УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001048 від 17.11.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ (м. Чорноморск) Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого заступником директора ТОВ «Мира», раніше не судимого, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 16.11.2019, приблизно о 20:00 годин, у нічний час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем TOYOTA-FORTUNER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , грубо порушив пункти: 1.5., 2.3., 12.3. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, які зобов`язують водія:

п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_5 , маючи в установленому законодавством порядку права керування транспортними засобами категорії «В», керував автомобілем TOYOTA-FORTUNER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автодорозі сполученням «Київ Одеса», з асфальтованим сухим дорожнім покриттям, де організований двосторонній рух і автодорога має по три смуги руху у кожному напрямку, з боку м. Київ у напрямку м. Одеса, в Ширяєвському районі Одеської області, у крайній лівій смузі свого напрямку руху.

Проїжджаючи нерегульовану ділянку автодороги, яка розташована в районі 373км+990м, водій ОСОБА_5 , проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, продовжував рух в бік м. Одеса, постійно не стежачи за дорожньою обстановкою та її зміною, в результаті чого, не своєчасно виявив на автодорозі, у траєкторії руху керованого автомобіля TOYOTA-FORTUNER, автопоїзд у складі сідлового тягача МАN-26.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і напівпричепа MIROFRET, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв у крайньому лівому ряду попутного напрямку, з метою запобігти з ним зіткнення, став його об`їжджати ліворуч та виїхав на розділову смугу де скоїв наїзд передньою частиною кузову керованого ним автомобіля на пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходились біля лівої бокової частини зазначеного автопоїзду.

Внаслідок даної ДТП пішоходам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження від яких настала їх смерть на місці події.

Допущенні водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказавши, що тяжкість покарання не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик переховування відсутній, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, батьки ОСОБА_5 є непрацездатними, батько є інвалідом, підозрюваний має дружину, двох малолітніх дітей, працює, потерпілим була надана матеріальна допомога, ризики необґрунтовані, підозрюваний позитивно характеризується, тому підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, вказавши, що розкаюється у скоєному, буде співпрацювати зі слідством, допомагатиме потерпілим.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

17.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події від 16.11.2019 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.11.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17.11.2019 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі двох людей, життя та здоров`я яких визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_5 ймовірно вчинив грубо нехтуючи Правилами дорожнього руху, що призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

В частині наявності ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість таких доводів сторони обвинувачення, з огляду на відсутність доказів, підтверджуючих даний ризик, а також належного обґрунтування, зокрема, до матеріалів клопотання не долучено жодного протоколу допиту потерпілих та свідків.

Крім того, як вбачається з долученої захисником розписки, потерпілій була надана допомога, що також виключає можливість існування вищевказаного ризику.

Також, сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, працює, допоміг потерпілим, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків та свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного, враховуючи позитивні характеризуючи дані підозрюваного та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17.01.2020 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 17.01.2020 року, наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1