ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4052/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1030/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

31 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, громадянин України, з середньою освітою, офіційно непрацюючий, неодружений, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 22.05.1995 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.1 ст.86, ч.3 ст.140, ст.17, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 06.10.1998 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.1ст.86, ст.17, ст. 81, ч.3, 2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ч.2 ст.215-3, ч.1 ст.89, ч.1 ст. 145, ст.44, ст.42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 10.10.2005 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 08.09.2009 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 30.09.2009 вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч.2 ст.185, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
засуджений за ч.5 ст.185 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, громадянин України, з середньою освітою, офіційно непрацюючий, одружений, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджений за ч.5 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Крім того, цим же вироком вирішені цивільний позов та доля процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних, у тому числі корисливих злочинів, діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в особливо великих розмірах, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_11 та з невстановленою в ході досудового слідства особою, скоїв умисний злочин за наступних обставин.
ОСОБА_10 перебував в дружніх стосунках з ОСОБА_11 , від якого йому стало відомо, що 01.01.2016 за адресою м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 32-А, в приміщенні офісів служби таксі «3000» №1 та №3, що на підставі договору оренди винаймав ОСОБА_12 , буде знаходитися велика сума грошей у валюті доларів США та майно, належне ОСОБА_13 , які ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_10 викрасти. Прийняти участь у скоєнні злочину було також запропоновано невстановленій слідством особі. При цьому ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа повинні були проникнути у приміщення офісів служби таксі «3000» №1 та №3, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 і вчинити крадіжку грошей та майна, а ОСОБА_11 мав керувати діями вказаних осіб за допомогою мобільного зв`язку за № НОМЕР_1 , а отримані злочинним шляхом гроші та майно розподілити між собою і розпорядитися ними на власний розсуд.
02.01.2016, в період часу з 03год. 46хв. до 05год. 55хв. ОСОБА_10 разом з невстановленою особою, знаходячись на постійному мобільному зв`язку з ОСОБА_11 та отримуючи від нього вказівки щодо реалізації єдиного злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна в особливо великих розмірах, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись послугами служби таксі «30-40 Шара», прибули за адресою, вказаною ОСОБА_11 , а саме: АДРЕСА_3 та шляхом відтиску рами вхідної двері проникли у вищевказану будівлю, де реалізуючи спільну злочинну мету, піднялися на 3-й поверх зазначеної будівлі та діючи умисно, шляхом відтиску вхідних дверей, проникли до приміщення офісів служби таксі «3000» №1 та №3, з яких викрали майно та гроші, належні ОСОБА_13 , а саме: з приміщення офісу №1 - три мобільні телефони, що знаходились на офісних столах: мобільний телефон «Alcatel onetouch D 920», imei НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 1111 від 24.03.2016 - 1266 грн. 67 коп., мобільний телефон «Nokia 1280», сірого кольору, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 1111 від 24.03.2016 - 283грн. 33 коп., мобільний телефон «Samsung galaxy Trend», imei НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 1111 від 24.03.2016 - 883грн. 33 коп.; з приміщення офісу №3 мобільний телефон «iPhone 6, 16 GB», imei: НОМЕР_4 , золотистого кольору, який знаходився на офісному столі, і який на даний час для потерпілого будь-якої матеріальної цінності не представляє, а також розташований під офісним столом металевий сейф, в якому знаходились грошові кошти в сумі 40000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 02.01.2016 становить 960000грн., а всього на суму 962433 грн. 33 коп.

Після скоєння вказаних противоправних дій ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа з викраденим майном покинули місце злочину, скориставшись послугами служби таксі «30-40 Шара», на транспортному засобі «Деу Ланос», чорного кольору, державний номер НОМЕР_5 , що викликав ОСОБА_10 , скориставшись належним йому мобільним телефоном: НОМЕР_6 .
Вказаними спільними протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленої слідством особи потерпілому ОСОБА_13 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 962433грн. 33коп., що є шкодою в особливо великих розмірах.
Прокурор, захисник та обвинувачений ОСОБА_11 ще до початку апеляційну розгляду відмовились від поданих ними апеляційних скарг в порядку ст.403 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 , з урахуванням доповнень до апеляційної скарги, просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. З вироком не згоден, вважає його не законним, не обґрунтованим, так як районний суд підтримав позицію обвинувачення в повному обсязі та не взяв до уваги доводи ОСОБА_10 та його захисника стосовно невинуватості останнього.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого який просив задовольнити його апеляційну скаргу, доводи його захисника, вислухавши думку, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Зазначені дії ОСОБА_10 суд кваліфікував за ч.5 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, вчинена в особливо великих розмірах.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснив, що був знайомий з ОСОБА_11 через його брата ОСОБА_14 , який поселив його наприкінці 2015р. в будинок по пров. Істомінському у м. Харкові, точну адресу не знає. Крім того, він знав заочно також ОСОБА_13 , з яким в телефонному режимі декілька разів спілкувався з приводу боргу ОСОБА_15 .
Увечері 31.12.2015 він у дворі буд.156 по вул.50років СРСР познайомився з молодиками, з якими святкував Новий рік. З одним із хлопців за ім`ям ОСОБА_16 він у 1-46 02.01.2016 на таксі поїхали до малознайомої дівчини ОСОБА_17 на вул. Руставелі у м. Харкові, потім шукали іншу незнайому дівчину, у неї ОСОБА_16 взяв пакет зі спортивним костюмом. Потім він зі ОСОБА_16 повернувся на вул.50 років СРСР та продовжував святкувати Новий рік. О 3год.25хв. 02.01.2016 він з ОСОБА_16 знову поїхали до ОСОБА_17 на таксі, та у буд. АДРЕСА_4 залишив спортивний костюм, після чого о 4-45 вони удвох повернулись на вул.50 років СРСР. Близько 5-40 він вирішив купити у Сергія спортивний костюм, тому викликали таксі та знову поїхали на вул. Б.Хмельницького, де він придбав костюм.
Не зважаючи на те, що допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину не визнав, колегія суддів уважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України за обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, було доведено в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Так, обвинувачений ОСОБА_11 в апеляційній інстанції визнав правильними встановлені судом першої інстанції фактичні обставини. Крім його визнання, винуватість обвинувачених підтвержується дослідженими у суді і наведеними у вироку доказами.
З пояснень потерпілого ОСОБА_13 випливає, що він був знайомий з ОСОБА_11 та його братом, які були обізнані з приводу продажу ним квартири у Криму за 60000 доларів США та бажанні купити квартиру у м. Харкові, та навіть допомагали підшукувати квартиру. Крім того, ОСОБА_11 знав про здійснення ним підприємницької діяльності, за результатами якої він в 2015р. задекларував 2000000 грн. доходу, бував у нього офісі АДРЕСА_5 , та бачив сейф під столом, з якого він доставав гроші. ОСОБА_11 допомагав зі своїм братом йому ц роботі, та він часто надавав обвинуваченому різного роду доручення по рекламі.
02.01.2016 приїхавши вранці на роботу, потерпілий виявив, що вхідні двері, які ведуть у приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , зламано. Піднявшись на третій поверх будівлі помітив, що двері офісів, які він винаймав, відкриті, зі слідами зламу. В офісі Xsl речі хаотично розкидано, на столах відсутні мобільні телефони «Alcatel onetouch D 920», «Nokia 1280 . «Samsung galaxy Trend». В офісі N°3 потерпілий виявив відсутність свого мобільного телефон;- «iPhone 6, 16 GB» золотистого кольору та металевого сейфу, який знаходився під його робочим столом, в якому він зберігав гроші у сумі 40 тис. доларів США, які перевіз з дому для зберігання напередодні, бо збирались з дружиною у гості та на відпочинок на Новорічні свята
Вищенаведені фактичні обставини узгоджуються і з поясненнями свідка ОСОБА_18 який в суді пояснив, що працюючи водієм служби таксі «30-40», 02.01.2016 близько 01год. 50хв. отримав замовлення за адресою м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 156, їхати потрібно було за адресою: АДРЕСА_6 . Прийнявши замовлення, приїхав за адресою: пр. 50-річчя СРСР, 156, близько 01-55 та виявивши відсутність клієнта, зателефонував на його номер, щоб уточнити адресу очікування. Під`їхавши до будівлі, двоє чоловіків в темному одязі сіли у авто, та відвіз їх на вул. Руставелі. Одного з чоловіків свідок упізнав у залі судового засідання, ним виявився ОСОБА_10 .
Окрім цього, наведені докази повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_21 останній повідомив, що 02.01.2016 приблизно 05год. 40хв. отримав замовлення автомобіля за адресою м. Харків, 50-річчя СРСР, 156, їхати потрібно було за адресою: Б. Хмельницького,32, після чого знову за адресою: пр.50-річчя СРСР, 156. За адресою замовлення свідок прибув на транспортному засобі «ДеуЛанос», д.н. НОМЕР_5 близько 05-50, двоє чоловіків без речей сіли до автомобіля. Близько 06-00 год., прибувши за адресою: вул. Б.Хмельницького,32, заїхавши у двір, після чого став чекати Через деякий час повернулись з пакетом чи сумкою, яку поставили за заднє сидіння. Після чого відвіз чоловіків по замовленню за адресою: пр. 50-річчя СРСР, 156. Одного з чоловіків свідок упізнав у залі судового засідання, ним виявився ОСОБА_10 .
Всі вищенаведені пояснення свідків є логічними, послідовними та співпадають з матеріалами кримінального провадження, а тому у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо недоведеності вини останнього спростовуються зібраними по справі доказами, а саме, поясненнями іншого обвинуваченого та свідків, які є логічними, послідовними та співпадають з матеріалами кримінального провадження, та не суперечать поясненням які надавав суду потерпілий, а також підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини, за вчинення ним кримінального злочину це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання оскільки його позиція спростовуються показаннями свідків, письмовими доказами, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими.
На підставі наведеного, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 та необхідністю призначення покарання в виді позбавлення волі, яке обвинувачений має відбувати реально.
Судом першої інстанції було враховано характер, ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, врахував конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних і корисливих злочинів, маючи не зняті та не погашені судимості, скоїв злочин під час непогашеної судимості, що свідчить про те, що ОСОБА_10 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, не одружений, офіційно не працює, на обліку лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих обставин покарання та встановлення обтяжуючих обставин рецидив злочинів.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 також врахував вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання, яке обвинуваченому ОСОБА_10 призначено судом за злочин передбачений ч.5 ст.185 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, є посереднім при санкції цієї статті від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, таке покарання, на думку колегії суддів є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи особу обвинуваченого.
Отже, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених обставин, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не порушив норми матеріального та процесуального права, та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо застосування до обвинувачених ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а тому ОСОБА_11 слід звільнити від подальшого відбування покарання, як особу яка повністю відбула призначене покарання

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, в вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без змін.
Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від подальшого відбування покарання, як особу яка повністю відбула призначене покарання в зв`язку з чим звільнити з під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді