Дата документу 04.12.2019 Справа № 319/236/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1748/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 319/236/18
Категорія ст. 115 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок колегії суддів Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що вирок відносно ОСОБА_6 є незаконним внаслідок

істотних порушень норм матеріального та процесуального права, та таким що

підлягає скасуванню, оскільки жодної доказової бази вини ОСОБА_6 «поза розумних сумнівів», - як в ході досудового слідства так і в суді здобуто не було. Так, суд прийняв за основу покази ОСОБА_9 на початку досудового розслідування та проведеним в ході розслідування слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_9 , де він повністю визнав себе винним, але категорично відмовився у вчиненні вбивства в ході судового розслідування, мотивуючи тим, що працівники Більмацької поліції його обдурили, пообіцявши «домашній арешт і умовну міру покарання». Вбивства ОСОБА_10 він не скоював фактично і навпаки, акцентував увагу на те, що саме потерпілий з ціллю уникнути відповідальності за крадіжку великої кількості зерна у нього, намагався вбити його веслами в той час, як вони знаходились у човні на водоймищі. Але ці доводи ОСОБА_9 не стали навіть предметом вивчення і перевірки, бо як слідчі так і суд упереджено поставились до цих пояснень. Зауважує, що ОСОБА_9 , подав скаргу на незаконні дії та психічний примус до надання потрібних свідчень до державного бюро розслідувань, але там також поверхнево віднеслися до його свідчень. Між тим, якщо повністю довіряти показам ОСОБА_9 , наданим при проведенні слідчого експерименту і критично їх проаналізувати, то внаслідок нанесення черепно - мозкової травми та тупої травми шиї, (згідно висновків судово - медичної експертизи) ОСОБА_10 , що знаходився у воді посередині водоймища і міг «здійснювати активні дії від однієї до кількох хвилин» - повинен був втопитись, тобто його смерть наступила б внаслідок заповнення легенів водою та інших ознак. Чому ж тоді смерть ОСОБА_10 не пов`язана з асфіксією, а наступила внаслідок «сполученої тупої черепно - мозкової травми шиї, які ускладнились набряком головного мозку і знаходились у прямому причинному зв`язку з настанням смерті». Напрошується висновок, що ОСОБА_9 з самого початку надавав неправдиві свідчення, але йому повірили, бо ці свідчення всіх влаштовували.

Таким чином, суд не проаналізував всі вказані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, а також проігнорував засади презумпції невинуватості. Заміст цього, стандартно вказав, що «не визнання вини ОСОБА_6 є засобом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення», сторона захисту вважає недоведеною вину ОСОБА_6 в скоєнні інкримінуємого йому злочину. Просить скасувати вирок відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що в судовому засіданні першої інстанції зазначав про те, що під час досудового розслідування на нього здійснювався психологічний тиск працівниками поліції, які змусили його визнати свою вину у вбивстві ОСОБА_11 . Вказана заява була перевірена та відповідно до постанови слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Мелітополі від 27.06.2019 року закрито провадження, внесене до ЄРДР № 0000035 від 19.04.2019 року, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП складу кримінального правопорушення під час розслідування кримінальної справи стосовно його. Зауважує, що разом з тим, колегія суддів першої інстанції вказує, що всі докази, досліджені під час розгляду кримінального провадження є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності достатніми для визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Просить звернути апеляційний суд увагу на те, що на стадіях досудового та судового розслідування показання свідка ОСОБА_12 , дружини потерпілого, яка казала, що він знаходився біля вікна та вів розмову з нею, як у той час хтось був у домі. Ці покази суд не взяв до уваги, ще більше навмисно перекрутив їх, що доводять некомпетентність колегії суддів або намір його ув`язнити. Вважає, що судом ухвалено вирок, який є неправдивим, необ`єктивним, не підкріпленим жодним фактом, а факти, які є в справі судом перекручені. Свідок ОСОБА_13 казав, що не пам`ятає, чи наносив він удари потерпілому чи ні та свідок ОСОБА_14 , який повідомив, що він, ОСОБА_6 , не наносив удари в автомобілі, ці покази він давав у Василівському районному суді, на якому свідок ОСОБА_13 заявив, що ОСОБА_6 не наносив потерпілому тілесні ушкодження в автомобілі, вважає, що він навмисно приховує факти. Просить скасувати вирок суду та повернути кримінальне провадження на досудове розслідування, а також провести повний допит свідків та порівняти їх покази, які вони давали на досудовому розслідуванні.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла та представник потерпілої просили вирок суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який не підтримав апеляційні скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком колегії суддів Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., матеріальну шкоду 10 744 грн. 91 коп. Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 19 грудня 2017 року. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 14.12.2017 року приблизно о 04-00 годині ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_14 на автомобілі останнього марки ВАЗ-2101 р/н НОМЕР_1 білого кольору, під`їхали до території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , де покликали ОСОБА_16 і ОСОБА_6 запропонував останньому сісти до автомобіля для з`ясування обставин скоєної у нього крадіжки. У подальшому вищезазначені особи на вказаному автомобілі ВАЗ поїхали у напрямку водойми, розташованої близько 7 км від с. Смирнове Більмацького району Запорізької області у напрямку с. Обіточне Чернігівського району Запорізької області. Рухаючись в автомобілі, 14.12.2017 року близько 04.20 годин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сидячи на передньому пасажирському сидінні автомобіля, маючи умисел на спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень з метою змусити останнього зізнатися у крадіжці, завдав близько 10 ударів в область голови та тулуба ОСОБА_6 . У подальшому 14.12.2017 року близько 04.30 годин ОСОБА_14 зупинив свій автомобіль на ґрунтовій дорозі, що веде у напрямку с. Обіточне Чернігівського району з с. Смирнове Більмацького району Запорізької області та на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_11 , під час сварки з останнім, наніс ОСОБА_16 приблизно 20 ударів руками та ногами в область голови та тулуба ОСОБА_16 , внаслідок чого ОСОБА_16 впав на ділянку місцевості поблизу ґрунтової дороги та залишився там лежати, а ОСОБА_6 з ОСОБА_14 поїхали на водоймище, яке розташоване поблизу с. Олексіївка Більмацького району Запорізької області, де ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_17 вживали спиртні напої. У подальшому 14.12.2017 року близько 08.00 години, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, наніс ОСОБА_16 , який у цей час прийшов до території вказаного водоймища, кілька ударів рукою в область обличчя, після чого силою затягнув останнього до човна та разом відплили до центру водоймища, де ОСОБА_6 , діючи навмисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, і бажаючи їх настання, навмисно скинув ОСОБА_16 у воду, та в момент, коли останній тримався за борт човна, ОСОБА_6 взяв у дві руки дошку, яка знаходилась у човні, та умисно завдав один удар зверху вниз дерев`яною дошкою, яка знаходилась у човні, в потиличну ділянку голови та верхню частину задньої поверхні шиї ОСОБА_16 , з її різким згинанням вперед, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 361 від 03.02.2018 року, у вигляді сполученої тупої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у вигляді: лінійного перелому луски потиличної кістки справа та розходження стрілового шва між тім`яними кістками, субарахноїдального та дрібно вогнищевих крововиливів у корі на верхньо-латеральній поверхні потиличної частки правої півкулі головного мозку, в проекції умовного центру перелому, крововиливу над твердою оболонкою спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців і крововиливів м`яких мозкових оболонках довгастого мозку та спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, крововиливів у м`яких тканинах потиличної ділянки голови та в м`які тканини верхньої частини задньої поверхні шиї, які ускладнились набряком головного мозку, довгастого та спинного мозку, який був небезпечний для життя у момент спричинення, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 . Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_16 на місці. Отже, ОСОБА_6 своїми діями умисно позбавив життя ОСОБА_16 .

Доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є необґрунтованими з наступних підстав.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_15 про те, що їй о 04-00 годині ранку з 14 на 15 грудня 2017 р. зателефонувала ОСОБА_12 (дружина покійного брата ОСОБА_11 ), яка проживає у АДРЕСА_3 , та повідомила, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вибили двері у будинку, де вони проживали, забрали ОСОБА_20 роздягненого та кудись повезли. Вони були в нетверезому стані. Через декілька днів зателефонувала двоюрідна сестра ОСОБА_21 і повідомила, що брата мертвим знайшли на ставку. Обличчя брата було побите, руки, голова теж. Вадим любив випити спиртне, але був мирним і спокійним, часто допомагав по господарству;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що він разом з ОСОБА_22 приїхали пізно вночі 14.12.2017 р. до ОСОБА_23 , де вживали спиртне та ОСОБА_6 запитував в нього, хто вкрав зерно із його чана. ОСОБА_24 признався, що він забрав зерно і з ним був ОСОБА_25 . Після цього, разом з ОСОБА_24 поїхали до ОСОБА_26 на АДРЕСА_3 . Двері у будинок не вибивали, він з ОСОБА_24 залишились у машині, а ОСОБА_6 пішов до будинку. Через деякий час ОСОБА_6 вийшов разом з ОСОБА_27 (той був у светрі, в штанах і без взуття в носках), сіли у машину та поїхали в сторону ставка, де вони хотіли в посадці пиляти дерева. У машині ОСОБА_19 не бив ОСОБА_26 , а тільки сперечався, потім, коли зупинилась машина, ОСОБА_6 і ОСОБА_16 вискочили з неї та кудись пішли. У машині з ним залишився і ОСОБА_28 . Через деякий час він вийшов і почув 2-3 звуки схожі на удари та, коли підійшов, то побачив, як ОСОБА_19 наносив 2 удари ОСОБА_29 (який лежав на землі) ногою по тулубу. Після чого, він відштовхнув ОСОБА_30 та разом пішли до машини, ОСОБА_27 залишився та поїхали у сторону ставка, де в сторожці разом зі сторожем пили спиртне. Близько 10 години 00 хвилин зі сторони села прийшов ОСОБА_27 , обличчя якого було розпухле, він з ними випив спиртне, після чого він разом з ОСОБА_22 вийшли на вулицю, а він зі сторожем ОСОБА_31 залишились у сторожці. ОСОБА_6 був відсутній хвилин 30-40 і коли зайшов знову в сторожку, то одяг його був мокрий, його колотило та на запитання, де ОСОБА_27 відповів, що він пішов додому. На наступний день від своєї матері йому стало відомо, що ОСОБА_27 додому не прийшов, а через 2 дні взнав, що він помер. Тілесні ушкодження ОСОБА_29 він не наносив і не бачив, що відбувалось між ОСОБА_22 та ОСОБА_27 на вулиці біля сторожки, так як був разом зі сторожем у середині сторожки;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що приблизно 01-30 годин 14.12.2017 р. до нього приїхали на автомобілі ОСОБА_18 та ОСОБА_32 . Вони були в нетверезому стані. ОСОБА_19 зайшов до будинку з пляшкою коньяку та почав звинувачувати його у крадіжці зерна, потім били сковородою, та ОСОБА_19 зв`язав йому ноги і так як вони продовжували його допит, то йому прийшлось сказати неправду, що ОСОБА_25 взяв у ОСОБА_30 зерно. Після цього, машиною втрьох поїхали до ОСОБА_26 , ОСОБА_6 плечем штовхнув двері його будинку і вони відкрились. Вдвох, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зайшли до будинку та через деякий час вийшли та винесли, тримаючи за руки та ноги ОСОБА_26 і посадили його на заднє сидіння у машину. Він був одягнутий в спортивні штани, светр і шкарпетки без взуття. Після цього, ОСОБА_18 поїхав у бік села Вершина Більмацького р-ну, по дорозі ОСОБА_19 , повертаючись назад наносив удари кулаком ОСОБА_29 , який сидів позаду нього. Потім ОСОБА_18 зупинив автомобіль, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_16 вийшли з нього та він бачив як ОСОБА_19 замахнувся наносити удари ОСОБА_29 , який лежав на землі. Оскільки, було темно та туман, він не бачив куди саме та чим наносив удари ОСОБА_19 , ОСОБА_33 . ОСОБА_26 не бив. Далі, залишили ОСОБА_26 лежати на траві, сіли в автомобіль і поїхали до ставка, і так як у будинку сторожа не було, поїхали назад, але ОСОБА_18 не впорався з керуванням, вскочив у кювет, при цьому в машині вибило лобове скло. Машину не змогли зрушити з місця, між собою почали сперечатись ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а потім заснули, так як були в нетверезому стані. ОСОБА_26 він більше не бачив, оскільки пішов додому в село Смирновку. По дорозі його підвіз якийсь чоловік, біля 08-00 години він був вдома. На наступний день до нього прийшов переляканий ОСОБА_19 та запитав чи з`явився додому ОСОБА_25 . Потім він узнав, що ОСОБА_27 помер;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що покійний ОСОБА_16 був її чоловіком. 14.12.2017 р. у нічний час на подвір`я, де вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 приїхали на автомобілі ОСОБА_18 та ОСОБА_32 . ОСОБА_18 вибив двері у будинок, зайшли до будинку та забрали ОСОБА_20 . Особисто вона нічого не бачила, а впізнала їх по голосу. Чоловік був одягнений у спортивні штани, светр і в носках, без взуття, чула як він говорив їм, щоб вони його не тягли. Вранці вона пішла до ОСОБА_34 , там був ОСОБА_24 , який розповів, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 приїжджали до нього, били сковородою, погрожували. Він повідомив, що його та ОСОБА_20 вони повезли до ставка. Так як чоловік додому не повернувся, вона зателефонувала до поліції. Через 3 дні його знайшли мертвим у ставку, на обличчі у нього були синці, голова повернута набік. Їй нічого невідомо про крадіжку зерна;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 про те, що йому нічого не відомо про обставини вбивства ОСОБА_26 , однак, він є сільським головою у с. Олексіївка та охарактеризував ОСОБА_30 як безвідповідальну людину, який проживав з батьками. Йому відомо про його сварки з батьком, він притягувався до адміністративної відповідальності та відбував покарання 30 годин громадських робіт. Покійний ОСОБА_25 зловживав спиртними напоями разом з дружиною, але по характеру був покірний, слабкий, піддавався впливу зі сторони;
