Дата документу 22.05.2019 Справа № 328/912/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/629/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/912/17
Категорія ст. 187 ч.4, ст. 115 ч.2 п.6,12 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000396 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопрокопівка Токмацького району Запорізької області, українця, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.187, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, с. Новопрокопівка Токмацького району Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.187, п.6, п.12 ч.2 ст.115КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, с. Новопрокопівка Токмацького району Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_12 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, оскаржуючи вищевказаний вирок, вважає ухвалене судове рішення незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню повністю у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд першої інстанції вказані вимоги закону не виконав та в основу рішення про виправдання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за фактом розбійного нападу на ОСОБА_16 , ОСОБА_8 за фактом розбійного нападу на ОСОБА_10 та вбивства ОСОБА_17 та перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України за фактом розбійного нападу на ОСОБА_10 , поклав суперечливі покази обвинувачених і лише тільки ті докази, які узгоджуються з їх показами щодо вчинення вбивства ОСОБА_17 одноособово ОСОБА_6 .

Так, вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (розбійного нападу на ОСОБА_16 ), підтверджується наступними доказами:

- допитом потерпілого ОСОБА_16 , зазначені покази ОСОБА_16 також в судовому засіданні підтвердила його дружина ОСОБА_18 ;

- протоколом слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_6 від 09.12.2016 в якому також брала участь його захисник ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події від 15.11.2016 року, а саме ділянки місцевості навпроти території домоволодіння АДРЕСА_5 ;

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_16 .

Вищевказані докази відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними, допустимими та такими що підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого злочину.

Водночас, суд першої інстанції, дослідивши їх у судовому засіданні у своєму рішенні не відобразив, що могло істотно вплинути на висновки.

Так, судом в своєму рішенні не відображено та не надано оцінку, як доказу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 під час якого останнім надано чіткі, послідовні, логічні та взаємоузгоджені показання, які матеріалами провадження поза розумним сумнівом не спростовуються.

Вина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується наступними доказами:

- допитом потерпілого ОСОБА_10 ; допитом потерпілого ОСОБА_19 ; допитом свідка ОСОБА_20 ; допитом свідка ОСОБА_21 ; допитом свідка ОСОБА_22 ; протоколом огляду місця події від 06.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_6 з фото таблицею розбійного нападу та вбивства ОСОБА_17 ; протоколом огляду предмета від 20.05.2017, а саме дерев`яної палиці, яку добровільно для огляду надав потерпілий ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 07.12.2016 року ділянки території на відстані 80 м в бік Південного заходу від території домоволодіння АДРЕСА_6 , в ході якого була вилучена дерев`яна палиця, на якій, на одному з країв містяться сліди крові; протоколом огляду від 05.12.2016 року в приміщенні відділення екстреної невідкладної медичної допомоги речей потерпілого ОСОБА_10 , а саме брюк, сорочки та простирадла на яких виявлено кров потерпілих; протоколом огляду з фото-таблицею автомобіля «Славута ЗАЗ-1103» від 06.12.2016; висновком судово-медичного експерта трупа ОСОБА_17 ; висновком експерта №641 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» від 17.01.2017 дослідження клаптя шкіри лобно-потиличної області трупа ОСОБА_17 ; висновком судово-медичного експерта щодо потерпілого ОСОБА_10 № 244 від 02.03.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту з диском його відеозапису від 07.12.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи до впізнання по голосу від 03.04.2017; протоколом огляду предмета від 05.03.2017 револьверу за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду від 07.12.2016 території (ділянки), розташованої на узбіччі автодороги Запоріжжя-Оріхів-Токмак у бік с. Роботине зі сторони с. Новопрокопівка; протоколом огляду місця події від 09.12.2016 з фото таблицею; протокол огляду місця події від 07.12.2016 ділянки території на відстані 80 м в бік Південного заходу від території домоволодіння АДРЕСА_6 ; протоколом обшуку від 06.12.2016 за адресою АДРЕСА_7 ; протоколом огляду предмету від 12.12.2016, а саме 5 аркушів паперу з рукописним текстом; висновком експерта № 735 від 30.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» трьох фрагментів гілок, відповідно до якого на них знайдена кров людини; висновком судово-медичного експерта № 2760 від 30.12.2016 року КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» двох об`єктів, схожих на волосся, вилучених з гілки є волоссям, що належить людині, походять з голови, які вилучені за адресою: Запорізька область Токмацький район с. Ільченкове вулиця Перемоги, 5; висновком судово-медичного експерта № 2827 від 23.12.2016 куртки, джинсових штанів та штанів з підтяжками, які були вилучені АДРЕСА_7 ; висновком судово-медичного експерта № 2763 від 26.12.2016 рушників, які були вилучені за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до якого на одному з рушників встановлена наявність крові, що не виключається походження її в тому числі крові потерпілих ОСОБА_17 , та (або ОСОБА_10 ); висновком судово-медичного експерта № 2769 від 27.12.2016 року КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» 2-х хусток, підковдри, вилучених по АДРЕСА_6 , відповідно до якого на хустках та підковдрі встановлена наявність крові, що не виключає походження від потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , неможливо виключити домішку крові ОСОБА_7 за наявності у нього на час того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею; висновком судово-цитологічної експертизи № 740 від 30.12.2016 фрагменту рукава светру сірого кольору з прорізами; висновком судово-цитологічної експертизи № 739 від 30.12.2016; висновком судово-цитологічної експертизи № 738 від 30.12.2016; висновком судово-медичної експертизи № 2774 від 30.12.2016; висновком судово-медичної експертизи № 2768 від 23.12.2016 року 12-ти змивів, вилучених з місця події в с. Ільченкове Токмацького району, а саме змиви з поверхні снігу біля трупу ОСОБА_17 ; висновком судово-медичної експертизи двох гумових килимків з а/м «Славута ЗАЗ -1103» № 2766 від 27.12.2106; висновком судово-медичної експертизи футболки, спортивних штанів, пари чобіт ОСОБА_6 № 2761 від 26.12.2016 року.

Проте, судом зазначені докази лише перелічені у вироку однак своєї позиції щодо допустимості та їх належності, в порушення ст. ст. 85, 374 КПК України суд не висловив.

Крім того, судом не відображені у вироку, досліджені у судовому засіданні докази вини обвинувачених, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме:

- протокол огляду предмету від 12.12.2016, а саме 5 аркушів паперу з рукописним текстом, які були вилучені о 9 годині 12.12.2016 в камері № 4 ІТТ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, в якій тимчасово перебував арештований ОСОБА_6 . Відповідно до протоколу огляду предмета записки вилученої у ОСОБА_6 встановлено, що останнього прохають змінити покази та не викривати інших учасників розбійного нападу.

