Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
387/486/19
1-кп/394/81/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ в рамках кримінального провадження за № 0000531 від 28.03.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. В`язівок Городищенського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, утриманців і пільг немає, стан здоров`я задовільний, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 17.08.1993 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ст. 17 ч.З ст.140 ст. 17 ст. 42, ст 44 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі звільнений 23.09.1994 з Прилуцької виправної колонії на підставі ст. 2 Указу Президента України про амністію від 18.08.1994 , не відбутий строк 1 місяць 23 дні;

- 07.02.1995 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.140 ч.2 ст. 140. ч.І ст. 222 ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі; 01.04.1999 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі звільнений 30.09.2000 по відбуттю строку покарання;

- 23.01.2001 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.З ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі звільнений 11.12.2001 по відбуттю строку покарання; 22.09.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ст. 395, 70 КК України до 3 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.10.2006 року за постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда 04.10.2006 умовно достроково, не відбутий строк покарання 11 місяців 15 днів.

- 10.01.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 ч.1 ст. 309. 70,71 КК України до 3 року 6 місяців позбавлення волі.

- 10.12.2010 року Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 15.06.2015 року за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.06.2015 року умовно достроково з не відбутим терміном покарання 3 місяці 15 днів;

- 18.01.2019 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.ч. 2,3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, відбуває покарання у ДУ "Кропивницька виправна колонія №6, судимість в законному порядку не знята та не погашена;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) з проникненням в інше сховище за таких обставин:

27.09.2018 року близько 20 години ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна на легковому автомобілі із зазделегідь приготовленим причіпом кустарного виробництва прибув до домоволодіння громадянки ОСОБА_5 , розташованого по

АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, особистого збагачення злочинним шляхом, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом відкриття вхідних дверей, які були не зачинені проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав та обернув на свою користь трьох свійських тварин, а саме: 12 місячну козу, вагою 65 кілограмів, вартість якої становить 650,00 гривень, 12 місячного цапа, вагою71 кілограм, вартість якого становить 710,00 гривень та 24 місячного цапа, вагою 80 кілограмів, вартість якого становить 800,00 гривень.

З викраденим майном, з місця скоєння злочину зник, погрузивши свійських тварин до причепу легкового автомобіля, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2160,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкрімінованих правопорушеннях визнав повністю. Надав покази, в яких повідомив, що вчинив правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, події, місце і час відповідають дійсності. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що подібного більше не станеться, він зрозумів протиправність своєї поведінки, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованої йому крадіжки майна, при обставинах викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження в тому числі і обвинувачений та його захисник не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно ст. 22 КПК України кримінально провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Саме сторона обвинувачення повинна забезпечити подання доказів, на обґрунтування обставин, на які вона посилається.

Судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених КПК для реалізації сторонами своїх прав.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному , всебічному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, про що прямо передбачено ст. 95 КПК України.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

Органом досудового розслідування і судом дотримано процесуальних умов зібрання, дослідження і закріплення цих доказів відповідно до вимог чинного законодавства.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і рішення «Коробов проти України», де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Статтею 185 КК України передбачено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Кваліфікуючою ознакою крадіжки за ч.3 ст.185 КК є проникнення у приміщення у житло чи інше сховище.

Згідно постанови ПВС України від «Про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, дослідивши та проаналізувавши всі докази, дійшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, і стороною захисту не спростовані. В ході судового розгляду встановлено, що подія кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , дійсно мала місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є чуже право власності, об`єктивна сторона правопорушення полягає у таємному викраденні цього майна, при цьому правопорушення вчинено з прямим умислом з корисливою метою суб`єктом злочину. Кваліфікуючі ознаки повторність та проникнення до іншого приміщення, знайшли своє підтвердження.

За таких обставин, ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів., а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, і й виправлення засудженого.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку, в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує його особу, що за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно приписів ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, є корисливими та вчиненими з прямим умислом.

При цьому, враховуючи роз`яснення які містяться у ППВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту і непогашену судимість, вчинив ще ряд кримінальних правопорушень, за одні з яких він вже засуджений вироком Новоукраїнського районного суду від 18.01.2019 року до 4 років позбавлення волі, відсутність офіційної роботи, наявність ризиків повторного вчинення правопорушень, а також з огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України з реальним відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і профілактики вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. ст. 69 та 75 КК України суд не вбачає. Разом з цим, згідно положень ст. 69-1 КК України при наявності обставин, передбачений пп.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експерта становлять 429 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки вина обвинуваченого доведена.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадження не обирався, разом з тим, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 засуджений вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2019 року у виді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання, наразі він відбуває покарання у ДУ "Кропивницька ВК №6", тобто утримується в місцях позбавлення волі, а тому підстав для обрання запобіжного заходу, на даному етапі судом не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18.01.2019 року, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, тобто з 28.09.2018 року, що визначено за попереднім вироком Новоукраїнського районного суду, який набрав законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-трасологічних експертиз в даному провадженні в сумі 429 грн.

Речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме: три свійські тварини- кози, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 - повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: