Справа № 487/7510/19
Провадження № 1-кс/487/8088/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003895 від 06.10.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 08.10.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на свободі, усвідомлюючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які дали свідчення, що підтверджують його вину.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають мати і брат ОСОБА_5 . Посилався на неодоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування і суду, в порядку ст. 208 КПК України його не затримували, проте підозрюваний не вчиняв спроб переховуватися, визнав свою вину у кримінальному правопорушенні за обставин, вказаних у підозрі; підозрюваний має постійне місце проживання, працює, раніше не судимий. Всі свідки допитані, тому вплив на них виключається.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, підтримував думку захисника.
Заслухавши сторони, дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003895 від 06.10.2019 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.10.2019 в період часу з 20.30 год. по 01.50 год., більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали спиртні напої. Знаходячись у кімнаті вказаного домоволодіння, у ході раптово виниклого конфлікту, який переріс в бійку, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись за вищевказаною адресою у житловій кімнаті, у ході виниклої бійки штовхнув ОСОБА_7 , внаслідок чого остання впала на підлогу, після чого почав однією рукою стискати їй шию, а іншою рукою здавлювати органи дихання: рот і ніс.
Після того як ОСОБА_7 перестала подавати будь-які ознаки життя, ОСОБА_5 , розуміючи що досяг своєї мети, припинив вчиняти подальші протиправні дії.
Відповідно до довідки Миколаївського бюро СМЕ №1661 від 07.10.2019 смерть ОСОБА_7 настала від механічної асфіксії в результаті закриття отворів роту та носу і здавлення органів шиї руками.
08.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується данними протоколів огляду місця події від 06.10.2019 р., огляду трупу ОСОБА_7 від 07.10.2019 р., довідки МОБ СМЕ щодо причини смерті ОСОБА_7 , протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками за їх участі.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також суд вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які дали свідчення, що підтверджують вину ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, який хоча і раніше не судимий, праціює, має постійне місце проживання, проте не має сім`ї та утриманців, які б стримували його за місцем його проживання. Твердження захисника про те, що підозрюваний самостійно звернувся до правоохоронних органів, яким повідомив про вчинення ним кримінального правопорушення судом не приймаються до уваги, оскільки, відповідно до матеріалів клопотання, кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 05.10.2019 року, а про підозру йому повідомлено лише 08.10.2019 року. Тобто, ОСОБА_5 мав дві доби, щоб повідомити про вчинений злочин, проте зробив це лише після встановлення органами досудового розслідування причинсмерті ОСОБА_7 внаслідок механічної асфіксії.
Таким чином, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення підозрюваним вказаного злочину за допомогою насильства, небезпечного для життя, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосування насильства, наслідком якого є позбавлення життя людини, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївській слідчий ізолятор" строком на 60 днів, до 06.12.2019 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 11.10.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1