Справа № 357/8155/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000049 від 04.05.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка, Токмацького району, Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, який перебуває у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про визнання винуватості.

Відповідно до обвинувального акту від 24.07.2019, затвердженого прокурором 24.07.2019, встановлено, що відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 за №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 за № 1126-VII;

- від 06.05.2014 за № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 за № 1240-VII;

- від 21.07.2014 за № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 за № 1595-VII;

- від 14.01.2015 за № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 за № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

11.02.2015 ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та направлений для проходження військової служби до Збройних сил України.

17.08.2015 солдат ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 терміном до закінчення особливого періоду, та відповідно до наказу №235 командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу військової частини, та призначений на посаду старшого механіка-водія-радіотелефоніста протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної ракетної артилерійської групи, у військовому званні «старший солдат».

В подальшому, 08.09.2016 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 266 старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду механіка-водія 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, вказаної військової частини.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 4, 9, 11, 16, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

19.09.2017 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 87 старшому солдату ОСОБА_3 надано чергову відпусту, з якої останній повинен був повернутися 24.09.2017 до вказаної військової частини для подальшого проходження військової служби.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_3 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8.00 годині 24.09.2017 в умовах особливого періоду, без поважних причин не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, поки 24.07.2019, усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та продовжив проходження військової служби.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 407 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 17.08.2015 уклав контракт на строкову службу у Збройних Силах України, терміном до закінчення особливого періоду, у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 . 19.09.2017 ОСОБА_3 надана чергова відпустка з якої останній повинен був повернутися до вищевказаної військової частини 24.09.2017 для подальшого проходження військової служби, а повернувся лише 24.07.2019. Зазначивши, що вчасно не з`явився на службу у зв`язку з сімейними обставинами, оскільки всі близькі родичі хворіють та потребують сторонньої допомоги, у зв`язку з чим ОСОБА_3 залишився дома доглядати матір та бабусю, та не повернувся вчасно на службу. На теперішній час ОСОБА_3 має намір звільнитися, оскільки зараз перебуває у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_1 та жодної посади не займає.

07.08.2019 під час підготовчого судового засідання відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 4 ст. 407 КК України у зазначеному діянні. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, а саме посередніх характеристик з місця служби та місця проживання обвинуваченого, а також встановлено, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, є не судимим, одружений, на утриманні не має утриманців, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 407 ч. 4 КК України який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду від 07.08.2019 про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07.08.2019 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1