Справа № 485/1875/18
Провадження № 1-кп/477/149/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000510, по обвинуваченню :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 16.04.2008 рокуКорабельним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавленні волі з іспитовим строком на 1 рік; 11.06.2009 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 25.09.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; 19.05.2015 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.309, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений за відбуттям стоку покарання 13.08.2018 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

31 серпня 2018 року близько 14:30 години обвинувачений ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, рухались польовою дорогою зі сторони с. Любомирівка Снігурівського району Миколаївської області в напрямку с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області. По дорозі між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_12 виник конфлікт, який спровокував раптову сварку між ними.
В ході сварки, яка переросла у бійку, обвинувачений ОСОБА_9 знаходячись на вищевказаній польовій дорозі, на відстані близько 3 км від с. Центральне, у період часу з 14-30 години до 16-00 години, з метою спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше 10 ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_12 , що спричинило численні переломи ребер, забій тканин правої нирки, синець з осаднінням шкіри в правій поперековій ділянці спини, синець у поперековій ділянці спини зліва, а також синець на спинці носа, синець на лівій вушній раковині, численні синці на руках та ногах, садна на колінах, зливні крововиливи в м`які тканини голови.
В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_12 померла через 1-2 години на місці спричинення їй цих ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_12 стала травма грудної клітини у вигляді численних переломів ребер, ушкодження правої легені з розвитком кровотечі в плевральну порожнину (біля 1,2 л), ускладнена розвитком закритого правобічного гемо-пневмотораксу (скупчення крові та повітря у плевральній порожнині) та кістковомозковою емболією (закупоркою) легеневих судин, що зумовило порушення та зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функції центральної нервової системи, що відповідно до висновку експерта від 30.10.2018 року № 91 належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому визнав частково. Пояснив, що познайомився з потерпілою у м.Миколаєві, коли повертався з виправної колонії за відбуттям покарання. Декілька днів вони проживали у м.Миколаєві у знайомого потерпілої, а потім вирішили створити сім`ю та жити у нього в с.Центральному Снігурівського району Миколаївської області в будинку його матері. Йому не подобалось, що потерпіла зловживала алкогольними напоями, але він вважав, що зможе вплинути на неї. Він вживав незначну кількість алкоголю, оскільки в той період часу вживав наркотичні засоби. 31 серпня 2018 року вони виїхали з м.Миколаєва до нього додому. У село їхали попутним транспортом, з села Любомирівка до с.Центрального вони йшли пішки. Юлія була у стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки перед виходом з с.Любомирівка в магазині вони разом вживали спиртні напої, та всю дорогу скаржилась, що їй тяжко йти.. Вона періодично падала, він допомагав їй йти, трохи ніс її на своїх плечах. Вона весь час сварилась та кидалась до нього битись. Він відбивався від неї. Удари наносив руками в основному по тулубу, коли вона впала, то декілька разів вдарив ногами. Він втомився її нести та вести, а тому залишив її обабіч дороги та пішов додому. Прийшовши додому, він помився та ліг спати. Пояснив, що спалив лише одяг у якому звільнився. Його розбудили поліцейські, які його затримали. Наполягав, що його було затримано 31.08.2018 року, а не 01.09.2018 року про що стверджує прокурор. Вважав, що нанесені ним удари не могли стати причиною смерті потерпілої, оскільки наносив їх з незначною силою. Заперечував щодо існування умислу вбивати ОСОБА_12 та щодо кваліфікації його дій за ч. 1 статті 115 КК України. Висловив думку, що у разі наявності його вини у смерті потерпілої, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 статті 121 КК України.
Цивільний позов не визнав. Пояснив, що якщо не буде сидіти у в`язниці, то буде допомагати дитині.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_12 є його донькою, проживала вона в м.Миколаєві, працювала за наймом, а він із дружиною виховували онуку доньку ОСОБА_12 . Про обставини її знайомства із обвинуваченим ОСОБА_9 йому нічого не відомо. Про смерть доньки дізнався від працівників поліції. Він та його дружина тяжко переживали у зв`язку із втратою доньки, у дружини загострились хвороби. Підтримав заявлений позов про відшкодування моральної шкоди, суму якої планує витратити на виховання онуки.

Допитані в судовому засіданні свідки показали наступне.
Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 30 серпня 2018 року їй зателефонував її сусід ОСОБА_14 , який повідомив, що він знаходиться в м. Києві. 31 серпня 2018 року близько 11-00 години він їй знову зателефонував та повідомив, що він знаходиться в с. Любомирівка Снігурівського району Миколаївської області та попросив прислати за ним автомобіль, так як він не один, а зі своєю дівчиною і по телефону вона чула жіночий голос. Однак, вона йому відмовила. Близько 16-00 на вулиці Гагаріна в с.Центральне Снігурівського району Миколаївської області вона зустріла обвинуваченого, який йшов їй назустріч. На його штанах білого кольору були плями крові, одяг на ньому був брудний. На запитання, де його дівчина, він повідомив, що її вже не має і показав рукою на штани в місці, де була кров. Пізніше від сестри ОСОБА_15 вона дізналась, що коли він прийшов додому, то він помився та став щось спалювати на городі.

В ході судового розгляду, за клопотанням обвинуваченого свідку було відтворено фрагмент відеозапису з обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та вона, не зважаючи на твердження обвинуваченого про те, що в ході обшуку працівниками поліції був виявлений одяг в якому він прийшов додому і цей одяг був чистим, категорично вказала, що у той день ОСОБА_9 був одягнутий в інші брюки та рубашку, описала їх та зазначила, що вказаний одяг був з плямами крові.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що працює трактористом та 31.08.2018 року працював у полі. Приблизно о 14-00 годині його зупинив обвинувачений, з яким була дівчина, та попросив воду. Вони сказали що йдуть у с. Центральне, вважає, що обоє були в стані алкогольного сп`яніння. Дівчина була у пилюці, але тілесних ушкоджень вона не мала, окрім подряпин. Була одягнута у спортивні штани і коротку кофту. Обвинувачений ОСОБА_9 був у світлому одязі, брюки були білі, трохи у пилюці. Він дав воду у пластиковій пляшці і поїхав працювати далі. Пізніше, з відстані приблизно 600 м, побачив що чоловік б`є дівчину в бік по тулубу, він під`їхав та хотів забрати дівчину, але обвинувачений не дозволив, сказав що це його жінка. Коли декілька разів під`їжджав через 4-5 хвилин, то ОСОБА_9 продовжував наносити удари. Приблизно о 17-00 год, коли їхав у село, побачив що ОСОБА_9 з дівчиною вдвох йшли в бік с. Центральне. Має він гарний зір, тому добре бачив, що саме обвинувачений наносив удари дівчині.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 31.08.2018 року близько 17-20 17-40 годині він разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 їхав з поля на базу. На польовій дорозі між селами Любомирівка та Центральне на узбіччі стояли автомобілі «Дастер» та «Славута» біля яких було 3 чоловіків, а на узбіччі польової дороги лежала жінка. Було видно, що на жінці наявні тілесні ушкодження, вона була мертвою. Одягу на жінці майже не було. Він викликав швидку допомогу та поліцію. На чоловіках, які були біля автомобіля «Дастер», слідів боротьби не було, їх одяг був чистим. Також свідок повідомив, що бачив обвинуваченого увечері того ж дня в автомобілі працівників поліції.

Свідок ОСОБА_18 дав аналогічні показання у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_20 показав, що 31.08.2018 року після 17-00 години їхав з роботи на власному автомобілі «Славута». На польовій дорозі між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 стояв автомобіль «Рено» біля якого знаходились троє чоловіків, які його погукали. Коли підійшов, то на узбіччі побачив жінку, коли придивився то зрозумів що вона мертва. Жінка була майже роздягнута, на ній були тілесні ушкодження. В цей час під`їхав ОСОБА_17 , який викликав поліцію. Хлопці з автомобіля «Рено» поспішали, залишили номера телефонів та поїхали.

Свідок ОСОБА_23 показав, що 31.08.2018 року він та двоє чоловіків, які найняли його для поїздки в колонію в с. Центральне, поїхали приблизно у передобідній час. На польовій дорозі ближче до с. Центрального бачив дівчину, яка сиділа на узбіччі, на ній був накинутий якийсь одяг. В цей час на полі працював трактор. Коли повертались, то трактора уже не було, а дівчина лежала на узбіччі, на ній була нижня білизна і майка. Вони зупинились щоб з`ясувати чи потрібна допомога та виявили, що дівчина мертва. В цей час під`їхали інші люди, викликали швидку допомогу та поліцію. Його пасажири поспішали, тому залишили номери своїх телефонів та поїхали.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що бачив 31.08.2018 року після 12-00 години як хлопець одягнутий у світлу одежу, та дівчина, одягнута у темне, йшли дорогою з села Любомирівка. Назутріч їм їхав вантажний автомобіль і хлопець штовхнув дівчину з дороги, а коли автомобіль проїхав, то подав їй руку та допоміг підвестися.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що працює у магазині. 31.08.2018 року до обіду до неї прийшов ОСОБА_26 з дівчиною, купив пляшку горілки та їжу, а потім на літньому майданчику біля магазину вони пообідали та пішли в сторону с.Центрального.

Також у судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

Рапорт чергового Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївської області від 31.08.2018 року, згідно з яким 31.08.2018 року о 17-48 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.08.2018 року о 17-47 годині виявлено неподілк від с.Центральне Снігуріського району Миколаївської області невідому напівроздягнену жінку з плямами крові, без ознак життя. Вказану заяву зареєстровано, як інші тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 183).

Рапорт чергового Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївської області від 31.08.2018 року, згідно з яким 31.08.2018 року о 19-35 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31.08.2018 року о 19-32 годині заявниця ОСОБА_13 повідомила, що сусід вбив дівчину, труп якої лежить на дорозі в селі, а сам сусід лежить вдома весь у крові (т. 1 а.с. 184).

Протокол огляду місця події з фототаблицями до нього, який складений 31.08.2018 року в період часу з 21-20 години по 23-07 годину, під час якого на відстані 3-х км від с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області та на відстані 7-ми км від с.Любомирівка Снігурівського району Миколаївської області, на ґрунтовій автодорозі виявлено труп жінки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент проведення огляду на трупі було виявлено наступні тілесні ушкодження: на волосяній частині голови численні зливні гематоми, на правій вушній раковині синець багрово-синюшного кольору овальної форми розмірами 2х2,5 см, аналогічні синці мались на лівій щоці, підборідді, спинці носа, практично по всій поверхні грудей та спині, на руках та ногах в кількості не менше 30-ти. В носових ходах волога та підсохла кров, в поперековій частині спини на фоні синців садна з підсохлим червоним дном нижче рівня шкіри розмірами 3х4 та 5х3 см, аналогічні садна мались на колінах, гомілках та ступнях, відчувався хруст ребер в багатьох містах та виражена підшкірна емфізема верхньої частини тулуба, шиї, правої руки.

Протокол обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , в ході якого на території городу виявлені сліди попелу, які є свіжими. Серед залишків попелу виявлено фрагменти обгорілої тканини (т. 1 а.с. 213-216). Під час проведення обшуку були вилучені залишки обгорілої тканини, фрагменти сплаву, труси та полімерна пляшка з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров. Відеозапис проведення обшуку був досліджений в ході судового засідання.

Суд критично сприймає твердження захисника щодо визнання недопустимим доказом протокол обшуку, оскільки в подальшому органом досудового розслідування виконані всі вимоги КПК України щодо легалізації отриманого доказу. Твердження щодо проведення обшуку оперативним працівником, а не слідчим, спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії, з якого вбачається, що обшук проводився саме слідчим в присутності процесуального керівника ОСОБА_5 .

Висновок судово-медичної експертизи № 91 від 30.10.2018 року, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_12 стала травма грудної клітини у вигляді численних переломів ребер, ушкодження правої легені з розвитком кровотечі в плевральну порожнину, ускладнена розвитком закритого правобічного гемопневмотораксу та кістоково-мозковою емболією легеневих судин, що зумовило порушення та зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: переломи ребер: зліва 4-5 по середньо-ключичній лінії, 6-7 по передньо-пахвинній лінії, 9-10 по середньо-пахвинній лінії, справа 5-7 по середньо-ключичній лінії, 9 по передньо-пахвинній лінії, 10 по задньо-пахвинній лінії з ознаками стиснення на передній кістковій пластинці та розтягнення на задній кістковій пластинці, ушкодження правої легені у вигляді розриву тканини з крововиливом, численні синці в ділянці грудної клітини; забій тканин правої нирки, синець з осаднінням шкіри в правій поперековій ділянці спини; синець в лівій поперековій ділянці спини, синець на лівій вушній раковині, численні синці на руках та ногах, синці та подряпини на обличчі, садна на колінах, крововиливи в м`які тканини голови.

Переломи ребер: зліва 4-5 по середньо-ключичній лінії, 6-7 по передньо-пахвинній лінії, 9-10 по середньо-пахвинній лінії, справа 5-7 по середньо-ключичній лінії, 9 по передньо-пахвинній лінії, 10 по задньо-пахвинній лінії з ознаками стиснення на передній кістковій пластинці та розтягнення на задній кістковій пластинці, ушкодження правої легені у вигляді розриву тканини з крововиливом, численні синці в ділянці грудної клітини утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, у межах близько 1-2 годин до настання смерті та за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились від не менше 10 ударів в область грудної клітини в результаті контактування з поверхнями травмуючих предметів розмірами від 2х1,5 см до 4х5 см, і не виключено, що такими травмуючими предметами могли бути кулаки, частини взутої ноги. Утворення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи виключається.

Забій тканин правої нирки, синець з осаднінням шкіри в правій поперековій ділянці спини утворились від дії (1 удару) тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, в межах 1-2 годин до настання смерті, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають, але безперечно, що забій нирки ускладнив перебіг основної травми та сприяв скорішому настанню смерті. Виходячи з характеристик тілесних ушкоджень, вони утворились в результаті контактування з травмуючим предметом розмірами приблизно 4х5 см, якими могли бути кулак, частина взутої ноги. Утворення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи маловірогідне.

В крові трупа етиловий спирт виявлений в кількості 2,17 проміле, що свідчить про те, що в момент смерті потерпіла знаходилась в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню.

Також у висновку зазначено, що після спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень і до настання смерті пройшов певний проміжок часу (приблизно 1-2 години). В цей проміжок часу потерпіла могла здійснювати будь-які активні дії (ходити, повзати, тощо).

Протокол слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_9 в ході якого останній розказав про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та на місці показав механізм заподіяння ним ударів потерпілій. При цьому обвинувачений вказав на декілька місць де він наносив удари потерпілій, зазначивши що наніс загалом близько 10 ударів та не пам`ятає силу ударів, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також обвинувачений вказав місце на території свого домоволодіння, де він спалив одяг, пояснивши при цьому, що спалив одяг бо він був вимазаний кров`ю потерпілої (т.2 а.с. 28-33). Відеозапис слідчого експерименту був безпосередньо досліджений під час судового засідання.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодо знаходження його у стані наркотичного сп`яніння під час проведення слідчого експерименту та визнання цього доказу недопустимим, оскільки вказане спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту, з якого не вбачається явних ознак наркотичного сп`яніння, про що свідчить адекватність поведінки обвинуваченого. Крім цього, твердження спростовується поясненнями експерта ОСОБА_27 , допитаного в судовому засіданні, який заперечував щодо перебування обвинуваченого в стані наркотичного сп`яніння під час проведення слідчого експерименту, що передбачає зміни у поведінці особи, яка вжила наркотичні засоби (порушення координації рухів, зміна темпу розмови тощо). Проте він як лікар та судово-медичний експерт жодних ознак наркотичного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту не бачив.

Також, під час проведення слідчого експерименту була присутня захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , яка зауважень щодо цього не висловлювала.

Висновок судово-медичної експертизи № 120 від 21.11.2018 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження - переломи ребер: зліва 4-5 по середньо-ключичній лінії, 6-7 по передньо-пахвинній лінії, 9-10 по середньо-пахвинній лінії, справа 5-7 по середньо-ключичній лінії, 9 по передньо-пахвинній лінії, 10 по задньо-пахвинній лінії з ознаками стиснення на передній кістковій пластинці та розтягнення на задній кістковій пластинці, численні синці в ділянці грудної клітини могли утворитись при умовах, які вказав обвинувачений при проведенні слідчого експерименту. Вказані, ушкодження не могли утворитись при зіткненні пішохода з транспортним засобом, при наїзді на пішохода та не характерні для травм отриманих у салоні автомобіля. Зазначений висновок спростовує твердження обвинуваченого щодо можливого заподіяння смерті потерпілій в результаті ДТП.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_27 пояснив, що проводив судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_12 , а також був присутнім при проведенні слідчого експерименту із обвинуваченим. Показав, що тілесні ушкодження які спричинили смерть потерпілої могли бути спричинені ОСОБА_9 за обставин які він показав на слідчому експерименті. Зазначив, що смерть потерпілої настала через 1-2 години після спричинення їй тілесних ушкоджень.

Колегія не приймає в якості доказу протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_16 , оскільки як було встановлено в судовому засіданні поняті ОСОБА_28 та ОСОБА_29 є працівниками Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, що ставить під сумнів їх незацікавленість та неупередженість.

Суд критично сприймає твердження обвинуваченого, що смерть потерпілій заподіяно іншою особою, оскільки це спростовується висновком експерта, згідно з яким смерть потерпілої настала від спричинення тяжких тілесних ушкоджень, локалізація яких знаходиться в тих частинах тіла потерпілої, по яким наносив удари обвинувачений, що вбачається з його показань як під час допиту в судовому засіданні та і під час проведення слідчого експерименту. Також, як вбачається з показань свідка ОСОБА_16 , будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого поряд з потерпілою не було та будь-хто інший їй удари не наносив.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 315 від 23.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_9 міг та може розуміти значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує(т.2 а.с. 196-201).

Аналізуючи докази в їх сукупності колегія суддів вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_30 в результаті яких настала смерть потерпілої, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 статті 121 КК України.

Такого висновку колегія дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року N 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина друга статті 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28 травня 2015 року у справі N 5-25кс15, згідно з якою діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України є вчиненням злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один - опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини - злочинній недбалості.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання й навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати й такий наслідок, як смерть потерпілого.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_31 не встановлено неприязних відносин, які б могли потягти за собою умисел на заподіяння смерті потерпілій, удари обвинувачений наносив руками та декілька разів ногами, тобто без застосування будь-яких сторонніх предметів, в тому числі колючо-ріжучих предметів та предметів ударно-травматичної дії, які б могли свідчити про намір позбавити потерпілу життя. Удари наносились по тулубу потерпілої, без прямого умислу нанесення ударів в життєво важливі органи. Обвинувачений припинив побиття потерпілої, та залишив її ще живою. Між припиненням протиправних дій обвинуваченим та настанням смерті потерпілої пройшов певний проміжок часу, тобто смерть не була раптовою, про що зазначав в обвинувальному акті прокурор та, що спростовується висновком експерта та показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_23 .
Обвинувачений ОСОБА_9 достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої. Водночас, цілеспрямовано наносячи удари потерпілій ОСОБА_12 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілій. Тобто, в даному випадку обвинувачений ОСОБА_9 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

В діях обвинуваченого не вбачається прямого умислу на спричинення смерті потерпілій. Разом з тим він мав передбачити, що нанесена кількість ударів може спричинити негативні наслідки для потерпілої.
Таким чином обвинувачений має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілої, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілої.

Частиною 3 статті 337 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин колегія вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого з частини 1 статті 115 КК України на частину 2 статті 121 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та рецедив злочинів.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії особливо тяжких злочинів, наслідки спричинені злочином, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість, злочин вчинений через незначний проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком суду, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування йому заподіяної моральної шкоди у сумі 100000 грн. Оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження вчинення злочину обвинуваченим, у результаті якого настала смерть потерпілої ОСОБА_12 , яка є донькою потерпілого ОСОБА_10 , то колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до приписів статті 1167 ЦК України.

Речовими доказами у справі розпорядитись відповідно до статті 100 КПК.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_9 , який згідно з цією ухвалою затриманий в порядку статті 208 КПК України 01 вересня 2018 року о 08-20 годині, був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався. Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва залишити без змін, оскільки обвинувачений вчинив особливо тяжкий умисний насильницький злочин, в результаті злочину позбавлено життя людину, злочин вчинений через незначний проміжок часу після звільнення за відбуттям покарання з місць позбавлення волі, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, можливості продовження злочинної діяльності та можливості ухилитись від призначеного покарання.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений був фактично затриманий 31 серпня 2018 року, в зв`язку з чим строк попереднього ув`язнення слід рахувати саме з цієї дати.

Відповідно до правил ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначити йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з 31 серпня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, починаючи з 31 серпня 2018 року та по дату набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 заподіяну моральну шкоду у сумі 100000 (сто тисяч) грн. 00 копійок.

Речові докази у справі:
нігтеві зрізи, які були зроблені з пальців правої та лівої рук трупу ОСОБА_12 , які поміщено в два паперових конверта «ПАКЕТ № 1», «ПАКЕТ № 2», передані на зберігання до Снігурівського ВП ГУНП в Мирколаївській області, - знищити, як предмети що не представляють цінності;

Документи потерпілої ОСОБА_12 , передані на збергігання потерпілому ОСОБА_10 (т.2 а.с. 44), залишити йому.

одяг та речі належні потерпілій ОСОБА_12 , які знаходяться у спецпакетах № 2006504, № 3205584, № 4522367, № 4522366, № 2006512, передані на зберігання до Снігурівського ВП ГУНП в Мирколаївській області (т. 2 а.с. 46-47) передати потерпілому ОСОБА_10 , а у разі невитребування знищити;

фрагменти обгорілої тканини, які поміщені в паперовий конверт з надписом «ПАКЕТ № 1»; сплавлений фрагмент, який упаковано до спеціального пакету для речових доказів № 4418149, чоловічі труси, які упаковано до спец. пакету № 4418148; полімерну пляшку з рідиною темного кольору, яка поміщена в чорний поліетиленовий пакет з надписом «ПАКЕТ № 2»; передані на зберігання до Снігурівського ВП ГУНП в Мирколаївській області (т. 2 а.с. 49-50), знищити, як предмети що не представляють цінності;

чоловічі сандалі чорного кольору, полімерний пакет «Пакет № 1» (т.2 а.с. 53), передані на зберігання до Снігурівського ВП ГУНП в Мирколаївській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_9 як власнику, а у разі невитребування - знищити;

мобільний телефон марки «Samsung Е1202і» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 зі стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 , із залишком коштів на рахунку 00,19 грн., який упаковано до спеціального пакету для речових доказів № 4418147 повернути ОСОБА_9 , як власнику, а у разі невитребування - знищити.

паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скерувати за місцем відбування засудженим ОСОБА_9 покарання,

довідку про звільнення серії ХЕР, № 00653, які упаковано до спеціального пакету №4418146 залишити у матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3