Враховуючи, що про вищевказані докази суд в порушення ст. 94, 374 КПК України не зазначив в своєму рішенні, є підстави стверджувати що вони досліджені судом першої інстанції з порушенням, а тому відповідно до ст. 404 КПК України підлягають повторному дослідженню в апеляційній інстанції.

Необґрунтованість судового рішення полягає в тому, що суд першої інстанції в основу виправдувального вироку поклав суперечливі покази обвинувачених і лише тільки ті докази, які узгоджуються з їх показами.

Докази, які прямо вказують на причетність обвинувачених до вчиненого розбійного нападу на ОСОБА_10 та вбивства ОСОБА_17 , судом у своєму рішенні відображені не повністю та викривлені.

Обвинувачені не змогли надати чітких та логічних пояснень щодо поїздки до с. Ільченкове Токмацького району, де мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , пояснивши, що до вказаного населеного пункту вони прибули з метою нарубати ялинок до Новорічних свят, пізніше висунули версію про приїхали туди для того, щоб викрасти рослини канабісу у місцевого жителя з нежитлової будівлі. При цьому, не змогли пояснити навіщо ними були заздалегідь заготовлені маски на обличчя та дерев`яні палиці.

Вибірковість відображення судом у вироку показів свідків полягає в наступному.

Суд надав перевагу показам допитаного в якості свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що працює лікарем в Токмацькій ЦРЛ, при спілкуванні під час огляду ОСОБА_10 , який поступив в лікарню в день нападу останній йому повідомив, що був побитий невідомими особами за місцем мешкання, а також зазначив, що їх було двоє.

Водночас суд не врахував, що потерпілий ОСОБА_10 під час доставляння до лікарні знаходився в шоковому стані, оскільки він втратив дружину та сам зазнав фізичного болю внаслідок спричинення тілесних ушкоджень і тому повідомив про двох нападників, яких він фактично бачив.

Пізніше, як ОСОБА_10 одужав та проаналізував події, які відбувались в день нападу, він чітко дійшов висновку, що нападників було троє оскільки двох він бачив перед собою, а третій завдав йому ударів с заду.

Просить дослідити наступні докази: викликати та допитати потерпілого ОСОБА_16 ( АДРЕСА_8 ); викликати та допитати потерпілого ОСОБА_10 , АДРЕСА_6 ); викликати до допитати потерпілого ОСОБА_11 , АДРЕСА_9 ; протокол огляду місця події від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_6 з фото таблицею розбійного нападу та вбивства ОСОБА_17 , в ході якого були вилучені речові докази (а.с.15-58 т.3); протокол огляду місця події від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_6 з фото таблицею розбійного нападу та вбивства ОСОБА_17 , в ході якого були вилучена металева сокира за місцем вчинення злочину, змиви РБК, змиви зі снігу, дві тканеві перчатки, недопалок цигарки, які виявлені в лісосмузі (а.с.59-63 т.3, а.с.72-81 т.3); протокол огляду місця події з фототаблицею від 07.12.2016 в будинку АДРЕСА_6 в ході якого була вилучена запальничка, яку знайшов племінник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 під час прибирання будинку за місцем вчинення кримінального правопорушення (а.с.81-83 т.3); протокол огляду трупа ОСОБА_17 , в ході якого було оглянуто одяг, в якому знаходилася потерпіла ОСОБА_17 після вбивства (а.с.84-86 т.3); протокол огляду від 05.12.2016 в приміщенні відділення екстреної невідкладної медичної допомоги речей потерпілого ОСОБА_10 , а саме брюки, рубашка та простирадло (а.с.86 т.3); протокол огляду з фото таблицею огляду автомобіля «Славута ЗАЗ-1103» від 06.12.2016 в ході якого були вилучені два гумових килимка з - під водійського та переднього пасажирського сидіння, змиви на марлеві тампони, недопалки цигарок (а.с.87 -96 т.3); висновок судово-медичного експерта трупа ОСОБА_17 від 09.01.2017 Токмацького міжрайонного відділення КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с. 166-170 т.4); висновок експерта № 641 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» від 17.01.2017 клаптя шкіри лобно - потиличної області від трупа ОСОБА_17 ( а.с. 48-53 т.4); висновок судово-медичного експерта потерпілого ОСОБА_10 № 244 від 02.03.2017 (а.с.а.с.171 -173 т.4); протокол проведення слідчого експерименту з диском його відеозапису від 07.12.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_6 ( а.с.97-100 104 т.3); протокол проведення слідчого експерименту з диском його відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 09.12.2016 ( а.с. 198-200 т.3); протокол пред`явлення особи до впізнання по голосу від 03.04.2017 ( а.с.223-224 т.3); протокол огляду предмета від 05.03.2017 револьверу за участю потерпілого ОСОБА_10 ( а.с.235 т.3); протокол огляду від 07.12.2016 території (ділянки), розташованої на узбіччі автодороги Запоріжжя-Оріхів-Токмак у бік с Роботино. зі сторони с Новопрокопівка (а.с.238 т.3); протокол огляду місця події від 09.12.2016 з фото таблицею ( а.с.241-244 т.3); протокол огляду предмета від 20.05.2017, а саме дерев`яної палиці, яку добровільно для огляду надав потерпілий ОСОБА_10 ( а.с. 1-2 т.4); протокол огляду місця події від 07.12.2016 ( а.с.3-5 т.4); протокол обшуку від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_7 ( а.с.35 -47 т.4); протокол огляду предмету від 12.12.2016, а саме 5 аркушів паперу з рукописним текстом, які були вилучені о 9 годині 12.12.2016 в камері №4 ІТТ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області; висновок експерта № 735 від 30.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с.54-56 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2760 від 30.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с.57-59 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2827 від 23.12.2016 (а.с. 60-64 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2763 від 26.12.2016 (а.с. 65-67 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2769 від 27.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с. 94-97 т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 740 від 30.12.2016 (а.с. 98- 100 т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 739 від 30.12.2016 (а.с.101-103т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 738 від 30.12.2016 (а.с.104-106т.4); висновок судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту ОСОБА_10 № 733 від 30.12.2016 ( а.с.107 -111 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 732 від 30.12.2016 ( а.с.112 -116 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2774 від 30.12.2016 ( а.с. 121-124 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2768 від 23.12.2016 (а.с. 125-129 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2766 від 27.12.2106 (а.с. 134-137 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2761 від 26.12.2016 (а.с. 142-145 т.4); протокол огляду місця події від 14.11.2016 території домоволодіння АДРЕСА_8 з фото таблицею (а.с.5-12 т.3); протокол огляду місця події від 15.11.2016, а саме ділянки місцевості навпроти території домоволодіння АДРЕСА_5 (а.с.13-14т.3); висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_16 № 232 від 30.11.2016 ( а.с.174-175 т. 4).

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.11.2018 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати повністю, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, відповідно до якого визнати винними: ОСОБА_6 за ч. 3, ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити наступне покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за ч. 4 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

ОСОБА_7 за ч. 3, ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити наступне покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за ч. 4 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити наступне покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України 14 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити 14 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного майна.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 вважає винесений вирок незаконним та необґрунтованим з підстав неповноти судового розгляду, та не відповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження. Судом не враховано та не надано оцінки обставинам, які викладені в протоколі слідчого експерименту від 07.12.2016 року, що проводився з обвинуваченим ОСОБА_6 за участі його захисника, де ОСОБА_6 зазначає, що метою їх прибуття до с. Ільченкове було «пограбування діда та баби» (арк. 97 т. 1). Саме під час слідчого експерименту ОСОБА_6 вказав місце, де вони підготували знаряддя вбивства, виламали гілки з дерев його саду. У цьому ж протоколі зазначено з і слів ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 приймав безпосередню участь у нанесенні тілесних ушкоджень його загиблій дружині, а саме нанесення удару по потилиці. Зазначені пояснення ОСОБА_6 узгоджується з протоколом місця події від 06.12.2016 року, де на території його домоволодіння було виявлено гілку довжиною 117 см та діаметром 5 см зі слідами крові. А також протоколом огляду від 07.12.2016 року, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 вказав на місце, де він викинув свою палицю, яка містила сліди крові, та в подальшому була вилучена слідчим. Саме під відеозапис 07.12.2016 року пояснив, що до його будинку, в ту злощасну ніч, вони направлялися саме у трьох: він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 розповів про фактично розподілені ролі, де він, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були безпосередніми виконавцями, а ОСОБА_8 повинен був здійснювати відволікання його. Зазначені пояснення в цілому співпадають з обставинами події, та підтверджуються іншими доказами у справі. Так, зазначені пояснення узгоджуються з його показами під час судового розгляду, де він зазначав, що вийшовши на двір, він бачив дві особи. Та протягом деякого часу контролював до отримання удару по потилиці від третьої особи. Поясненнями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що саме ОСОБА_8 підшукував співучасників для пограбування однієї з хат в селі. Твердження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що вони випадково опинилися в його подвір`ї проходячи мимо не узгоджуються з місцем розташування його домоволодіння з місцем залишення транспортного засобу, так як пройти випадково через його домоволодіння можливо лише якщо б вони рухалися зі сторони цвинтаря. Натомість, як вбачається з матеріалів справи саме цим шляхом злочинці тікали після вчинення злочину. Вважає, що суд дійшов хибного висновку щодо відсутності складу злочину в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок у відношенні нього у зв`язку з його суворістю. Просить врахувати, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, щиро розкаюється в скоєному. Просить знизити йому термін покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України.

Захисник ОСОБА_12 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 з кваліфікацією кримінального правопорушення погоджується, так як ОСОБА_6 , свою провину у вчиненні злочинів передбачених за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України визнав у повному обсязі, надав суду правдиві та послідовні показання, що свідчить про його щиросердне каяття у вчиненому, він розповів суду всю правду про обставини вчинення ним злочину та його показання цілком узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили показання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також його показання узгоджуються з письмовими доказами по справі.

Також при розгляді справи були досліджені письмові докази, які вказують на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого, а саме відеозапис слідчого експерименту від 17.12.2016 року в ході якого, підсудний розповідав та показував обставини вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_6 , а також відеозапис слідчого експерименту від 09.12.2016 року в ході якого, підсудний розповідав та показував обставини вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_8 .

Також, були досліджені матеріали, які характеризують особу її підзахисного - за місцем проживання характеризується задовільно, проживав разом з бабусею, раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та сторона захисту просили суд призначити мінімальне покарання передбачене ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, з урахуванням обставин справи, але суд першої інстанції без врахування всіх обставин, пом`якшуючих покарання, з урахуванням особи підсудного, призначив йому занадто суворе покарання.

При визначенні розміру та виду покарання суд не врахував дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення підсудного до вчиненого (щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину), не врахували також і інші обставини, що пом`якшують покарання.

