Справа №636/4681/19
Провадження №1-кс/636/1958/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0001364 від 29.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001364 від 29.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.
31.10.2019 року до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області поштою надійшло клопотання про арешт майна, в якому прокурор Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 просить з метою забезпечення зберігання вилучених речових доказів накласти арешт на вилучене при проведенні огляду місця події на території ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» за адресою: Харківська область, Чугуївській район, квартал 276, виділ 7, урочище «Золотий Яр» Кочетоцького №1 лісництва:
- автомобіль ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завантажений деревиною твердої породи «дуб» в кількості 8 шт., об`ємом близько 1 метра кубічного, на деревині відсутні електроні чипи (бирки);
- деревину твердої породи «дуб», різного розміру та діаметру, у кількості 50 шт., об`ємом близько 1,235 метра кубічного, на деревині відсутні електроні чипи (бирки).
Ухвалою слідчого судді від 01.11.2019 року зазначене клопотання було повернуто прокурору, відповідно до вимог ст. 172 КПК України, для усунення виявлених недоліків. 07.11.2019 року клопотання про арешт вищеописаного майна прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 спрямоване до суду повторно.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, що передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.
Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі, і майно у вигляді речей, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них - випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення: п. 1 збереження речових доказів; п. 2 спеціальної конфіскації; п. 3 конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Стаття 170 КПК України наголошує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна обов`язково зазначати зокрема і :
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Стаття 173 ч. 1 КПК України зазначає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.
При цьому слід звернути увагу на зміст ст. 173 КПК України, яка наголошує, що вирішуючи питання про арешт майна необхідно враховувати:
1) правову підставі для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).
У разі задоволення клопотання в ухвалі обов`язково потрібно зазначити перелік майна, на яке накладено арешт, що випливає зі змісту ч. 5 ст. 173 КПК України.
Прокурор Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , звертаючись повторно до суду з цим клопотанням, зазначає, що власник автомобілю ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно інформації, наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, помер, про що складено актовий запис №18 від 23.03.2017 року.

При цьому, клопотання не містить інформації та документів про те, у кого в володінні, користуванні чи розпорядженні перебуває зазначений автомобіль після смерті ОСОБА_3 (з часу смерті володільця минуло два роки). Доказів, що прокурор звертався до державної нотаріальної контори з метою встановлення можливих спадкоємців, отримував дані про оформлення права користування автомобілем за довіреністю тощо, до матеріалів справи не додано. Таким чином, прокурором не виконано вимогу п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України. Відсутність даних про особу у володінні, користуванні чи розпорядженні майном, яке належить арештувати та адреси її проживання, унеможливлює виклик цієї особи до суду для розгляду вказаного клопотання.

В клопотанні прокурор просить накласти арешт на деревину твердої породи «дуб» в загальній кількості 58 штук, в той час в Постанові про визнання предметів речовими доказами від 29.10.2019 року, речовими доказами визнано вилучений автомобіль ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завантажений деревиною породи «дуб» в кількості 11 шт. В Протоколі огляду місця події від 28.10.2019 року взагалі не зазначено кількості виявленої і вилученої деревини, лише вказано: «під час огляду виявлено автомобіль ГАЗ білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , деревина породи «дуб», деревина в полезахисній смузі, сліди рук на 4ВЛС. Виявлене під час огляду вилучене: автомобіль ГАЗ білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , всередині з деревиною породи «дуб», деревина, що виявлена в полезахисній смузі, сліди на 4ВЛС».
Вищевикладене позбавляє слідчого суддю розглянути зазначене клопотання відповідно до вимог закону.
Відповідно до вимог ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разу звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0001364 від 29.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України повторно повернути прокурору ОСОБА_2 та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1