ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/2350/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1616/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання»,
за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)».

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року, якою його клопотання про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» задоволено частково, зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року, час його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 27 грудня 2017 до 07 серпня 2018 за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), з розрахунку - один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Своє рішення суд мотивував тим, що зарахуванню підлягає строк перебування у слідчому ізоляторі з моменту постановлення ухвали Пологівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 до розгляду кримінального провадження, за яким засуджений відбуває покарання, тобто до дня ухвалення вироку 07 серпня 2018 на підставі п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).
В апеляційній скарзі засуджений просить зарахувати йому в строк покарання період його попереднього ув`язнення з моменту прибуття до слідчого ізолятору до розгляду справи в апеляційному суді, а саме до 04 березня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», надійшло клопотання про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання».
Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив клопотання задовольнити та зарахувати весь період перебування в слідчому ізоляторі до прибуття у колонію.
Представник адміністрації установи у судовому засіданні покладався на розсуд суду.
Прокурор частково заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2018 року у справі №663/537/17.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року ОСОБА_6 тимчасово залишено в ДУ «Вільнянська установа ВП №11» до набрання вироком законної сили у кримінальному провадження, за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України. Вирок набрав законної сили 04 березня 2019 року. Крім того, із вироку вбачається, що злочин по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 вчинив 26 жовтня 2016 року.

Отже, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин до 20 червня 2017 року та після ухвалення вироку і до набрання вироком законної сили продовжував утримуватись в ДУ «Вільнянська установа ВП №11» за рішенням суду, у строк покарання йому слід зарахувати додатково період його перебування в зазначеній установі з 07 серпня 2018 року по 04 березня 2019 року включно на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку день за два.

Таким чином, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року, якою клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» задоволено частково, змінити.

Зарахувати додатково ОСОБА_6 у строк покарання період його перебування в умовах ДУ «Вільнянська установа ВП №11» з 07 серпня 2018 року по 04 березня 2019 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 314/2350/19