Справа № 442/5374/19
Провадження № 1-в/442/265/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в порядку ч.1 ст. 539 КПК України, -

встановив:
До суду надійшло клопотання керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в порядку ч.1 ст.539 КПК України про видачу розпорядження про виконання ухвали колегії суддів Другої палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 16.10.2018 року якою касаційні скарги засудженої та її захисника на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2014 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24.11.2016 року залишено без задоволення та визнано ОСОБА_3 засудженою до покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

При підготовці до розгляду вказаного клопотання судом встановлено, що у згаданому клопотанні викладено рух справи з місцевого до апеляційного, ВССУ, знову до апеляційного та Верховного Суду, однак не конкретизовано, які саме протиріччя виникають при виконанні вищезгаданого вироку.

Разом з тим, згідно додатків даного клопотання чітко вбачається, що Дрогобицьким міськрайонним судом свого часу видано розпорядження про виконання цього вироку, а згодом після його перегляду в касаційному, апеляційному та знову в касаційному порядку: суддею ВССУ ОСОБА_4 вказано, що питання пов`язані з підготовкою справи до апеляційного розгляду, у тому числі про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу відповідно до п.5 ч.1 ст.358 КПК України 1960 року при попередньому розгляді справи покладено на апеляційний суд. Подальше перебування ОСОБА_3 під вартою має вирішуватися відповідно до вимог глави 13 КПК України 1960 року; суддею апеляційного суду ОСОБА_5 вказано, що запобіжний захід ОСОБА_3 ні касаційною, ні апеляційною інстанцією не змінювався, а тому відносно неї діє підписка про невиїзд.

Згідно п.9 р.XI КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, зважаючи на вищенаведене, вбачається, що клопотання слід конкретизувати, при цьому врахувати позицію суддів вищих інстанцій щодо адресата для його подання та порядку подання згідно вимог КПК 1960 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.26 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в порядку ч.1 ст. 539 КПК України повернути для належного оформлення.

Повернення клопотання не позбавляє права на повторне звернення із ним до суду після усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1