Просить вирок суду у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, змінити, призначити покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого, захисника ОСОБА_12 , яка частково підтримала свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема в останньому слові, який підтримав свою апеляційну скаргу, інших захисників та обвинувачених, зокрема в останньому слові, які просили вирок суду залишити відносно них без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання: за ч.4 ст.187 КК України у виді 8 ми років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 13-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого основного і додаткового покарання більш суворим, призначено за сукупності злочинів ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 ми років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного затримання 07.12.2016 року. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного затримання з 10.12.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.12.2016 року по день вступу вироку в законну силу включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.12.2016 року по день вступу вироку в законну силу включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, застосовані до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишено попередніми.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 скасовано.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частинах витрати за проведення експертиз, які були проведені в рамках розслідування кримінального провадження за ч.4 ст.187, п.6. п.12 ч.2 ст.115 КК України в сумі 3 701 грн. 92 коп. з кожного. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 05.12.2016 року, ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля «ЗАЗ Славута», зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить його знайомому, повертався разом з батьком ОСОБА_23 та знайомим ОСОБА_6 в с. Новопрокопівку Токмацького району Запорізької області з м. Запоріжжя, де вони разом працювали на будівництві. Відвезти його додому попрохав батько, а обвинувачений ОСОБА_24 поїхав за компанію.
Перебуваючи за місцем мешкання, в АДРЕСА_8 , до ОСОБА_8 звернувся з проханням відвезти його на вказаному автомобілі в сусіднє село Ільченкове ОСОБА_6 , де він хотів здійснити крадіжку трави у знайомого на ім`я ОСОБА_25 . Той погодився, зазначивши, що по дорозі йому потрібно заїхати до рідного брата ОСОБА_26 , який в той час мешкав у своєї колишньої дівчини, поговорити з приводу роботи. Коли ОСОБА_27 вдягався, ОСОБА_6 з багажника автомобіля взяв перчатки, від светра відрізав рукав, зробив прорізи для очей, тобто виготовив маску. Приїхавши за їхнім місцем проживання, ОСОБА_6 погукав ОСОБА_26 , той сів в автомобіль і вони разом поїхали до сусіднього села Ільченкове Токмацького району. В село вони не заїжджали, зупинилися біля лісопосадки, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 пішли за травою, а ОСОБА_8 залишився чекати їх в автомобілі. По дорозі до села, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виламали дві дерев`яні палиці, якими мали намір відбиватися від собак.
По дорозі до будинку, з якого ОСОБА_24 хотів вкрасти траву, вони побачили двір, де стояла техніка за адресою: АДРЕСА_6 , де проживали ОСОБА_17 та ОСОБА_28 запропонував ОСОБА_29 зайти, подивитися що можна викрасти з металевих виробів. ОСОБА_7 відмовився, пішов далі, а ОСОБА_6 , діючи з умислом на таємне викрадення майна, керуючись корисливим мотивом, зайшов на подвір`я ОСОБА_30 і почав роздивлятися металеві вироби, під час чого зачепився за щось і в дворі пролунав гуркіт. В будинку відкрилися двері і на подвір`я вийшла ОСОБА_17 з ліхтарем в руці, яка почала оглядати територію домоволодіння. ОСОБА_6 постояв в темноті в надії того, що вона зараз повернеться до будинку. Коли ОСОБА_17 підійшла ближче до ОСОБА_6 , він, злякавшись, що буде викритим, надів на голову маску і діючи з умислом на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_17 дерев`яною палицею наніс їй декілька ударів зверху вниз, від яких вона впала на землю. Від нанесених ударів ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з багато уламковим переломом кісток склепіння та основа черепу та численними пошкодження судин черепу та синусів мозку, які ускладнились масивною крововтратою, від чого померла на місці.
В цей час, з будинку вибіг потерпілий ОСОБА_10 з пістолетом в руках та почав стріляти в сторону ОСОБА_6 . В цей же момент, до двору забіг ОСОБА_31 , якому ОСОБА_6 крикнув, щоб він забрав пістолет у ОСОБА_10 . Потерпілий, почувши, що ще хтось забіг до двору, повернувся і почав стріляти в сторону ОСОБА_32 , а ОСОБА_6 в цей час підбіг до потерпілого і вдарив його ззаду палкою по голові. Потім ОСОБА_31 , приєднавшись на місці до розпочатого ОСОБА_6 нападу, почав бити ОСОБА_10 палкою по різним частинам тіла, в ході чого вони повалились на землю та почали боротись. Коли ОСОБА_10 в процесі боротьби опинився на ОСОБА_33 , ОСОБА_6 також наніс йому декілька ударів палкою, а ОСОБА_7 забрав у останнього пістолет. Після цього ОСОБА_10 почав бігти до будинку, а ОСОБА_6 побіг за ним, по дорозі декілька раз наніс йому удари палкою, від яких потерпілий втратив свідомість. Перебуваючи в приміщенні будинку, продовжуючи напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_34 накрили ОСОБА_10 простирадлом, почали вимагати грошові кошти. При цьому ОСОБА_6 утримував потерпілого за руки, а ОСОБА_7 надавлював коліном в ребра. Не отримавши від потерпілого відповіді, ОСОБА_6 почав бігати по кімнатах, переривати речі в шафах, шукаючи щось цінне. В цей час до подвір`я забіг ОСОБА_8 , який раніше почув постріли та прибіг дізнатися що відбувається. Він постукав у вікно, на що з будинку вибіг ОСОБА_6 , ОСОБА_27 почав на них кричати, запитував що вони тут роблять, та лаятися нецензурною лайкою. ОСОБА_6 знову забіг до будинку, продовжував переривати речі, ОСОБА_8 знову постукали і вікно і коли той вийшов з будинку, схопив ОСОБА_6 за куртку схопив та відштовхнув від крильця, а ОСОБА_26 взяв за руку і вони побігли разом до автомобіля. Біля автомобіля ОСОБА_6 викинув маску і перчатки, а ОСОБА_31 рукавиці. Під час руху назад ОСОБА_31 з вікна автомобіля викинув пістолет, який забрав у ОСОБА_10 . По дорозі вони зупинилися, ОСОБА_31 зняв з себе штани, які були всі в крові і поклав їх до багажника, потім він пішки пішов до своєї дівчини, а вони з ОСОБА_35 поїхали до м. Запоріжжя.
Від сукупності ударів, нанесених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, а саме рани на голові, синець на обличчі, синці на тулубі та кінцівках, перелом 8 ребра справа, перелом середньої фаланги 2 пальця лівої кисті, струс головного мозку, забій грудної клітки, який ускладнився підшкірною емфіземою, утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею. Згідно «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року. виявлені у ОСОБА_10 перелом 8 ребра, забій грудної клітки з обмеженим пневмотораксом та підшкірною емфіземою, перелом середньої фаланги 2 пальця лівої кисті, як пошкодження, що для свого загоювання потребують часу більше ніж 21 день, кожне окремо та у сукупності мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Рани на голові, ЗЧМТ, струс головного мозку, як пошкодження, що викликали розлад здоров`я понад 6 діб мають ознаки легких тілесних ушкоджень з коро тривалим розладом здоров`я; садна та синці на обличчі, тулубі та кінцівках легких тілесних ушкоджень.

Крім того, судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ( розбійного нападу на ОСОБА_16 ) та за п.12 ч.2 ст.115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення. ОСОБА_7 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ( розбійного нападу на ОСОБА_16 ) та за п.6 п.12 ч.2 ст.115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень. ОСОБА_8 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.

Так підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого КК України злочину, зокрема наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Згідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, визнаються такі, що перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

У апеляційних скаргах прокурора та потерпілого не зазначено жодної передбаченої ст. 412 КПК України обставини, котрі б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджало суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`являлося особі і визнане судом недоведеним, а також для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів, а також мотивовані висновки про відсутність в діях особи складу злочину.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

1. Як вбачається з матеріалів провадження висновки суду першої інстанції про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у інкримінованому їм злочину, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, є правильними, вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки в його основу покладено належні, допустимі досліджені в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження у сукупності.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені ними 14.11.2016 року розбійного нападу на ОСОБА_16 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, за попередньою змовою, поєднаний з проникненням в житло органами досудового слідства, зокрема покладено показання потерпілого ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_36 , протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 09.12.2016 року.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінованого їм злочину. Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Як встановлено судом першої інстанції обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили в судовому засіданні, що розбійного нападу на ОСОБА_16 та ОСОБА_37 вони не вчиняли, ніяких обставин з приводу вчинення цього кримінального правопорушення їм невідомо. Працівники поліції під час затримання застосовували до них фізичне насильство та заставляли їх зізнаватися в цьому злочині, якого вони не вчиняли.
При цьому будь-які об`єктивні дані, які б спростовували такі показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та поза усяким розумним сумнівом свідчили про те, що саме вони вчинили 14.11.2016 року розбійний напад на ОСОБА_16 , в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засідання докази такої інформації не містять.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що:

- потерпілий ОСОБА_16 суду пояснив, що 14.11.2016 року за місцем свого мешкання в АДРЕСА_5 , о 21 годині 10 хвилин хтось постукав у вікно будинку. Він пішов відчиняти двері, коли відкрив верхню частину дверей, побачив, що на порозі сидів чоловік, який був одягнений у «балаклаву», а на голові одягнутий капюшон від куртки. В цей час він отримав удар в голову збоку та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, лежав на полу у веранді, над ним стояв той же чоловік, держав біля горла ніж та вимагав грошові кошти. Потім з кімнати будинку вийшов інший чоловік, який також був у «балаклаві», разом із його жінкою, яку підняв з ліжка, та також вимагав кошти. Вчотирьох вони повернулися в кімнату, він відкрив сервант, дістав звідтіля гроші в сумі приблизно 1,5 тисячі гривень і передав нападникам. Після цього вони пішли, пригрозивши, що якщо заявлять в поліцію, то їх уб`ють. Відразу до поліції він не звертався, поліцію викликали медичні працівники після того як його привіз до лікарні сусід. Через декілька днів, як він заспокоївся, проаналізував нападників то зрозумів, що один з них, можливо був схожий на ОСОБА_38 , якого він знає як жителя села, по іншому зробив висновок, що це був ОСОБА_31 , оскільки чув від людей, що ОСОБА_39 спілкується з ним та перебуває під впливом ОСОБА_40 . Не запам`ятав інших прикмет, може тільки сказати, що вони були в темному одязі, в темних «балаклавах» і в таких же перчатках. На досудовому слідстві йому ніхто не пред`являв осіб для впізнання ні за статурою, ні за голосом. Ніж, який йому приставляв до горла нападник він не запам`ятав, для впізнання ножа працівники поліції не представляли. Чи погрожував його жінці інший нападник і чи давала вона йому грошові кошти не розповідала. Нападників було двоє чоловік;
- свідок ОСОБА_41 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_16 є її чоловіком. 14.11.2016 року, приблизно о 21-00 годині, коли вона вже відпочивала, хтось постукав у вікно. Чоловік пішов відкривати двері, його не було приблизно 5 хвилин, ніякого шуму не чула. Потім до неї в кімнату зайшов чоловік в масці та перчатках, почав погрожувати ножем, говорив, щоб віддала йому гроші. Вона дала нападнику мілкі купюри, а потім вони вийшли до іншої кімнати, де вона побачила чоловіка, який сидів у веранді під стінкою з розбитою головою, а інший чоловік держав ніж у нього під горлом і сказав, якщо вона стане кричати, то він його заріже. Вимагали грошові кошти, які чоловік віддав їм з серванту, точну суму не пам`ятає, але було більше тисячі гривень. Потім нападники пішли, працівників поліції вона не викликала, ОСОБА_16 сам поїхав до лікарні. Тілесних ушкоджень їй не наносили, особливих прикмет нападників вона не запам`ятала. Один раз працівники поліції запрошували її на впізнання, серед тих кого представили, вона нікого не впізнала.

Доводи прокурора про те, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується, зокрема протоколом слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_6 від 09.12.2016 року в якому також брала участь його захисник ОСОБА_12 під час якого останнім надано чіткі, послідовні, логічні та взаємоузгоджені показання, є необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції судом перевірялися докази в їх сукупності, і суд першої інстанції, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді не визнали факт розбою відносно потерпілого ОСОБА_16 , ніяких обставин цього злочину їм невідомо, працівники поліції, застосовуючи до них фізичне насильство, заставляли їх визнати винними у цьому злочині, обґрунтовано прийшов до висновку, що один слідчий експеримент, проведений з обвинуваченим ОСОБА_6 09.12.2016 року під час досудового розслідування не може бути покладений в основу обвинувального вироку, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачення по даному епізоду фактично ґрунтується на показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування в якості підозрюваного та його показаннях, відображених в протоколі проведення слідчого експерименту, за відсутності інших доказів, фактично даних, отриманих у визначений КПК України, спосіб, які би доводили винність обвинувачених (показання, речові докази, документи, висновки експертиз).

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки, по-перше, за показаннями обох потерпілих, нападників було двоє, однак ніхто з потерпілих не бачив їх облич, і не впізнав обвинувачених ані за зовнішністю, ані за голосом. За ствердженням потерпілого ОСОБА_16 , він лише припускає причетність обвинувачених до цього злочину, і це припущення ґрунтується лише на обізнаності потерпілого про ОСОБА_6 як односельчанина та на чутках про перебування ОСОБА_7 від впливом ОСОБА_6 . Потерпіла ОСОБА_18 взагалі вказати конкретно на когось з обвинувачених як на особу, що вчинила розбійний напад, не змогла; по-друге, в ході судового розгляду було встановлено, що в порядку ст. 228 КПК України ніхто з обвинувачених не був пред`явлений потерпілим для впізнання ані за зовнішніми даними, ані за голосом, хоча проведення такої слідчої дії з дотриманням всіх передбачених нею правил могло забезпечити об`єктивність при встановленні причетності обвинувачених до цього злочину; по-третє, всі речові докази, виявлені та вилучені при огляді місця події та в цілому в ході досудового розслідування по даному епізоду, взагалі не підтверджують причетність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до цього кримінального правопорушення, оскільки жодних їх слідів чи належних ним речей виявлено не було.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи прокурора про те, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зокрема підтверджується наступними доказами:

- допитом потерпілого ОСОБА_16 , зазначені покази ОСОБА_16 також в судовому засіданні підтвердила його дружина ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду місця події від 15.11.2016 року, а саме ділянки місцевості навпроти території домоволодіння АДРЕСА_5 ;

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_16 ;

- суд першої інстанції, дослідивши їх у судовому засіданні у своєму рішенні не відобразив, що могло істотно вплинути на висновки.

