Номер провадження: 11-сс/813/1802/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001634, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2018 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001634, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2018 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплинув строк, передбачений ст. 186 КПК України, з незалежних від суду обставин, а саме через відсутність перекладача в судовому засіданні.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків на території України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, приховати або спотворити будь яку із речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показів; може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, вчинених за наступних обставин.

27.06.2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Маловського, 3/1, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, здійснюючи постріли з невстановленої вогнепальної зброї, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

22.09.2018 року приблизно о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи біля будинку №2 по вулиці Осипова в м. Одесі, маючи умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 та реалізуючи його, із невстановленої досудовим розслідуванням вогнепальної зброї здійснили постріл в ОСОБА_15 , в наслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення лівого плеча та сліпого вогнепального поранення грудної клітини зліва.

ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не змогли довести свій умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_15 , до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як убачається з матеріалів провадження 28.06.2019 року органом досудового розслідування внесено відомості про кримінальне провадження №0001634 за фактом замаху на умисне вбивство ОСОБА_15 та хуліганських дій з використанням вогнепальної зброї, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п. 12 . 2 ст.115КК України.

25.09.2018 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КП України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України. 15.11.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

17.11.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

27.09.2018 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалою від 22.11.2018 року цього ж суду підозрюваному продовжено строк тримання під вартою до 20.0.2019 року.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року, від 06.03.2019 року та від 23.04.2019 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжувався строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, зокрема останній раз до 21.06.2019 року.

21.06.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 21.08.2019 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який ухвалою цього ж суду було продовжено до 07.10.2019 року.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 12-ти місяців, тобто до 24.09.2019 року, яке попередньо зупинялося у зв`язку з необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва 21.08.2019 року.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 від 07.10.2019 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, у зв`язку з необхідністю виконання слідчих та процесуальних дій, та 11.10.2019 року постановою слідчого досудове розслідування знову зупинено.

10.10.2019 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8

21.10.2019 року оскаржуваною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси відмовлено в задоволенні клопотання прокурора.

24.10.2019 року прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу слідчого судді.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором надано документи відповідно до яких 15.11.2019 року постановами слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено та в цей же день знову зупинено.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні не перешкоджає вирішенню питання щодо застосування запобіжного відносно підозрюваного.

Згідно ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, як неодноразово зазначає ЄСПЛ в своїх рішеннях, одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, є право на захист, що становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. Стаття 6 Конвенції кореспондується зі статтею 29 Кримінального процесуального кодексу України. Стаття 7 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на засадах забезпечення права на захист.

Відповідно до п. «а» та «е» ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача (див. справа «Візгірда проти Словенії»).

Відповідно до п. 2.4. Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року №9 «Про узагальнення судової практики забезпечення права на захист у кримінальному провадженні», при розгляді кримінального провадження, учасник який не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, суд повинен враховувати правові позиції ЄСПЛ. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій (п. 74 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»). Також з огляду на необхідність забезпечення реальності та ефективності права, ґарантованого п. 3 (е) ст. 6 Конвенції, обов`язок компетентних органів не обмежується призначенням перекладача, а у випадку попередження їх за конкретних обставин може також розширюватися, включаючи встановлення певного контролю за належною якістю перекладу (пункти 33 і 36 рішення від 30 травня 1980 по справі «Артіко проти Італії»).

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на неможливість розгляду клопотання прокурора, у зв`язку з неявкою перекладача та спливом строків розгляду даного клопотання, відповідно до положень ст. 186 КПК України. При цьому, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 29 КПК України не здійснив необхідних заходів щодо забезпечення участі перекладача, чим суттєво порушив вимоги законодавства, що потягло за собою порушення права підозрюваного ОСОБА_8 на захист.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді, викладене в оскаржуваній ухвалі, не відповідає положенням ч. 3 ст. 29 КПК України, ст. 6 Конвенції та практики ЄСПЛ, оскільки постановлена з порушенням права підозрюваного на захист, що є неприпустимим порушенням, тому така ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Разом з тим, слідчий суддя не розглянувши клопотання прокурора по суті, прийняв безпідставне рішення про відмову у задоволенні такого клопотання.

Враховуючи вимоги ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Разом з тим, з урахуванням встановлених порушень, допущених слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора, апеляційний суд встановлює відповідність клопотання прокурора вимогам ст. 171 КПК України для прийняття рішення за результатами його розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги, що наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

Як убачається з матеріалів провадження органом досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, одне з яких згідно класифікації за ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, на даній стадії підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання прокурора.

Крім того, апеляційний суд враховує необхідність встановлення достатніх підстав, які вказують на існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також таких підстав, які б свідчили про можливість або неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як убачається з матеріалів провадження під час здійснення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_8 , починаючи з 27.09.2018 року, неодноразово застосовувалися запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, які в подальшому продовжувалися. При цьому, застосування таких запобіжних заходів обґрунтовувалися наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були заявлені в клопотаннях, зокрема, з урахуванням тяжкості та обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, даних про особу підозрюваного на час розгляду зазначених клопотань стороною обвинувачення було доведено існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, а також перешкоджання здійсненню кримінального провадження шляхом знищення, переховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає доцільним зазначити, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке надійшло на розгляд слідчому судді, по суті є клопотанням про продовження строку дії такого запобіжного заходу. Крім того, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного вже раніше застосовувався та строк його дії продовжувався, в зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 199 КПК України, необхідно врахувати, окрім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, який обмежує свободу підозрюваного, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги дані, які містяться в матеріалах провадження, а також дані, які досліджені під час апеляційного розгляду, на час розгляду клопотання та апеляційної скарги заявлені прокурором ризики зменшилися та стороною обвинувачення належним чином не доведено їх існування.

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, тому, на думку апеляційного суду, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Крім того, як свідчить практика ЄСПЛ сама по собі тяжкість інкримінованого особі злочину, не може слугувати безумовною підставою для застосування запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням волі.

Разом з тим, апеляційний суд враховує ту обставину, що з моменту постановлення оскаржуваної прокурором ухвали слідчого фактично з 21.10.2019 року ОСОБА_8 перебував без запобіжного заходу. При цьому прокурором не наведено жодних даних на підтвердження порушення ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків як підозрюваного у кримінальному провадженні. Будь яких інших даних, які б підтверджували наявність інших ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, стороною обвинувачення також не наведено. Крім того, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 кожного разу з`являвся в судові засідання.

Викладене свідчить про суттєве зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора.

Разом з тим, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який є громадянином Республіки Грузії, має місце реєстрації в Одеській області та місце проживання в м. Одесі, який одружений, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків на території України, що може свідчити про наявність можливого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи поведінку підозрюваного на даному етапі досудового розслідування, який не ухиляється від виконання своїх процесуальних обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні, апеляційний суд доходить висновку про зменшення зазначеного ризику та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до вимог ст. 179 КПК України.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене, дослідивши надані під час апеляційного розгляду докази та аналізуючи їх у сукупності, колегія приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на переконання апеляційного суду, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 179, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001634, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків становить 2 місяці з моменту ухвалення апеляційним судом судового рішення та закінчує свою дію 22.01.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4