- показаннями свідка ОСОБА_36 , який суду пояснив, що його попросила ОСОБА_37 допомогти витягти автомобіль її сина ОСОБА_38 , так як він вскочив у кювет десь біля дамби (на ставку). Вдвох з нею вони приїхали на місце та він побачив автомобіль ВАЗ 2101 білого кольору без лобового скла, біля нього були ОСОБА_19 та ОСОБА_39 і ще один незнайомий чоловік (пізніше взнав, що це був сторож). Була 18-19 година, ОСОБА_37 кричала на всіх, вони були в нетверезому стані. На буксирі він притягнув автомобіль до двору ОСОБА_38 ;
- показаннями свідка ОСОБА_40 , яка суду пояснив, що її син ОСОБА_39 зателефонував їй увечері 14.12.2017 р. і повідомив, що машиною в`їхав у яму, попросив допомогти, так як машиною не доїде додому. Вона разом з ОСОБА_41 приїхали до ставка, біля машини стояв син, ОСОБА_19 та сторож, всі були в нетверезому стані. У машину поклали мішок з мокрою одежею ОСОБА_30 , так сказав її син і гусака та на буксирі притягнули автомобіль до двору. ОСОБА_19 забрав мішок з одежею та пішов додому. Вранці вона пішла до магазину по хліб і ОСОБА_42 запитала, де ОСОБА_20 . Вдома ОСОБА_43 їй сказав, що ОСОБА_19 йому повідомив, що ОСОБА_20 пішов додому, потім вона побігла до ОСОБА_30 , але його вдома не було. Потім до них приїхав дільничий інспектор поліції та спілкувався з ОСОБА_44 . Вже у поліції їй стало відомо, що сталося;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він працює сторожем на ставку. 14.12.2017 р. в обід до нього у сторожку прийшли ОСОБА_18 , з яким він навчався та ОСОБА_19 , та попросили допомогти витягнути їх машину з ями, разом всі випили спиртне (самогон). ОСОБА_11 він не бачив і більше ніхто до них не приходив. Так як вони з ОСОБА_45 давно не бачились, то спілкувались, згадували дитинство. Він не бачив як ОСОБА_19 виходив зі сторожки, але пам`ятає як ОСОБА_19 зайшов до сторожки у мокрому одязі та він давав йому одяг, щоб переодягнутись, після чого всі втрьох знову вживали спиртні напої. Дійсно, у районі дамби на ставку знаходились човни. Він пам`ятає як ОСОБА_39 телефонував матері та просив допомогти витягнути його автомобіль;
- показаннями свідка ОСОБА_46 , яка суду пояснила, що ОСОБА_47 є її сином і вони проживали всі разом, однак, з березня 2017 року вона розлучилась. Чоловік і син вживали спиртні напої, після чого були скандали у сім`ї. Дійсно, до сина застосовувались адміністративні покарання за сімейний скандал у вигляді громадських робіт. ОСОБА_25 проживав недалеко від них, син з ним спілкувався та між ними не було конфліктних ситуацій. Про те, що трапилося їй стало відомо від працівників поліції, які шукали її сина ОСОБА_48 . Через 3 дні коли син прийшов до неї, він сам зателефонував до поліції та його було затримано. Характеризує сина як спокійного та не вірить, що син міг вбити ОСОБА_11 ;
- протоколом огляду місця події від 15.12.2017 року, стенограмою до протоколу та фототаблицями, відповідно до яких було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 84-87);
- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду автомобіля ВАЗ 2101 державний № НОМЕР_1 , стенограмою від 15.12.2017 р. до протоколу та фототаблицями,
Відповідно до якого було оглянуто автомобіль ВАЗ 2101 державний № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 88-91);
- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 15.12.2017 р., стенограмою та фото таблицями до нього, у ході якого було оглянуто водоймище (ставок), який розташований у с. Смирнове Більмацького р-ну Запорізької обл. по вул. 7 км від даного населеного пункту в бік Чернігівського р-ну Запорізької обл. (т. 1 а.с. 94-96);
- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 17.12.2017 року, стенограмою та фото таблицями до нього, у ході якого на березі водоймища (ставка), розташованого між АДРЕСА_4 було оглянуто труп чоловіка ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 97-108);
- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду від 17.12.2017 р., стенограмою та фототаблицями до нього, у ході якого слідчим в присутності понятих було оглянуто на березі водоймища човен блакитного кольору «ЗА 2160 К» (т. 1 а.с. 107-111);
- протоколом огляду від 17.12.2017 р., стенограмою та фото таблицями до нього, відповідно до якого було оглянуто та вилучено одяг ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 112-115);
- протоколом огляду трупа від 18.12.2017 р., фото таблицею до нього, у ході якого слідчим у присутності понятих було оглянуто труп ОСОБА_26 і зафіксовані видимі пошкодження різних розмірів у лобових ділянках зліва та справа, розповсюджених на повіки очей, спинку носа, виличні ділянки, на поверхні правого вуха, правій щоці, тильній поверхні правої кисті, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на задній зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя, на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, на внутрішні поверхні середньої третини лівого передпліччя, на задньозовнішній поверхні верхньої та середньої третини лівого стегна, на задньозовнішній поверхні верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні середньої та верхньої третини правої гомілки, на зовнішній поверхні нижньої третини правої гомілки (т. 1 а/с 116-128);
