву медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу.

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 810/17 від 21.09.2017 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню події даного ДТП шляхом виконання вимог п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів звертає увагу на те, що вину у скоєній ДТП ОСОБА_6 визнав повністю, пояснивши, що він втратив уважність на дорозі та допустив зіткнення на малій швидкості.

Також, апелянт вважає, що не доведено наявності ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП у потерпілого, оскільки експертом не були враховані хронічні захворювання потерпілого. Крім того вказав, що судом безпідставно та всупереч вимогам Закону задоволено цивільний позов, посилаючись на судову автотоварознавчу експертизу, яка проведена з порушенням норм матеріального права; експертом не зроблено висновок про залишкову вартість автомобілю після пошкодження, а використано як остаточний розмір матеріального збитку вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодився з вироком районного суду і потерпілий та подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_6 , яке пов`язане з позбавленням волі та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

В обгрунтування своїх доводів зазаначив, що районним судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначене судом покарання є м`яким, недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Також зазаначає, що обвинувачений вину в скоєному не визнав, не розкаявся, матеріальну та моральну шкоду не відшкодував.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили про задоволення апеляційної скарги захисника і залишення без задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просили задовольнити апеляційну скаргу потерпілого.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку щодо апеляційної скарги потерпілого, доводи потерпілого та його представника, їх думку щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_6 в межах апеляційних скарг потерпілого та захисника обвинуваченого, а саме в частині правильності призначення покарання та вирішення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а також наявності ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП у потерпілого.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав в частині, що ДТП трапилось за його провини. Пояснив, що вдень, 21 травня 2017 року, він їхав по другорядній дорозі по вул. П.Болбачана. Швидкість була невелика, дорожній знак «Дати дорогу» він не бачив. Під`їзджаючи до перехрестя, з правої сторони він побачив автомобіль «Хюндай-Туксон», потім був удар. Автомобілі отримали механічні пошкодження передніх частин. Цивільний позов потерпілого не визнає, вважаючи його завищеним. В останньому слові зазначив, що трапилось «банальне ДТП», про що він дуже жалкує. Однак, до висновків експертиз від ставиться критично.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини в частині скоєння кримінального правопорушення, його провина знайшла своє підтвердження наступними дослідженими судом доказами: поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 18:00 год. 21.05.2017 року він рухався на авто «Хюндай-Туксон» з дружиною та дитиною. Вони під`їжджали до перехрестя П.Болбочана та Ільїнської. Він рухався по головній дорозі зі швидкістю до 50 км/год. Підїхавши до перехрестя з лівої сторони, він побачив авто «ЗАЗ Sens», який перед дорожнім знаком «Дати дорогу» не призупинився та поїхав далі. Трапилось ДТП. Він не очікував удару. Авто «ЗАЗ Sens» вдарив його у передню частину бамперу з лівої сторони. Від удару авто потерпілого відкинуло на пішохідний перехід. Викликали швидку та поліцію. Вночі він почав себе погано почувати, боліла нога, піднявся тиск, поїхали до лікарні, з`ясувалось, що в нього порвані зв`язки на нозі. Потім почала боліти рука, з`ясувалось, що в нього там теж порвані зв`язки. Тілесні ушкодження оцінили як середньої тяжкості. Щодо цивільного позову пояснив, що він витратив багато грошей на ліки, а саме 5607,51 грн., згідно з автотоварознавчої експертизи, йому спричинена матеріальна шкода у зв`зку з пошкодженням його автомобіля у розмірі 268717,72 грн. та заподіяна йому моральна шкода у розмірі 25 000 грн., а всього 299325,23 грн.

Ці показання підтверджуються висновком судової автотоварознавчої експертизи №12545 від 26.09.2017 року та доданою до нього фототаблицею, відповідно до якої вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай-Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді (21.05.2017), визначається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 268 717,72 грн.

Данний висновок у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 в цілому підтвердив, та зазначив, що при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай-Туксон», при внесенні данних, ним була допущена технічна помилка, а саме невірно зазначена сума вартості відновлювального ремонту у 363923,53 грн. Провівши перевірку, він зробив перерахунок данного висновку. Згідно з виправленим перерахунком, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай-Туксон» складає 145 229,84 грн. Також зазначив що на суму матеріальних збитків потерпілого - 268717,72 грн. вказана його помилка не вплинула.

Висновком судово-медичної експертизи №709-А/17 від 30.06.2017 року, встановлено, що у зв`язку з подією, яка відбулася 21.05.2017 року у неповнолітнього ОСОБА_13 , 13 років, мало місце садно у області правого ліктьового суглоба. Це ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету, індивідальні особливості якого не відобразились, по механізму удар-тертя, удар-ковзання, могло утворитися в умовах ДТП, при обставинах і в строк, вказаних в постанові і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Данний висновок у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 підтвердила, та зазначила, що два тілесних ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Вивчалось 2 колінні суглоби, у висновку другий колліний суглоб не відображено. Зауважила, що робить висновок на підставі наданих вихідних матеріалів. Залучала до складання висновку іншого спеціаліста для консультації.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-421/2018 від 13.02.2018 року за матеріалами справи № 642/5125/17 провадження 31кп/642/243/18, підсумками якої встановлено що відповідно до висновку експерта №699-А/17 від 21.06.2018 р., у ОСОБА_8 були встановлені наступні ушкодження: розрив дистального променево-ліктьового синдесмозу, тендініта сухожилля ліктьового розгинача лівого зап`ястка внаслідок часткового розриву даного сухожилля; а також частковий розрив медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу. Будь-яка медична документація за вимогами експертної комісії в її розпорядження не надавалася. Явка ОСОБА_8 в бюро для проведення його комісійного оглду забезпечена не була. Визначити наявність вищевказаних ушкоджень, дати їм повну та об`єктивну судово-медичну оцінку, а також відповісти на питання даної ухвали виявилося б можливим після надання оригінала медичної документації на ім`я ОСОБА_8 в повному обсзі та проведення його комісійного огляду із залученням лікаря-травматолога, що відповідає п.7 «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи» та п.п.4.13.3, 4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних шуоджень», затверджених наказном МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Висновком судової автотехнічної експертизи №810/17 від 21.09.2017 року, відповідно до якого, згідно свідчень водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.16,11 і дорожнього нака 2.1 Розділу 33 ПДР України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай-Туксон» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог п.16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 ПДР України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай-Туксон» ОСОБА_8 не мав технічної можливості запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог ПДР України. У діях водія автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_6 убачаються невідповідності вимогам п.16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 ПДР України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП. У діях водія автомобіля «Хюндай-Туксон» ОСОБА_8 не убачається невідповідностей вимогам ПДР України, які, з технічної точки зору, перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Дані, що містяться в протоколі додаткового огляду місця ДТП від 28.08.2017 року та доданій схемі, відповідно до яких встановлено, що ширина вул. П.Болбочана зі сторони вул. Волонтерській складає 5,9 м. Ширина вул. Іллінській зі сторони вул. Теріхівської складає 6 м. Дорожній знак «Уступи дорогу» по вул. Іллінській розташований на відстані 7,5 м. від вул. П. Болбочана, а знаки «Головна дорога» розташований по вул. П. Болбочана знаходиться на відстані 5,3 м. від вул. Іллінській.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2017 року, за участю водія ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого ОСОБА_11 підтвердив покази водія ОСОБА_8 , який пояснив, що на перехресті з вул. Іллінській раптово під знак «Уступи дорогу» виїхав автомобіль «ЗАЗ Sens», який рухався зліва направо по ходу його руху зі швидкістю у 2 рази меншою ніж у нього, десь 30 км/год. Він загальмував, однак уникнути зіткнення не зміг.

- вищезазначеними поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Оцінюючи зазначені свідчення з огляду на вимоги ст.ст. 85, 86, 87 КПК України районний суд вважає їх належними та допустимими, оскільки зазначені свідки послідовно давали аналогічні свідчення і протягом досудового слідства;

Таким чином, виходячи з пояснень обвинуваченого, свідків, які давали аналогічні свідчення і протягом досудового слідства, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і з цими висновками колегія суддів погоджується.

Щодо посилання обвинуваченого та його захисника щодо недоведеності наявності середньої тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 внаслідок ДТП 21.05.17 року, оскільки експертом не було враховано хронічні захворювання потерпілого, спростовуються вищевказаними дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності , а саме - висновком судово-медичної експертизи №699-А/17 від 21.07.2017 року, відповідно до якого у зв`язку з подіями 21.05.2017 року у ОСОБА_8 , 53 років, мали місце наступні ушкодження: розрив дистального променево-ліктьового сіндесмоза, тендініта сухожилля ліктьового розгинача лівого зап`ястка унаслідок часткого розвиру данного сухожилля; частковий розрив медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу. Наяґвні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів , можливо, в умовах ДТП, на яку вказано в постанові слідчого та відомо зі слів оглянутого. По ступеню це середнього ступеню важксоіт тілесні ушкодження по критерію тривалості розладцу здоров`я (п.п.2.2.2. Правил «судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень»). Під час звернення до ХМКЛНМД реакція «Алкотест» у ОСОБА_8 негативна.

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні районного суду наполягала на правильності свого висновку зазначаючи, що для складання цього висновку залучала відповідного фахівця в галузі медицини по захворюванню суглобів. Стороною захисту і в апеляційній інстанції не надано колегії суддів, будь-якого іншого висновку експерта або фахівця що може свідчити про хибність експертизи № 699-А/17 від 21.07.2017 року.

Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 286 КК України.

Що стосується покарання, яке було призначене обвинуваченому, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Стосовно посилань потерпілого в апеляційній скарзі, що судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, то колегія суддів не може з цим погодитись, оскільки при визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий не був, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Судом не залишено поза увагою і факт відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно обрав обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, та, з урахуванням обставин справи, а саме відсутності судимостей та позитивну характеристику, дійшов висновку, що його виправлення можливе із застосуванням ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оцінюючи розмір стягнутої моральної шкоди, колегія суддів приходить до переконання, що цивільний позов в сумі 5607,51 грн. та 268717,72 грн., всього 274 325,23 грн. матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. вірно задоволений повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового слідства.

Пред`явлений у даному кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_6 вирішений судом першої інстанції за правилами, встановленими в КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення, а доводи апеляційних скарг захисника і потерпілого не спростовують висновки районного суду, що були покладені в основу вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого судового рішення, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 05 2019 року по справі щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу потерпілого, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч. 1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4