ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/647/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року задоволено клопотання слідчого Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2018 року за №0000217, та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , яке знаходиться у її приватній власності, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною права відчуження та розпорядження; на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною права відчуження та розпорядження з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Згідно зі змістом судового рішення, 22.05.2019 року до суду звернувся старший слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 з клопотанням, погодженим прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №29312735), із забороною права відчуження та розпорядження; а також домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною права відчуження та розпорядження, які знаходяться у приватній власності підозрюваної ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а тому виникла обґрунтована необхідність в накладенні арешту на вказане майно, із застосуванням заборони відчуження та розпорядженням з метою подальшої конфіскації майна.

В апеляційній скарзі власник майна підозрювана ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що у органу досудового розслідування відсутні та слідчим суддею не могли бути досліджені докази вчинення нею злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, оскільки вона не є службовою особою по займаній посаді медичної сестри терапевтичного кабінету та по сумісництву реєстратора госпрозрахункового відділення № 1 КУ БМР «БТМО», не виконує організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій та не є представником влади. А обставини, які зазначені в оскаржуваній ухвалі свідчать лише про наявність шахрайства.

Зазначає, що майно, на яке накладений арешт, належить на праві сумісної власності їй та її чоловіку ОСОБА_10 в рівних частках, проте слідчий суддя наклав арешт не на частку майна, а на усе майно.

В порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власників майна, без повідомлення їх про розгляд клопотання, хоча арештоване майно не є тимчасово вилученим та статтею 172 КПК України.

Крім того зазначає, що з 04.05.2019 року її чоловік ОСОБА_10 потрапив до кардіореанімації, пройшов тривале лікування у реанімації, кардіологічному відділенні КУ БМР «БТМО», а у подальшому 07.06.2019 року був направлений до Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова до м. Києва, де 10.06.2019 року йому проведено оперативне лікування. З 04.05.2019 року по 18.06.2019 року її чоловік ОСОБА_10 перебував на лікарняному, вона супроводжувала його до м. Києва, повернулася 19.06.2019 року, у зв`язку з чим направити до апеляційного суду апеляційну скаргу раніше не вбачалося можливим, а тому вважає строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; власника майна ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії такого рішення.

Отже, для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене без її виклику, початком перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент отримання копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалу про накладення арешту на майно було постановлено 04 червня 2019 року без участі власника майна, про прийняте слідчим суддею рішення ОСОБА_7 дізналась 06 червня 2019 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, відповідно до якої вона отримана копію ухвали слідчого судді саме 06 червня 2019 року (а.п.51), апеляційну скаргу подала 21 червня 2019 року, про що свідчить штамп на поштовому конверті. Одночасно ОСОБА_7 заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали, посилаючись на те, що з 04.05.2019 року її чоловік ОСОБА_10 потрапив до кардіореанімації, пройшов тривале лікування у реанімації, кардіологічному відділенні КУ БМР «БТМО», а у подальшому 07.06.2019 року був направлений до Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова до м. Києва, де 10.06.2019 року йому проведено оперативне лікування. З 04.05.2019 року по 18.06.2019 року її чоловік ОСОБА_10 перебував на лікарняному, вона супроводжувала його до м. Києва, повернулася 19.06.2019 року, у зв`язку з чим направити до апеляційного суду апеляційну скаргу раніше не вбачалося можливим.

На думку апеляційного суду, твердження власника майна ОСОБА_7 про те, що вона не мала можливості звернутися до апеляційного суду вчасно, оскільки з 04.05.2019 року по 18.06.2019 року її чоловік ОСОБА_10 перебував на лікарняному, а вона супроводжувала його до м. Києва, що перешкодило своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки на лікарняному перебував її чоловік, а не саме вона, а тому ОСОБА_7 мала можливість звернутися з апеляційною скаргою вчасно.

Крім того, в судовому засіданні останньою не було надано ніяких документів на підтвердження того, що вона супроводжування свого чоловіка до м. Києва.

Обставин, які б об`єктивно унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, в клопотанні не наведено та судом апеляційної інстанції таких обставин теж не встановлено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 перешкод у реалізації права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції не знайде підстав для його поновлення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_7 у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді і відсутності підстав для його поновлення.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_7 не позбавляється права звернутися до слідчого судді згідно норм ст.174 КПК України.

Керуючись ст.399 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

повернути власнику майна підозрюваній ОСОБА_7 апеляційну скаргу, подану на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2018 року за №0000217, та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , яке знаходиться у її приватній власності, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною права відчуження та розпорядження; на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною права відчуження та розпорядження з метою забезпечення можливої конфіскації майна, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження наведеного судового рішення і відсутності підстав для поновлення цього строку.

Направити власнику майна ОСОБА_7 копію зазначеної ухвали разом з апеляційною скаргою.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4