печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержання законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором ОСОБА_3 , через канцелярію суду була подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити.
Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Другим слідчим відділом Першого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000982 від 04.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «НОВІТНЄ ОБЛАДНАННЯ» () діючи умисно, за попередньою змовою з службовими особами підприємств Державної форми власності, а також з іншими невстановленими особами за період з 19.01.2017 по 24.05.2019 шляхом проведення псевдо господарських фінансових операцій, заволоділи державними коштами в особливо великих розмірах.

Відповідно до відомостей узагальненого матеріалу, що надійшов з Державної служби фінансового моніторингу України, ТОВ «НОВІТНЄ ОБЛАДНАННЯ» здійснено фінансові операції пов`язані з зарахуванням та перерахуванням безготівкових коштів, по власним банківським рахункам та готівкові фінансові операції пов`язані із внесення коштів готівкою, та зняттям коштів готівкою. Вказані дії, є одним із найбільш ризикових інструментів, що використовується для схем «мінімізації» та приховування джерел походження коштів.

В період з 02.10.2017 по 20.11.2018, на рахунок ТОВ «Новітнє Обладнання»,було зараховано кошти від ряду суб`єктів господарювання, як комерційної так і державної форм власності, на загальну суму 135,82 млн. грн., з яких, частина коштів, отримана від державних установ у сумі 134,49 млн. грн. (що становить 99,02%).

Крім, того у вказаний період ТОВ «Новітнє Обладнання» набуло у власність два нежитлових приміщення, загальною площею 165,40 кв. м. у м. Києві та стало власником автомобіля ToyotaLandCruiser 200.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, встановлено що нежитлове приміщення загальною площею 14,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та нежитлове приміщення загальною площею 151,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Г, приміщення 483(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61) є майном набутим у результаті вчинення кримінального правопорушення із корисливих мотивів за рахунок коштів здобутих злочинним шляхом, та є предметом злочину легалізації доходів одержаних злочинним шляхом

Наразі у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 14,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Д, приміщення 531 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та нежитлове приміщення загальною площею 151,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Г, приміщення 483(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61), набуте кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Таким чином, метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає вимогам ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.
З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, сторона обвинувачення вважає за необхідне накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 14,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Д, приміщення 531 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та нежитлове приміщення загальною площею 151,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Г, приміщення 483(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або доходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Постановою слідчого - майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «НОВІТНЄ ОБЛАДНАННЯ», а саме:
- нежитлове приміщення загальною площею 14,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Д, приміщення 531; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;
- нежитлове приміщення загальною площею 151,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 3-Г, приміщення 483; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61;
Власник або володілець майна, який не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1