2. Крім того, як вбачається з матеріалів провадження висновки суду першої інстанції про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні ними злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 12 КК України, а останнім і злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, є правильними, вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки в його основу покладено належні, допустимі досліджені в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження у сукупності.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені ними 05.12.2016 року умисного вбивства ОСОБА_17 та розбійного нападу на останню та ОСОБА_10 , зокрема покладено показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 07.12.2016 року, протоколи слідчих дій, висновки експертів, речові докази.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, а останнім і злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Як встановлено судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 показав в судовому засіданні, що вбивство потерпілої ОСОБА_17 він вчинив один, при цьому останній та обвинувачений ОСОБА_7 пояснили в судовому засіданні, що розбійний напад на ОСОБА_10 вони вчиняли у двох, обвинувачений ОСОБА_8 не приймав участі, як у вбивстві так і в розбійному нападу, що підтвердив в судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_8 .
При цьому будь-які об`єктивні дані, які б спростовували такі показання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та поза усяким розумним сумнівом свідчили про те, що саме вони втрьох вчинили 05.12.2016 року вмисне вбивство ОСОБА_17 та розбійний напад на ОСОБА_10 , в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засідання докази такої інформації не містять.

Так, єдиним прямим доказом, на якому ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними злочину, передбачених ст. 187 ч. 4 КК України, є показання потерпілого ОСОБА_10 , із яких вбачається, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . 05.12.2016 року між 18-00 та 19-00 годинами, більш точний час не пам`ятає, відпочивав, а дружина ще поралася по господарству. Вона забігла в кімнату, де він спав, взяла ліхтар, так як почула на вулиці сторонні звуки. Він також почав вставати та вдягатися, але жінка вийшла перша. Потім почув незвичний стук дверей та зойк дружини. Миттєво підбіг до шафи, взяв револьвер «Флобер» і вискочив на вулицю. На ганку, з правої сторони, побачив лежачу дружину та кинувся до неї. Нагнувшись, побачив на її голові була кров, а під головою калюжу крові і його охопив жах. Несподівано, з правої сторони побачив силует людини, одягнений в світлий одяг, світлу маску із капюшоном на голові, який підступав до нього і він відкрив вогонь з револьвера в ту сторону, зробивши три постріли. Це його злякало і напарник на декілька хвилин зупинився. В цей час він почув промову про те, щоб в нього забрали пістолет і зрозумів, що нападників декілька. Оглянувся вліво, було темно, але побачив темний силует невеликого зросту, який намагався до нього підступитися та знову зробив 3-4 постріли. В цей час із-за спини йому був нанесений потужний удар в голову, від якого він впав. Далі, на момент втратив свідомість, як очнувся в домі не пам`ятає, очнувся вже в будинку, лежав на полу у вітальні, голова була обмотана ковдрою. Один із нападників надавлював йому на ребро коліном, вдвох били, зламали палець та вимагали грошові кошти. Чув метушню в будинку, ймовірно шукали гроші, бо хтось бігав по кімнатам. Потім він знову втратив свідомість, очнувся коли вже нікого не було в будинку, кинувся до дружини, зрозумів, що вона померла. Накрив її, взяв ліхтар і заповз в будинок, подзвонив 102 та рідним, які відвезли його в лікарню. Чітко пам`ятає, що в дворі справа був один нападник, потім другий, а третього він не бачив. Коли забігли до будинку, нападників було ймовірно троє, двоє держали, а один метушився по кімнаті, але він їх не бачив, оскільки очі залило кров`ю, а на голові була ковдра. На досудовому слідстві було впізнання за голосом, впізнав ОСОБА_42 , також по голосу впізнав ОСОБА_26 . Впізнання з ОСОБА_35 ніякі не проводилися. Коли його відвезли в лікарню і допитували там працівники поліції, він розповідав, що нападників було двоє. Потім, пізніше, шляхом логічного мислення, по логіці вичислив, що нападників було троє, тому що ті двоє, в яких він стріляв не могли його вдарити. Хто бив і з якої сторони, і хто саме по голові не може пояснити, оскільки двір освічувався тільки з вікон будинку, а на вулиці світла взагалі не було. Прохає покарати суворо обвинувачених.
Колегія суддів, проаналізувавши ці показання, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що він позбавлений процесуальних можливостей обґрунтовувати висновок про винуватість ОСОБА_8 лише на підставі цих показань, виходячи з таких мотивів.
По-перше, показання потерпілого ОСОБА_17 , надані ним під час судового розгляду, є суперечливими: якщо під час першого допиту в суді він твердо стверджував про напад двох осіб, а присутність третьої особи лише припускав, керуючись власною логікою (зокрема, вказував, що безпосередньо бачив лише двох осіб), то під час повторного допиту, який був проведений після допиту обвинувачених та дослідження всіх доказів, потерпілий вказав на те, що, на його думку, нападників було троє; при цьому потерпілий підтвердив, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_8 йому для впізнання не пред`являли, а до впевненості у причетності останнього до нападу він прийшов, лише коли побачив ОСОБА_8 в залі судового засідання;
По-друге, за показаннями свідка ОСОБА_22 , коли потерпілого ОСОБА_10 доставили до лікарні відразу після нападу, він розповідав лише про двох нападників;
По-третє, жодними іншими, належними та допустимими доказами участь ОСОБА_8 у цьому нападі, чи принаймні, участь у попередній змові про такий напад, не підтверджується, а надані обвинуваченими з цього приводу показання є чіткими, послідовними, логічними та взаємоузгодженими, і матеріалами провадження поза розумним сумнівом не спростовуються.
Крім того, суд відкидає як доказ причетності ОСОБА_8 до нападу на потерпілих ОСОБА_30 , висновок експерта № 2766 від 27.12.2016 року, відповідно до якого на гумових килимках з автомобіля «Славута ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знайдені сліди крові, походження якої не виключається від потерпілих ОСОБА_30 . За висновком експерта, такі ж сліди були виявлені й на снігу на дорозі біля домоволодіння ОСОБА_30 . Наявність таких слідів непрямо підтверджує те, що ОСОБА_8 був на місці злочину, але жодним чином не підтверджує вчинення ним інкримінованих йому діянь та узгоджується з показаннями обвинувачених про те, що ОСОБА_8 зайшов до подвір`я потерпілих вже після вчинення злочину.
Жодних інших слідів, які б прямо чи опосередковано вказували б на причетність ОСОБА_8 до цього злочину, виявлено не було, незважаючи на відібрання від нього низки біологічних зразків та проведення низки експертних досліджень.

В апеляційному суді прокурор заявив про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 319 КПК України під час заміни судді, а тому дане кримінальне провадження було розглянуто незаконним складом суду.
Колегія суддів вважає даний довід прокурора необґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 319 КПК судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч. 2 цієї статті та ст. 320 цього Кодексу.

За загальним правилом після проведення заміни судді розгляд справи розпочинається з початку, однак суд своєю вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювались під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання вимог, передбачених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 319 КПК. У такому випадку докази, що були досліджені під час судового розгляду до заміни судді, зберігають доказове значення та можуть бути використані для обґрунтування судових рішень.

Із змісту ухвали суду першої інстанції від 21.03.2018 року (т. 3 а.с. 183) та змісту журналу судового засідання від 21.03.2018 року (т. 3 а.с. 184-187) вбачається, що заміна судді ОСОБА_43 на суддю ОСОБА_44 відбулася відповідно до вимог ч. 2 ст. 319 КПК України, а тому необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювались під час судового розгляду до заміни судді, у суду першої інстанції не було.

Доводи потерпілого ОСОБА_10 про те, що участь обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 12 КК України, а останнього у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується змістом протоколом слідчого експерименту від 07.12.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Колегія суддів вже давала правову оцінку протоколу слідчого експерименту за участю 09.12.2016 року за участю ОСОБА_6 , у зв`язку з цим звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції судом перевірялися докази в їх сукупності, і суд першої інстанції, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді не визнали факт вбивства ними, а останнім вчинення розбою відносно потерпілого ОСОБА_10 , що підтвердив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , при цьому всі обвинувачені показали, що працівники поліції, застосовуючи до них фізичне насильство, заставляли їх визнати винними у цих злочинах, обґрунтовано прийшов до висновку, що цей слідчий експеримент, проведений з обвинуваченим ОСОБА_6 07.12.2016 року під час досудового розслідування не може бути покладений в основу обвинувального вироку, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачення по даному епізоду фактично ґрунтується на показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування в якості підозрюваного та його показаннях, відображених в протоколі проведення слідчого експерименту, за відсутності інших доказів, фактично даних, отриманих у визначений КПК України, спосіб, які би доводили винність обвинувачених (показання, речові докази, документи, висновки експертиз).

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи потерпілого та прокурора, зокрема про те, що:

- саме під час слідчого експерименту ОСОБА_6 вказав місце, де вони підготували знаряддя вбивства, виламали гілки з дерев його саду;

- у цьому ж протоколі зазначено з і слів ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 приймав безпосередню участь у нанесенні тілесних ушкоджень його загиблій дружині, а саме нанесення удару по потилиці;

- зазначені пояснення ОСОБА_6 узгоджується з протоколом місця події від 06.12.2016 року, де на території його домоволодіння було виявлено гілку довжиною 117 см та діаметром 5 см зі слідами крові, а також протоколом огляду від 07.12.2016 року, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 вказав на місце, де він викинув свою палицю, яка містила сліди крові, та в подальшому була вилучена слідчим;

- саме під відеозапис 07.12.2016 року пояснив, що до його будинку, в ту злощасну ніч, вони направлялися саме у трьох: він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 розповів про фактично розподілені ролі, де він, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були безпосередніми виконавцями, а ОСОБА_8 повинен був здійснювати відволікання його;

- зазначені пояснення в цілому узгоджуються з його показами під час судового розгляду, де він зазначав, що вийшовши на двір, він бачив дві особи. Та протягом деякого часу контролював до отримання удару по потилиці від третьої особи;.

- суд надав перевагу показам допитаного в якості свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що працює лікарем в Токмацькій ЦРЛ, при спілкуванні під час огляду ОСОБА_10 , який поступив в лікарню в день нападу останній йому повідомив, що був побитий невідомими особами за місцем мешкання, а також зазначив, що їх було двоє. Водночас суд не врахував, що потерпілий ОСОБА_10 під час доставляння до лікарні знаходився в шоковому стані, оскільки він втратив дружину та сам зазнав фізичного болю внаслідок спричинення тілесних ушкоджень і тому повідомив про двох нападників, яких він фактично бачив.Пізніше, як ОСОБА_10 одужав та проаналізував події, які відбувались в день нападу, він чітко дійшов висновку, що нападників було троє оскільки двох він бачив перед собою, а третій завдав йому ударів с заду.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися також з доводами потерпілого ОСОБА_10 про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що в грудні 2016 року ОСОБА_8 запропонував йому пограбувати хату, оскільки, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, цього не достатньо для прийняття процесуального рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним розбою та вбивства.

Доводи апелянтів про те, що показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 є суперечливими та не логічними, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає також безпідставними наступні доводи апелянтів, зокрема про те, що :

- твердження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що вони випадково опинилися в його подвір`ї проходячи мимо не узгоджуються з місцем розташування його домоволодіння з місцем залишення транспортного засобу, так як пройти випадково через його домоволодіння можливо лише якщо б вони рухалися з і сторони цвинтаря. Натомість, як вбачається з матеріалів справи саме цим шляхом злочинці тікали після вчинення злочину;

- обвинувачені не змогли надати чітких та логічних пояснень щодо поїздки до с. Ільченкове Токмацького району, де мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , пояснивши, що до вказаного населеного пункту вони прибули з метою нарубати ялинок до Новорічних свят, пізніше висунули версію про приїхали туди для того, щоб викрасти рослини канабісу у місцевого жителя з нежитлової будівлі. При цьому, не змогли пояснити навіщо ними були заздалегідь заготовлені маски на обличчя та дерев`яні палиці.

Не заслуговують уваги доводи прокурора і про те, що суд першої інстанції не врахував зміст записки, яка була вилучена у ОСОБА_6 , із якої вбачається, що останнього прохають змінити покази та не викривати інших учасників розбійного нападу, оскільки аналіз змісту записки свідчить, по-перше, про те, що обвинуваченого ОСОБА_6 навпаки просять казати правду, по-друге, із змісту записки вбачається, що ОСОБА_6 вчинив вбивство потерпілої ОСОБА_17 один не в групі, по-третє, із місту записки вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 участі у вчиненні цих злочинів, не приймав (т. 3 а.с. 225-226).

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи прокурора, а саме, що:
- необґрунтованість судового рішення полягає в тому, що суд першої інстанції в основу виправдувального вироку поклав суперечливі покази обвинувачених і лише тільки ті докази, які узгоджуються з їх показами;

- докази, які прямо вказують на причетність обвинувачених до вчиненого розбійного нападу на ОСОБА_10 та вбивства ОСОБА_17 , судом у своєму рішенні відображені не повністю та викривлені.

Таким чином, всі доводи прокурора та потерпілого про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, а останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, у повному обсязі спростовуються сукупністю вивчених, проаналізованих та наведених у вироку доказів, і ці висновки суду, колегія суддів вважає правильними та такими, що відповідають вимогам закону.

Не знаходить колегія суддів і правових підстав для задоволення клопотання прокурора про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, зокрема, допитати потерпілого ОСОБА_16 ( АДРЕСА_8 ); допитати потерпілого ОСОБА_10 , АДРЕСА_6 ); допитати потерпілого ОСОБА_11 , АДРЕСА_9 ; протокол огляду місця події від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_6 з фото таблицею розбійного нападу та вбивства ОСОБА_17 , в ході якого були вилучені речові докази (а.с.15-58 т.3); протокол огляду місця події від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_6 з фото таблицею розбійного нападу та вбивства ОСОБА_17 , в ході якого були вилучена металева сокира за місцем вчинення злочину, змиви РБК, змиви зі снігу, дві тканеві перчатки, недопалок цигарки, які виявлені в лісосмузі (а.с.59-63 т.3, а.с.72-81 т.3); протокол огляду місця події з фототаблицею від 07.12.2016 в будинку АДРЕСА_6 в ході якого була вилучена запальничка, яку знайшов племінник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 під час прибирання будинку за місцем вчинення кримінального правопорушення (а.с.81-83 т.3); протокол огляду трупа ОСОБА_17 , в ході якого було оглянуто одяг, в якому знаходилася потерпіла ОСОБА_17 після вбивства (а.с.84-86 т.3); протокол огляду від 05.12.2016 в приміщенні відділення екстреної невідкладної медичної допомоги речей потерпілого ОСОБА_10 , а саме брюки, рубашка та простирадло (а.с.86 т.3); протокол огляду з фото таблицею огляду автомобіля «Славута ЗАЗ-1103» від 06.12.2016 в ході якого були вилучені два гумових килимка з - під водійського та переднього пасажирського сидіння, змиви на марлеві тампони, недопалки цигарок (а.с.87 -96 т.3); висновок судово-медичного експерта трупа ОСОБА_17 від 09.01.2017 Токмацького міжрайонного відділення КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с. 166-170 т.4); висновок експерта № 641 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» від 17.01.2017 клаптя шкіри лобно - потиличної області від трупа ОСОБА_17 ( а.с. 48-53 т.4); висновок судово-медичного експерта потерпілого ОСОБА_10 № 244 від 02.03.2017 (а.с.а.с.171 -173 т.4); протокол проведення слідчого експерименту з диском його відеозапису від 07.12.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_6 ( а.с.97-100 104 т.3); протокол проведення слідчого експерименту з диском його відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 09.12.2016 ( а.с. 198-200 т.3); протокол пред`явлення особи до впізнання по голосу від 03.04.2017 ( а.с.223-224 т.3); протокол огляду предмета від 05.03.2017 револьверу за участю потерпілого ОСОБА_10 ( а.с.235 т.3); протокол огляду від 07.12.2016 території (ділянки), розташованої на узбіччі автодороги Запоріжжя-Оріхів-Токмак у бік с Роботино, зі сторони с Новопрокопівка (а.с.238 т.3); протокол огляду місця події від 09.12.2016 з фото таблицею ( а.с.241-244 т.3); протокол огляду предмета від 20.05.2017, а саме дерев`яної палиці, яку добровільно для огляду надав потерпілий ОСОБА_10 ( а.с. 1-2 т.4); протокол огляду місця події від 07.12.2016 ( а.с.3-5 т.4); протокол обшуку від 06.12.2016 за адресою: АДРЕСА_7 ( а.с.35 -47 т.4); протокол огляду предмету від 12.12.2016, а саме 5 аркушів паперу з рукописним текстом, які були вилучені о 9 годині 12.12.2016 в камері №4 ІТТ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області; висновок експерта № 735 від 30.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с.54-56 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2760 від 30.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с.57-59 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2827 від 23.12.2016 (а.с. 60-64 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2763 від 26.12.2016 (а.с. 65-67 т.4); висновок судово-медичного експерта № 2769 від 27.12.2016 КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ( а.с. 94-97 т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 740 від 30.12.2016 (а.с. 98- 100 т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 739 від 30.12.2016 (а.с.101-103т.4); висновок судово-цитологічної експертизи № 738 від 30.12.2016 (а.с.104-106т.4); висновок судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту ОСОБА_10 № 733 від 30.12.2016 ( а.с.107 -111 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 732 від 30.12.2016 ( а.с.112 -116 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2774 від 30.12.2016 ( а.с. 121-124 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2768 від 23.12.2016 (а.с. 125-129 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2766 від 27.12.2106 (а.с. 134-137 т.4); висновок судово-медичної експертизи № 2761 від 26.12.2016 (а.с. 142-145 т.4); протокол огляду місця події від 14.11.2016 території домоволодіння АДРЕСА_8 з фото таблицею (а.с.5-12 т.3); протокол огляду місця події від 15.11.2016, а саме ділянки місцевості навпроти території домоволодіння АДРЕСА_5 (а.с.13-14т.3); висновок судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_16 № 232 від 30.11.2016 ( а.с.174-175 т. 4), з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось, підстави для повторного дослідження обставин відсутні, оскільки вони були досліджені судом першої інстанції повністю і без порушень КПК України, а тому клопотання прокурора про повторне дослідження вищевказаних доказів, є необґрунтованим, оскільки по суті, прокурор наводить власну оцінку доказам на користь винуватості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, а двох останніх, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відмінну від оцінки доказів судом, і замість правової аргументації застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 404 КПК України, викладає свою позицію, щодо винуватості останніх.

Також не заслуговують уваги доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про пом`якшення покарання або застосування до останнього ст. 69 КК України, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України судом не встановлено і в апеляційних скаргах не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано, що останній офіційно не працевлаштований, за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому суд першої інстанції призначив йому покарання, в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, або пом`якшення йому покарання, зокрема у зв`язку з тим, що він вину визнав повністю, щиро покаявся, оскільки останній вчинив два особлива тяжких злочину, один з яких проти життя та здоров`я особи похилого віку, що обтяжує його покарання, потерпілий ОСОБА_10 наполягав на суворому покаранні для останнього, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а тому призначене судом першої інстанції остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_12 , залишити без задоволення, а вирок колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2018 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: