У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2018 року про задоволення клопотання заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Турецькій Республіці.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисник ОСОБА_14 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт) до вирішення питання про видачу (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки, але не більше дванадцяти місяців.
Постановлено строк тримання під вартою ОСОБА_11 обчислювати з 12.07.2018 .
Постановлено упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_11 у державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді застави.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя не врахував вимог ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України та залишив поза увагою ряд обставин, які вказують на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_11 , а саме наявність двох малолітніх дітей 2016 та 2017 року народження, те, що ОСОБА_15 є засновником благодійної організації «Благодійний фонд ІНАН», добросовісно сплачує податки.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

13.07.2018 р. заступник прокурора Миколаївської області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_11 , громадянина Турецької Республіки. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір від 10.07.2017 р. про видачу ОСОБА_11 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчиненн злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 КК Турецько Республіки. 12.07.2018 р. о 12.00 год. співробітниками Департаменту захисту національної державності СБ України у порядку ст. 528 КПК України затримано підозрюваного у кримінальній справі № 2017/6110 ОСОБА_11 . Відповідно до ст. 587 КПК України, за дорученням Генеральної прокуратури України проведено екстрадиційну перевірку стосовно ОСОБА_11 , за результатами якої не встановлено перешкод у видач останнього. Інкриміноване ОСОБА_16 правоохоронними органами Турецької Республіки діяння відповдає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України, і є екстрадицій ним, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за зазначене правопорушення не закінчився. ОСОБА_15 є громадянином Турецької Республіки, дозвіл на імміграцію в Україну скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні). Хоча ОСОБА_15 має офіційно зареєстрований шлюб з громадянкою України, вказаний соціальний зв`язок не є запорукою виконання останнім умов запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Враховуючи скасування дозволу на імміграцію в Україну, є вірогідність залишення ним України та еміграції до іншої держави, у тому числі разом з дружиною, задля унеможливлення його подальшої екстрадиції до Турецької Республіки та притягнення до відповідальності за особливо тяжкий злочин, уникнення передбачених вказаними обставинами наслідків. Визнання Інана Юсуфа УДМС України в Миколаївській області, як особи,яка становить загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, свідчить про необхідність його ізоляції від громадян України. Крім того, передача особи до іншої держави в порядку процедури екстрадиції можлива із застосуванням стосовно особи виключно екстрадиційного арешту, оскільки екстрадиція не єдобровільна, і наявність іншого запобіжного заходу не надасть можливості у примусовому порядку видати особу до іноземної держави.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 584 КПК України, врахував, що ОСОБА_15 притягується до відповідальності правоохоронними органами Турецької Республіки за діяння, яке відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк понад 1 рік позбавлення волі (до 15 років позбавлення волі), строки, передбачені ст. 49 КК України, на даний час не сплинули, те що отримано запит Генеральної Республіканської прокуратури міста Ізмір від 10.07.2017 р. про видачу ОСОБА_11 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території держави і проведено екстрадиційну перевірку відносно ОСОБА_11 , при цьому врахував характеризуючи дані про його особу, а саме те, що 12.06.2018 р. Інану ОСОБА_17 дозвіл на імміграцію скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», перебуває у шлюбі з громадянкою України, застосування іншого запобіжного заходу не дасть можливості у примусовому порядку видати особу до іншої держави.
За наведеного, слідчий дійшов висновку про наявність реального ризику того, що ОСОБА_15 , перебуваючи на волі, може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
Також слідчий суддя зазначив, що наявні правові підстави, визначені ст. 584 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_14 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали клопотання про застосування екстрадиційного арешту, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та нормами міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а екстрадиційний арешт застосовується, як визначено в п. 10 ст. 584 КПК України, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Одночасно слідчий суддя при вирішенні даного питання має керуватися і ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України. Зокрема, у разі наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому слідчий суддя обов`язково має врахувати:
- відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
- тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
- вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
- міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

За матеріалами справи, ОСОБА_15 , на території Турецької Республіки притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 314 КК Турецької Республіки. Другим Мировим Кримінальним судом м. Ізмір Турецької Республіки 20.04.2017 р. видано ордер на арешт ОСОБА_11 , у зв`язку з ухиленням останнього від досудового розслідування у зазначеній кримінальній справі.
Інкримінований ОСОБА_16 злочин, за законодавством України кваліфікуються за ч. 1 ст. 258-3 КК України і є екстрадиційним, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік.
Слідчий суддя, врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_16 в разі його засудження, вік, стан здоров`я, які не перешкоджають етапуванню останнього, скасування дозволу на імміграцію, наявність дружини.
Отже слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування відносно ОСОБА_11 екстрадиційного арешту дотримані норми КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 р., належним чином перевірені підстави для застосування до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності та здійснення фактичної передачі компетентним органам Турецької Республіки, але на строк не більше 12 місяців, а тому на думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність обставин, які не можуть гарантувати запобігання втечі ОСОБА_11 та забезпечення у подальшому його видачі, без обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про неврахування слідчим суддею даних про наявність у ОСОБА_11 міцних соціальних зв`язків, не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризику переховування ОСОБА_11 від правосуддя та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Окрім цього апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки інкримінований іноземною державою ОСОБА_16 злочин, за законодавством України кваліфікується за ч. 1 ст. 258-3 КК України, то враховуючи вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України, інші запобіжні заходи, в тому числі застава, не може бути застосована до ОСОБА_11 , а тому вимоги апелянта є безпідставними.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2018 року відносно ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3