ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 650/966/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1081/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження №0000578 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівнопілля Високопільського району Херсонської області, громадянина України, не працевлаштованого, до арешту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000578 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 04 грудня 2019 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апелянт зазначає, що судом не обґрунтовано висновок про наявність підстав, з яких суд дійшов висновку про те, що заявлені ризики не зменшились. Зазначає, що розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого проведено формально, а обмеження свободи обвинуваченого є порушення його конституційних прав.

Крім того, наголошує, що її підзахисний тяжко хворий та потребує належного лікування, яке неможливо надати в умовах СІЗО.

Заслухавши суддю - доповідача, адвоката, який наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходив із того, що ризики, які мали місце як при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , так і до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 визначено на стадії досудового розслідування, а питання продовження дії запобіжного заходу не є наслідком скасування попередніх ухвал.

На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам у разі незастосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для відмови в продовженні строку запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Твердження апеляційної скарги захисника про неодноразовість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не свідчать про наявність правових підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Такі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли підстав для врахування.

Вказівки апелянта про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, є припущеннями та не ґрунтуються на матеріалах провадження. Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, має не зняту та не погашену, у встановленому законом порядку, судимість, однак належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого, умисного, корисливого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, не працевлаштований та не одружений, тобто відсутні відомості про наявність у особи міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, що достовірно свідчить про наявність ризиків вчинення особою інших злочинів, негативного впливу на потерпілого з підстав загрози покарання у виді позбавлення волі в разі визнання його винуватим, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу або відмови в його застосуванні.

Також колегія судді враховує підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а саме вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування за попередньою змовою групою осіб .
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності правових підстав для продовження запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах провадження. Доводи апелянта не спростовують встановлені в судовому засіданні обставини та зведені до незгоди з прийнятим рішенням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_8 , захисником не надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2