- висновком експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 № 361 від 03.02.2018 р., відповідно до якого смерть ОСОБА_16 настала від сполученої закритої тупої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у вигляді: лінійного перелому луски потиличної кістки справа та розходження стрілового шва між тім`яними кістками, субарахноїдального та дрібно вогнищевих крововиливів у корі на верхньо-латеральній поверхні потиличної частки правої півкулі головного мозку, в проекції умовного центру перелому, крововиливу над твердою оболонкою спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, і крововиливів у м`яких мозкових оболонках довгастого мозку та спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, крововиливів у м`яких тканинах потиличної ділянки голови та м`які тканини верхньої частини задньої поверхні шиї, яка ускладнилася набряком головного мозку, довгастого та спинного мозку; з часу настання смерті до початку дослідження трупа ОСОБА_16 у морзі, близько чотирьох днів. Тобто, не виключено, що смерть ОСОБА_16 могла настати 14.12.2017 р., як зазначено у постанові слідчого. На тілі ОСОБА_16 були виявлені пошкодження: у ділянці голови лінійний перелом луски потиличної кістки та розходження шва між лівою та правою тім`яними кістками (стрілового шва), перелом кісток носу, крововилив під м`якою оболонкою головного мозку на верхньо-лагеральній поверхні потиличної частки правої півкулі, дрібно вогнищеві крововиливи у корі головного мозку по верхньо-латеральній поверхні потиличної частки правої півкулі, крововиливи на рівні верхівки та бічних відділів спинки язика; крововиливи у м`які тканини голови: у потиличній, тім`яних ділянках, у скроневих м`язах зліва та справа, у ділянці очних ямок і кісток носу; синці на обличчі; в ділянці шиї: крововилив над твердою оболонкою спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, перелом тіла під`язикової кістки справа по межі з великим рогом, крововилив у м`які тканини правої передньо-бічної поверхні шиї на рівні щито-під`язикового м`язу та зв`язки, крововиливи у м`які тканини шиї по задній поверхні хребта на рівні 1-3 шийних хребців; у ділянці грудної клітки: повний поперечний перелом 11 ребра справа по лопатковій лінії, крововиливи у м`які тканини спини; в ділянці правих верхньої та нижньої кінцівок поверхневі рани, садна та синці; у ділянці лівих верхньої та нижньої кінцівок синці; сполучена тупа закрита черепно-мозкова травма та закрита тупа травма шиї, як небезпечна для життя і як така, що спричинила смерть, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; закритий повний поперечний розгинальний перелом 11 ребра по правій лопатковій лінії, зазвичай у живих осіб викликає тривалий розлад здоров`я на термін, більше ніж 21 день і по цьому признаку відноситься до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, у причинному зв`язку з настанням смерті, не знаходиться. Закритий перелом під`язикової кістки справа, крововилив у м`які тканини правої передньо-бічної поверхні шиї на рівні щито-під`язикового м`язу та зв`язки, крововиливи у м`які тканини дна порожнини роту та язика, перелом кісток носу, з крововиливами у м`які тканини, як в сукупності, так і окремо, зазвичай у живих осіб оцінюється з урахуванням клінічного перебігу та кінця пошкоджень, але не менше як легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Поверхневі рани, садна, синці на правій верхній та нижній кінцівках, синці на лівій верхній і нижніх кінцівках, у живих осіб зазвичай відносяться до легких тілесних ушкоджень; у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, не знаходяться. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_16 утворилися за механізмом тупої травми: сполучена тупа закрита черепно-мозкова травма та закрита тупа травма шиї, утворилась в результаті однократної травматичної дії, твердим тупим предметом з необмеженою (широкою) травмуючою поверхнею, яка припала у потиличну ділянку голови та верхню частину задньої поверхні шиї, з її різким згинанням вперед; пошкодження у ділянці передньо-бічних поверхонь обличчя, утворилися в результаті множинних (не менше чотирьох) ударних травматичних впливів, тупими об`єктами, з обмеженою травмуючою поверхнею; пошкодження у ділянці правої передньо-бічної поверхні шиї, а саме, закритий перелом тіла під`язикової кістки справа утворився по розгинальному механізму, внаслідок дії твердого тупого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, який припав у ділянку зчленування правого великого рогу, з тіла під`язикової кістки, у напрямку спереду-назад, і знизу-вгору; перелом 11 ребра справа по лопатковій лінії з ознаками розтягування на внутрішній і стиснення на зовнішній поверхнях ребра, утворився за механізмом розгинання у місці травматичної дії тупим твердим предметом, з обмеженою травмуючою поверхнею; синці та крововиливи у м`яких тканинах, утворилися в місцях травматичних впливів тупими об`єктами; садна у результаті травматичних впливів тупими об`єктами по дотичній; у праву верхню кінцівку спричинено не менше п`яти травматичних дій; в ліву верхню кінцівку спричинено не менше восьми травматичних дій; у ліву нижню кінцівку спричинено не менше двох травматичних дій; в праву нижню кінцівку спричинено не менш чотирьох травматичних дій. Не виключається можливість утворення ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_16 від дії тупими твердими предметами, якими могли бути дерев`яна дошка, руки, обуті ноги. При експертизі трупа ОСОБА_16 різаних, колотих, колото-різаних і рубаних пошкоджень, не виявлено. Всі ушкодження виявлені при експертизі трупа ОСОБА_16 утворилися зажиттєво: закритий перелом кісток носу, синці та крововиливи у м`які тканини обличчя утворились за декілька годин (до шести годин) до настання смерті; сполучена тупа закрита черепно-мозкова травма та закрита тупа травма шиї, утворились зажиттєво, від хвилини до декількох хвилин до настання смерті. У зазначений проміжок часу (по мірі наростання набряку головного та спинного мозку) не виключається можливість здійснення ОСОБА_16 активних дій; при розвитку набряку довгастого мозку, який супроводжується зупинкою дихання та серцево-судинної діяльності можливість вчинення активних дій ОСОБА_16 виключена; закритий перелом тіла під`язикової кістки зправа по межі з великим рогом і закритий повний поперечний розгинальний перелом 11 ребра по правій лопатковій лінії, з крововиливами у м`які тканини шиї та грудної клітки, а також пошкодження кінцівок утворились незадовго до настання смерті. Смерть ОСОБА_16 могла настати після спричинення сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї, у проміжок часу від хвилин до декількох хвилин. При експертизі трупа ОСОБА_16 видових ознак, характерних для механічної асфіксії, зумовленою утопленням у воді (відсутність стійкої дрібно-пухирчастої рожево-сірої піни навколо отворів рота та носа, відсутність дрібно-пухирчастої піни у верхніх дихальних шляхах, відсутність плям Лукомського-Рассказова під вісцеральною плеврою, відсутність рідини у пазусі тіла клиноподібної кістки, не виявлено. Виявлені ознаки перебування тіла у воді, у вигляді побіління та зморщення шкіри на кистях і стопах, наявність рідини у плевральних порожнинах. Можливість перебування тіла ОСОБА_16 у водоймі з 14.12.2017 року по 17.02.2017 року, не виключається. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупу, виявлений етиловий алкоголь у концентрації в крові 1,7 промілле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_16 перед настанням смерті. Вказана концентрація за життя відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня (а/с 130-141 т. 1).
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 20.12.2017 року, стенограмою до нього, фототаблицею та переглянутим в судовому засіданні DVD-диском із записом слідчого експерименту, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 у присутності захисника та понятих детально пояснив і на статисту показав, як наніс кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_29 10 ударів в автомобілі ОСОБА_14 , потім зупинились і вийшли з автомобіля, на місці показав, як разів сім-вісім наніс удари лівою та правою руками по обличчю ОСОБА_26 , потім звалив його на землю, після чого лежачому ОСОБА_29 , разів 10 наніс удари кулаком правої руки по обличчю у ліве око та 5 ударів правою ногою в область живота, далі, захватив правою рукою ОСОБА_26 за шию та почав викручувати йому голову, після чого залишив ОСОБА_26 лежати на землі та з ОСОБА_14 сіли у машину та поїхали на ставок. В ході продовження слідчого експерименту біля ставка, підозрюваний ОСОБА_6 показав місце, де він розмовляв з ОСОБА_27 , після чого, взявши його за одяг на спині, змусив ОСОБА_16 пройти до човна, на якому пропливли декілька метрів від берега, вказав приблизно на місці, де скинув ОСОБА_26 з човна у воду, так як той не признавався йому, що взяв пів чана зерна у нього, а коли ОСОБА_27 намагався залізти з води до човна, то він на статисту продемонстрував, як дошкою, на якій сидів, вдарив його по лобі. Не думав, що вб`є ОСОБА_26 дошкою, але рахував, що він випливе (т. 1 а.с. 147-169);
- висновком судово-медичної експертизи № 51-Д від 23.02.2018 р. за матеріалами проведеного слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до якого можливість утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 при проведенні з ним слідчого експерименту, не виключається (т. 1 а.с. 192-195);
- показаннями в судовому засіданні експерта ОСОБА_49 про те, що він був присутнім при проведенні слідчого експерименту на досудовому розслідуванні з підозрюваним ОСОБА_6 , який детально із самого початку, добровільно розповідав і показував на місці, як він наносив удари ОСОБА_16 і куди саме. Смерть ОСОБА_26 наступила від сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми шиї, які небезпечні для життя, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю. Механізм отримання вказаних травм такий, як показував ОСОБА_6 на слідчому експерименті. Коли ОСОБА_16 опинився у воді посередині водойми та хотів вчепитися за човен, у якому був ОСОБА_6 , останній вдарив його дошкою, яка була в човні, по голові, щоб той відчепився. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, слід вважати, що смерть ОСОБА_16 могла настати після спричинення сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у проміжок часу від хвилин до кількох хвилин. В зазначений проміжок часу по мірі наростання набряку головного та спинного мозку, не виключається можливість здійснення ОСОБА_16 активних дій. При розвитку набряку довгастого мозку, який супроводжується зупинкою дихання та серцево-судинної діяльності. Можливість вчинення активних дій ОСОБА_27 виключена. Смерть ОСОБА_16 наступила саме від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, тому видових ознак, характерних для механічної асфіксії зумовленою утопленням у воді, не виявлено. Натомість виявлені ознаки перебування тіла у воді;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 , фототаблицями, відповідно до якого свідок пояснив, що 14.12.2017 р. у його присутності ОСОБА_6 в автомобілі ВАЗ 2101, яким керував ОСОБА_18 , бив кулаком ОСОБА_26 , який сидів на задньому сидінні, потім коли ОСОБА_14 зупинив автомобіль, ОСОБА_6 витягнув з автомобіля ОСОБА_16 і він бачив, як ОСОБА_19 бив лежачого на землі ОСОБА_26 ногою в область потилиці та у живіт, потім залишив його на землі, сів в автомобіль і поїхали (т. 1 а/с 204-207);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2018 р. за участю свідка ОСОБА_14 та фото таблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_14 підтвердив, що він бачив як ОСОБА_6 наносив 2-3 удари ногами ОСОБА_29 , який лежав на землі в скрученому стані, піджавши ноги, після чого залишивши ОСОБА_26 , вони поїхали на ставок. Близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_16 приходив до них на водоймище, на переніссі та під очима у нього були синці. Далі, ОСОБА_6 з ОСОБА_16 залишились наодинці, а він пішов у сторожку (т. 1 а.с. 208-211);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 28 від 22.01.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_6 ознак психічного розладу не виявляв і не виявляє у теперішній час. В період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг і у теперішній час може усвідомлювати характер своїх дій і керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує (а/с 196-202 т. 1);

