Справа № 206/3092/18
Провадження № 1-кп/206/56/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року та угоду про визнання винуватості від 19.08.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не маючого на утриманні малолітніх чи повнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.06.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 18.07.2013 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком, до відбуття визначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнився 02.12.2015 року по відбуттю строку покарання;
- 10.04.2017 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 03.03.2018 року по відбуттю строку покарання;
- 23.01.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 ,09.03.2018, приблизно о 00 годині 30 хвилин, підійшов до кафе «Луксор», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна, буд.27-К., де зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_5 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварку. В ході сварки у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до потерпілого ОСОБА_5 , який в той час повернувся до нього спиною, та перебуваючи у безпосередній близькості на відстані витягнутої руки від останнього, кулаком своєї правої руки наніс потерпілому один удар в тім`яну область голови праворуч. Від вказаного удару ОСОБА_5 не втримав рівновагу та впав спиною на землю. В подальшому ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, дочекавшись поки потерпілий ОСОБА_5 підніметься з землі на ноги, наніс останньому ще один удар кулаком лівої руки в скроневу область голови праворуч.

Таким чином, згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР №812е від 20.03.2018, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , за даними медичної документації та при огляді, тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран в тім`яній та скроневій області волосистої частини голови праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

27.03.2018, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 пішки рухався по вул. Космонавтів в м. Дніпро разом із раніше йому знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Цього ж дня, приблизно о 00 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №10 по вул. Космонавтів в м. Дніпро разом із вище зазначеними особами, побачив біля огорожі середньої загальноосвітньої школи №136 раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Nokia Lumia 520» чорного кольору imei: НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у вказаному місті у вказаний час, вчиняючи корисливий злочин повторно, з корисливих спонукань, підбіг до ОСОБА_6 із правого боку та шляхом ривка вихопив із рук останнього вищевказаний мобільний телефон марки «Nokia Lumia 520».

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , утримуючи вищевказаний мобільний телефон марки «Nokia Lumia 520» у своїх руках, покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим мобільним телефоном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1241/18 від 19.04.2018, заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 575 гривень 00 копійок.

19.08.2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000256 за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_11 в порядку, передбаченому ст.ст. 467,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_11 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України. Обвинувачений ОСОБА_11 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди про визнання винуватості ОСОБА_11 визначено покарання:
- за ч.2 ст. 125 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вимог п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2019 року, та визначити остаточно покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) у строк остаточного покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 16 вересня 2017 року по день набрання законної сили даним вироком включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілі або потерпілий, яким надано свою письмову згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, надана письмова згода потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_11 та захисник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити та призначити йому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_11 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та вивчивши письмову згоду на затвердження угоди про визнання винуватості надану потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_11 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_11 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_11 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за якими належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 залишити у вигляді тримання під вартою.
Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 342,350,373,374,474-475, 100, 124, КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.08.2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальному провадженні № 0000256.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.08.2019 року покарання:
- за ч.2 ст. 125 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вимог п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2019 року, та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді 4 (чотирьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) у строк остаточного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 16 вересня 2017 року по день набрання даним вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на користь судового експерта ОСОБА_12 (свідоцтво № 1886 від 09.06.2017 року) за проведення судової-товарознавчої експертизи під № 1241/18 від 19.04.2019 року суму у розмірі 300 гривень 00 копійок (т.1 а.п. 101).
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Nokia Lumia 520» чорного кольору imei: НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 27.03.2018 року (т. 1 а.п. 81), який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , відповідно до зберігальної розписки (т. 1 а.п. 82) повернути власнику ОСОБА_6 за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1