Справа № 303/6455/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/270/19 щодо ТОМІНАГА АТСУШІ ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Японії, уродженця м. Хокайдо, Японія, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, за апеляційними скаргами прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2018.

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , складений 12.04.2018 у кримінальному провадженні № 0001527, повернуто прокуророві як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленими особами і за невстановлених обставин підшукав і вчинив дії, направлені на незаконне переправлення через державний кордон України шістьох громадян КНР: 12.07.2016 зустрів їх у м. Сухбаатар, Монголія, керуючи їх діями і разом з ними, потягом в`їхав до м. Белгород, Російська Федерація (РФ), звідти, на двох невстановлених орендованих автомобілях, через пункт пропуску «Юнаківка» Харківської області до м. Харків, далі, в липні 2016 року до м. Київ і, насамкінець, у м. Мукачево, де 10.07.2016 приблизно о 13:00 поселив їх до винайнятої через мережу «Інтернет» квартиру АДРЕСА_2 . Під час відшукання засобів та усунення перешкод для перетину державного кордону України в Угорщину через КПП «Вілок» в с. Вілок Виноградівського району, неподалік від КПП, ОСОБА_8 був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таке діяння орган досудового розслідування кваліфікував за ч.2 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, тобто керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо декількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Рішення про повернення обвинувального акту суд вмотивував такими доводами.

У цьому ж кримінальному провадженні, строк досудового розслідування якого закінчився 27.10.2016, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2017, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, було повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , складений 24.10.2016. Суд вважає, що оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчилось, проведення будь-яких процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта від 28.12.2017, не допускалося. Між тим, прокурор направив до суду новий обвинувальний акт, складений 12.04.2018, перекладений на японську мову, копія якого вручена обвинуваченому у присутності захисника та перекладача англійської мови.

З цих підстав суд визнав обвинувальний акт, складений прокурором 12.04.2018, незаконним.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, обвинувальний акт повернути до Мукачівського міськрайонного суду «на стадію підготовчого судового засідання». Стверджує, що при врученні обвинувального акту обвинуваченому присутність компетентних перекладачів було забезпечено, а доводи суду про невручення обвинувального акту та закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не відповідають дійсності.

Захисник в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 19.07.2018 «в частині обґрунтованості (мотивування) прийняття такої судом». Вказує, що суд, повертаючи обвинувальний акт прокуророві, не зазначив усіх його недоліків, зокрема, закінчення строку досудового розслідування ще 28.10.2016, не продовженого у встановленому законом порядку; невиконання прокурором ухвал слідчого судді про зобов`язання прокурора протягом визначеного строку прийняти рішення в порядку ч.2 ст. 283 КПК України; беззаперечний факт значного перевищення строку досудового розслідування, бездіяльність органу досудового розслідування. Вважає помилковим висновок суду про можливість усунення прокурором недоліків та звернення до суду з новим обвинувальним актом.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційних скаргах, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги сторони обвинувачення, його заперечення проти апеляційної скарги захисника, пояснення захисника на підтримання своєї апеляційної скарги та його заперечення проти апеляційних вимог прокурора, провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи, викладені в ухвалі, в апеляційних скаргах і приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження, згідно зі ст. 29 КПК України, здійснюється державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перекладач, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів, залучається сторонами кримінального провадження або слідчим суддею чи судом на підставі ч.1 ст. 68 КПК України. Частиною четвертою цієї статті визначено, що перед початком процесуальної дії сторона кримінального провадження, яка залучила перекладача, чи слідчий суддя або суд пересвідчуються в особі і компетентності перекладача, з`ясовують його стосунки з підозрюваним, обвинуваченим, потерпілим, свідком і роз`яснюють його права і обов`язки.

Частиною третьою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, окрім іншого, має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п.1), бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, отримати їх роз`яснення (п.2), користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави (п.18).
Зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, мова, якою здійснюється кримінальне провадження та інші, передбачені ч.1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.

Обвинувальний акт, як зазначено у ч. 4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Він повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у тому числі - містити відомості, перелік яких наведено в частині другій цієї статті.

На суд, відповідно до приписів ст. ст. 314 і 374 КПК України, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.

Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.

Злочином, передбаченим ч.2 ст. 332 КК України є незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.

В обвинувальному акті дії, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , кваліфіковані, як «незаконне переправлення осіб через державний кордон України, тобто керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчинені щодо декількох осіб, за попередньою змовою групою осіб».

З обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті, вбачається, що воно включає перетин ОСОБА_9 разом з шістьма громадянами КНР, за попередньою змовою з невстановленими особами, при невстановлених обставинах, часі та місці кордону між Монголією і РФ, що не охоплюється диспозицією ст. 332 КК України; усунення перешкоди в перетині державного кордону України в пункті пропуску «Юнаківка», відшукання засобів та усунення перешкод перетину українсько-угорського кордону через КПП «Вілок», але без зазначення того, в чому пошук засобів та усунення перешкод полягали. І виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, і формулювання обвинувачення є вкрай поверхневими, не містять щонайменших конкретних даних про суть попередньої змови ОСОБА_10 з невстановленими особами, про його поради, вказівки, про надані ним засоби для переправлення осіб через державний кордон України та перешкоди, які він усунув чи мав на меті усунути, необхідних даних про ознаки і мотив кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які характеризують особу підозрюваного. У такий спосіб стороною обвинувачення істотно обмежені процесуальні права ОСОБА_10 , передбачені ст. 42 КПК України.

В ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 19.02.2018, постановленій за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2017, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, зазначалось про істотні порушення засад кримінального провадження, зокрема щодо мови, якою здійснюється кримінальне провадження, забезпечення підозрюваному права на захист, змагальності сторін,забезпечення стороні захисту належних умов для здійснення процесуальних прав, які перешкоджали призначенню обвинувального акту до судового розгляду. Зокрема, наголошувалось, що згідно з паспортними даними ОСОБА_8 за національністю є японцем (т.2 а.с.1), що відомостей про те, чи володіє він в достатній мірі англійською мовою, в матеріалах кримінального провадження немає, і що відмова у задоволенні його клопотання про забезпечення йому перекладача японської мови є порушенням приписів ст. 29 КПК України.

Ці порушення вимог кримінального-процесуального закону прокурором не усунуто. Відомостей про забезпечення Томіназі Атсуші перекладача японської мови, перевірку його компетентності, його стосунки з підозрюваним, про переклад на японську мову принаймні обвинувального акту, окрім зазначення про це в оскарженій ухвалі, вручення перекладу обвинувального акту підозрюваному надані суду матеріали не містять.

Такі порушення вимог кримінального процесуального закону унеможливлюють судовий розгляд, а отже і прийняття судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні будь-якого іншого рішення з числа передбачених частиною 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задовольняння, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 19.07.2018, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, повернуто прокуророві, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: