У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2019 рокуСправа № 634/880/18 Провадження № 1-кп/634/95/19

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потеріплого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ,-
встановив:
У провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 2 місяці.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 щодо продовження строку тримання під вартою заперечували, просили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
28.05.2019 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» до 26 линя 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду,зокрема, обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Оцінюючи в сукупності обставини, що враховуються при вирішенні питання про дію запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі його визнання винним у скоєному злочині; відсутність відомостей про офіційне працевлаштування обвинуваченого до арешту, наявність у нього інших міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, оскільки він не одружений, дітей не має, до обрання запобіжного заходу офіційно в Україні не працював, тричі перетинав кордон, а також існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу й даних про те, що вони не зменшилися суду не надано.
На даній стадії судового розгляду здійснено ряд процесуальних дій, а саме: допитано у судовому засіданні потерпілу ОСОБА_6 , свідків, досліджені матеріали справи надані стороною обвинувачення, в тому числі досліджено відеозапис слідчого експеременту за участю свідка ОСОБА_8 в його присутності, допитано обвинуваченого ОСОБА_7 , експертів по справі.
Тому, з урахуванням в тому числі стадії судового розгляду, приходжу до висновку, що саме запобіжний захід у виді продовження тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування заходам запезпечення кримінального провадження, запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш мяких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а продовження строку тримання під вартою на даній стадії процесу є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, так як ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя особи, що визнається згідно Конституції України однією із найвищою соціальною цінністю в Україні.
Враховуючи думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що підстав для скасування або заміни запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено, підстави які були враховані суддею при обранні міри запобіжного заходу не відпали, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_7 , на 45 днів.
Керуючись ст.ст.177-178, 182-18 ,318, 331, 369-372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 45 днів до 6 вересня 2019 року з утриманням у ДУ «Харківський слідчий ізолятор»
Копію даної ухвали негайно надати обвинуваченому та захиснику.
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Сахновщинського відділу поліції ВП ГУНП в Харківській області, начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою в апеляційному порядку в 7-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту врученням копії ухвали.

Суддя: