КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 13 листопада 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ужгород Закарпатської області, з вищою освітою, офіційно не працює, одружений, зареєстрований в с. Розівка Ужгородського району Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 листопада 2019 року включно, в межах строку досудового розслідування. Крім того, відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував дані про особу підозрюваного у їх сукупності, тяжкість кримінальних правопорушень та покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень. Крім того, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для визнання незаконним затримання підозрюваного зважаючи на положення ч. 2 ст. 208 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року, визнати незаконним затримання ОСОБА_5 , та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Автор апеляційної скарги вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Так, захисник звертає увагу на те, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано доказів, що підозрюваний має намір ухилятися від слідства та суду. Натомість ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений та має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується. Крім того, останній переніс операцію пластики передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглоба, і на даний час стан коліна є незадовільним. При цьому, захисник наголошує, що підозрюваному протипоказане перебування тривалий час без необхідних медичних заходів реабілітації, які не можливо забезпечити під час тримання під вартою. Зокрема, відповіддю начальника ІТТ ГУ НП у м. Києві підтверджується, що в умовах ІТТ неможливо забезпечити ОСОБА_5 щоденну фізіотерапію та догляд за відновленням належної функції коліна, обстеження хірурга-ортопеда, кваліфікований медичний огляд кожні два тижні.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається про те, що ОСОБА_5 пред`явлено необґрунтовану підозру та останній не визнає своєї вини. Так, в протоколі допиту підозрюваного від 25 вересня 2019 року, останній повідомив, що не мав жодних відносин з ОСОБА_10 та фактично його не знає. В повідомленні про підозру ОСОБА_5 слідство не встановило з якими особами спільно, він діяв задля досягнення мети вчинення злочину, не встановлено дату, час та місце коли підозрюваний підшукав ОСОБА_11 для вчинення злочину. При цьому, в повідомленні про підозру вказано на те, що слідством не встановлено співучасників з якими діяв ОСОБА_5 .
На переконання захисника, кримінальне провадження відносно його підзахисного носить політичний характер, та фактично є помстою прокуратури за виправдувальний вирок відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 365, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 377 КК України.

Також, захисник звертає увагу на те, що за протоколом огляду від 15 серпня 2019 року не можливо точно встановити, за наданими скрін-шотами з камер відео спостережень, що на них присутній ОСОБА_5 , і слідством не надано висновку експерта за яким би точно було встановлено, що на зображеннях підозрюваний. Крім того, існують похибки в часі з камер відео спостережень, за якими у слідства немає точного часу вчинення злочину, адже не був наданий висновок експерта, який би надав відомості відносно похибок в часі камер відеоспостережень.

Щодо незаконного затримання, то автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_5 затримано з самого ранку у власній квартирі, в якій на час затримання перебувала його сім`я, таким чином, у слідства не було підстав затримувати підозрюваного за п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, адже не було ні слідів злочину, ні свідчень очевидців про те, що ОСОБА_5 щойно вчинив злочин. Крім того, кримінальне провадження №0000197 в рамках якого здійснено затримання зареєстровано в ЄРДР 11 липня 2019 року, тобто більш ніж за два місяці до дня затримання. Більш того, злочин, за який здійснено затримання ОСОБА_5 25 вересня 2019 року, вчинено 11 липня того ж року.Також захисник зауважує, що до того, як був затриманий підозрюваний у власній квартирі, там вже був проведений обшук.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 липня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000197, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України.

25 вересня 2019 року ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції та того ж дня повідомлений про підозру у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України.
Наступного дня старший слідчий в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Окрім того, захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного провадження подано скаргу про перевірку обґрунтованості затримання підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 26 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 листопада 2019 року, а також відмовлено у задоволенні скарги захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підори у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою особливо тяжких злочинів, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу, а тому не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні малолітню дитину та позитивно характеризується, не спростовують висновки суду про те, що останній може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому враховуючи усі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі у вигляді домашнього арешту, колегією суддів не встановлено.

Даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, навіть з урахуванням доводів сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, матеріали судового провадження не містять.

Враховуючи вище викладене, рішення слідчого судді в частині задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи захисника щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_5 за відсутності відповідного судового рішення, зважаючи на положення ст. 208 КПК України, якими визначено вичерпний перелік випадків коли уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, що залишилось поза увагою слідчого судді.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині відмови у задоволенні скарги захисника з постановленням судом апеляційної інстанції в цій частині нової ухвали, якою належить задовольнити частково скаргу захисника про незаконне затримання підозрюваного, а в іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 листопада 2019 року, в межах строку досудового розслідування, скасувати в частині відмови у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_5 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково та визнати незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/5857/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1