Колегія суддів вважає, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, показання потерпілої ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , пояснення експерта ОСОБА_49 , висновки експертів, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вони співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому щодо обставин вчинення останнім вищевказаних злочинів.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що вбивство ОСОБА_6 скоїв, захищаючись від нападу потерпілого ОСОБА_12 ,є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час відтворення дій, обстановки та обставин події злочину (слідчого експерименту) обвинувачений ОСОБА_6 , зокрема пояснив, що біля ставка він розмовляв з ОСОБА_27 , після чого, взявши його за одяг на спині, змусив останнього пройти до човна, на якому пропливли декілька метрів від берега, вказав приблизно на місці, де скинув ОСОБА_26 з човна у воду, так як той не признавався йому, що взяв пів чана зерна у нього, а коли той намагався залізти з води до човна, то він на статисті продемонстрував, як дошкою, на якій сидів, вдарив його по лобі; які узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 51-Д відповідно до якого можливість утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 при проведенні з ним слідчого експерименту, не виключається та поясненнями експерта ОСОБА_49 , зокрема про те, що він був присутнім при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , який детально із самого початку, добровільно розповідав і показував на місці, як він наносив удари ОСОБА_16 і куди саме, смерть ОСОБА_26 наступила від сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми шиї, які небезпечні для життя, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю, механізм отримання вказаних травм такий, як показував ОСОБА_6 на слідчому експерименті, коли ОСОБА_16 опинився у воді посередині водойми та хотів вчепитися за човен, у якому був ОСОБА_6 , останній вдарив його дошкою, яка була в човні, по голові, щоб той відчепився, враховуючи характер тілесних ушкоджень, слід вважати, що смерть ОСОБА_16 могла настати після спричинення сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у проміжок часу від хвилин до кількох хвилин,
колегія суддів вважає ці показання та висновок несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема з висновком судово-медичної експертизи № 361 від 03.02.2018 р., відповідно до якого смерть ОСОБА_16 настала від сполученої закритої тупої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у вигляді: лінійного перелому луски потиличної кістки справа та розходження стрілового шва між тім`яними кістками, субарахноїдального та дрібно вогнищевих крововиливів у корі на верхньо-латеральній поверхні потиличної частки правої півкулі головного мозку, в проекції умовного центру перелому, крововиливу над твердою оболонкою спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, і крововиливів у м`яких мозкових оболонках довгастого мозку та спинного мозку на рівні 1-3 шийних хребців, крововиливів у м`яких тканинах потиличної ділянки голови та м`які тканини верхньої частини задньої поверхні шиї, яка ускладнилася набряком головного мозку, довгастого та спинного мозку, свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зокрема про те, що показання ОСОБА_6 по механізму спричинення тілесних ушкоджень, дані ним під час проведення слідчого експерименту, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта № 361 від 03.02.2018 р., у якому описані всі виявлені на тілі ОСОБА_16 тілесні ушкодження, які наносив ОСОБА_6 . ОСОБА_16 спочатку в машині, потім на ґрунтовій дорозі з с. Смирнове до с. Обіточне під час сварки з ним і у воді посеред водойми дошкою по голові, у результаті чого ОСОБА_16 отримав тяжке тілесне ушкодження, від якого наступила його смерть. Той факт, що дійсно ОСОБА_6 наносив тілесні пошкодження потерпілому ОСОБА_29 (у машині, на дорозі) підтверджується показами свідків - ОСОБА_50 та ОСОБА_13 .

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 оговорив себе під час слідчого експерименту, оскільки працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції ретельно перевірив заяву ОСОБА_6 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, внаслідок чого, за версією обвинуваченого, він змушений був себе оговорити під час проведення слідчого експерименту. Вказана заява ОСОБА_6 була перевірена та відповідно до постанови слідчого територіального управління Державного бюро розслідування в м. Мелітополь від 27.06.2019 р. закрито провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудового розслідування № 0000035 від 19.04.2019 р., у зв`язку з відсутністю в діях працівників Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП складу кримінального правопорушення під час розслідування кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 .
Спростовуючи вищезазначену заяву, суд послався також на наявний у матеріалах кримінального провадження протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого, в ході якого приймав участь також захисник ОСОБА_51 , зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції, ні обвинувачений, ні адвокат, під час проведення цієї слідчої дії, не зверталися.
Отже, доводи ОСОБА_6 про тиск на нього працівників поліції у ході досудового розслідування, є також необґрунтованими.
Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції і про те, що:

- в судовому засіданні ОСОБА_19 зазначив про те, що під час досудового розслідування на нього здійснювався психологічний тиск працівників поліції, які змусили його визнати свою вину у вбивстві ОСОБА_52 . Вказана заява ОСОБА_6 була перевірена та відповідно до постанови слідчого територіального управління Державного бюро розслідування в м. Мелітополь від 27.06.2019 р. закрито провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудового розслідування № 0000035 від 19.04.2019 р., у зв`язку з відсутністю в діях працівників Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП складу кримінального правопорушення під час розслідування кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 ;
- крім того, у судовому засіданні встановлено, що в ході досудового розслідування всі слідчі дії за участю обвинуваченого ОСОБА_30 (слідчий експеримент) проводилися у присутності адвоката. Зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції, ні обвинувачений, ні адвокат, не зверталися.

Не заслуговують уваги і доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час слідчого експерименту давав неправдиві показання, оскільки відповідно до його показань потерпілий повинен був би втопитись, тобто його смерть наступила б внаслідок заповнення легенів водою, а не від після спричинення сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї, оскільки вони є надуманими, так як відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 51-Д можливість утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 при проведенні з ним слідчого експерименту, не виключається, а згідно пояснень експерта ОСОБА_49 , який був присутнім при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , механізм отримання вказаних травм такий, як показував ОСОБА_6 на слідчому експерименті, коли ОСОБА_16 опинився у воді посередині водойми та хотів вчепитися за човен, у якому був ОСОБА_6 , останній вдарив його дошкою, яка була в човні, по голові, щоб той відчепився, враховуючи характер тілесних ушкоджень, слід вважати, що смерть ОСОБА_16 могла настати після спричинення сполученої тупої закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми шиї у проміжок часу від хвилин до кількох хвилин.

Не погоджується колегія суддів з доводами сторони захисту і про те, що обвинувачений ОСОБА_6 захищався від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_16 , з огляду на наступне.
За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

При кваліфікації дій ОСОБА_6 як умисне вбивство судом першої інстанції враховано конкретні обставини провадження, зокрема те, що ОСОБА_6 перед вбивством потерпілого ОСОБА_16 , довгий час неодноразово наносив тому велику кількість ударів руками та ногами по різним частинам тіла, а близько 08-00 години наніс останньому, який прийшов до водоймища, кілька ударів в обличчя, затягнув його до човна та разом відпливли до центру водоймища, де ОСОБА_6 , діючи навмисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_26 навмисно скинув ОСОБА_26 у воду та наніс удар зверху вниз дерев`яною дошкою по голові ОСОБА_29 , коли той тримався за борт човна. Від удару останній отримав сполучену тупу черепно-мозкову травму та закриту тупу травму шиї, які ускладнилися набряком головного мозку, довгастого та спинного мозку. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_52 .
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що:

- немає підстав вважати, що ОСОБА_6 перебував в стані необхідної оборони, але перевищив її межі, у тому числі, з урахуванням обстановки та умов, за яких було вчинено вбивство ОСОБА_16 , версія обвинуваченого ОСОБА_6 , що знаходячись вдвох у човні з ОСОБА_16 посеред водойми, саме ОСОБА_16 двічі вдарив його дошкою у спину та він ( ОСОБА_6 ) упав з човна у воду, є неспроможною з огляду на відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 будь яких тілесних ушкоджень;
- обвинувачений ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання його суспільно небезпечного наслідку у вигляді смерті потерпілого, про це свідчить, зокрема: місце водоймище, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, їх характер і локалізацію, поведінку обвинуваченого, що передували події, їх стосунки між собою, а також наступну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який не вчинив жодних дій з надання допомоги потерпілому, не пересвідчився у тому, що ОСОБА_27 після отриманих тілесних ушкоджень допливе до берега водоймища, що вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, який був спрямований на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_16 , при цьому ОСОБА_6 усвідомлював характер своїх дій, можливі наслідки цих дій і свідомо бажав настання таких наслідків, що у цілому вказує на те, що ОСОБА_6 мав умисел на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_16 .

Доводи обвинуваченого, зокрема про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги:

- показання свідка ОСОБА_12 , дружини потерпілого, яка казала, що він знаходився біля вікна та вів розмову з нею, як у той час хтось був у домі, більше того суд навмисно перекрутив ці показання;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що він не пам`ятає, чи наносив він удари потерпілому чи ні, більш того в суді останній заявив, що ОСОБА_6 не наносив потерпілому тілесні ушкодження в автомобілі;

- показання свідка ОСОБА_14 про те, що він, ОСОБА_6 не наносив удари в автомобілі потерпілому,

є безпідставними, оскільки не мають ні якого відношення до об`єктивної сторони умисного вбивства, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_6
.

Не знаходить колегія суддів і правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, зокрема, про повний допит свідків з порівнянням їх з тими показаннями, які вони давали під час досудового слідства, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось, підстави для повторного дослідження обставин відсутні, оскільки вони були досліджені судом першої інстанції повністю і без порушень КПК України, а тому клопотання обвинуваченого про повторне дослідження вищевказаних доказів, є необґрунтованим, оскільки по суті, обвинувачений ОСОБА_6 наводить власну оцінку доказам на користь невинуватості його у вчиненні даного злочину, відмінну від оцінки доказів судом, і замість правової аргументації застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 404 КПК України, викладає свою позицію, щодо невинуватості його.

Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 115 ч. 1 КК України, є необґрунтованими, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів Василівського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: