Справа № 489/163/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/404/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіка Азербайджан, громадянки Республіки Азербайджан, з середньою освітою, заміжньої, раніше несудимої, непрацюючої, яка має на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи громадянкою Республіки Азербайджан, на законних підставах 06.02.2016 прибула на територію України, де перебуває до теперішнього часу.
З метою не перетину державного кордону України, в невстановлений досудовим слідством час, всупереч міграційного законодавства, з метою внесення недостовірних відомостей до офіційного документу, ОСОБА_3 надала невстановленій в ході досудового розслідування особі належний їй закордонний паспорт Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 , виданий 16.01.2016, де невстановлена особа поставила завідомо підроблені відбитки штампів про перетин державного кордону, а саме: «Україна 16 04 16 02, 026 Харків пасажирський НОМЕР_2 », «Україна 17 04 16 02, НОМЕР_3 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_4 , НОМЕР_5 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_6 , НОМЕР_7 пасажирський НОМЕР_2 ».

24.10.2018 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщені Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Повздовжня, 42 А, в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері, використала завідомо підроблений документ, а саме надала співробітнику оперативно розшукового відділу Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 належний їй закордонний паспорт Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 , виданий 16.01.2016, із завідомо недостовірними даними, а саме: підробленими штампами «Україна 16 04 16 02, 026 Харків пасажирський НОМЕР_2 », «Україна 17 04 16 02, НОМЕР_3 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_4 , НОМЕР_5 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_6 , НОМЕР_7 пасажирський НОМЕР_2 » про перетин державного кордону України.

Крім того, 17.03.2017 ОСОБА_3 , маючи намір спрямований на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою отримання посвідки на тимчасове проживання, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків», перебуваючи в приміщенні Новоодеського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, розміщеного за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Федора Осадчого, 21, для встановлення легального знаходження на території України, пред`явила на вимогу уповноваженої особи Новоодеського РС УДМС України в Миколаївській області належний їй закордонний паспорт громадянки Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 , виданий 16.01.2016, в якому згідно висновку судово технічної експертизи документів № 532 від 11.12.2018 маються ознаки підробки відтиску штампів про перетин державного кордону України, а саме: «Україна 16 04 16 02, НОМЕР_5 пасажирський НОМЕР_2 », «Україна 17 04 16 02, НОМЕР_3 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_4 , НОМЕР_5 пасажирський НОМЕР_2 », « НОМЕР_6 , НОМЕР_7 пасажирський НОМЕР_2 », в результаті чого Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області їй було видано посвідку на тимчасове проживання від 27.03.2017 терміном дії до 13.03.2018.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю та розкаялася у вчиненому.
Між обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , та прокурором ОСОБА_4 03.12.2018 у кримінальному провадженні № 0004258 укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до умов угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України.
ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченій та прокурору.
У судовому засіданні обвинувачена, захисник та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена в присутності захисника та прокурор повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб. Міра покарання, узгоджена обвинуваченою, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину який вчинила ОСОБА_3 , є достатньою для попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості на підставі якої обвинувачену ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 469-475 КПК України, суд
ухвалив:
Угоду про визнання винуватості, укладену 03 грудня 2019 року між прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 затвердити.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.)

Речові докази: закордонний паспорт Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2288,00 грн. на користь держави в особі ГУ ДКСУ в Миколаївській області (р/р UA5014005 в УК у м. Миколаєві/Інгульський район, МФО 899998, код ЗКПО: 37992781, КБК 24060300).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1