Номер провадження:1-кс/521/6919/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
В ході судового засідання потерпілий пояснив, що постанову про закриття кримінального провадження вважає незаконною і необґрунтованою посилаючись на те, що слідчим не здійснено належної перевірки незаконних дій зазначених ним осіб, не вжито необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, а висновок слідчого про відсутність складу злочину є передчасним, безпідставним, незаконним і таким, що не відповідає завданню кримінального судочинства.
При цьому в ході судового засідання потерпілий послався на обставини, викладені ним в скарзі та підтримав їх у повному обсязі.
Зі змісту скарги вбачається, що слідчим, на думку заявника, не було в повному обсязі здійснено досудове розслідування, а саме:
1. Не були організовані та проведені слідчі (розшукові дії) по вказаному кримінальному провадженню, з метою встановлення свідків;
3. Не були допитані усі свідки, навіть ті, які були встановлені;
10. Не були встановлені та зафіксовані обставини, відповідно до ст. 67 КК України;
11. Враховуючи надані пояснення та документи не було вказано жодного посилання на характерізуючі засудженого ОСОБА_5 матеріали, в тому числі вироку Приморського районного суду м. Одеси;
Крім зазначеного, в своїй скарзі заявник звертає увагу на те, що, на його думку, слідчим ОСОБА_8 також не було дотримано необхідності проведення перехресного допиту, не був проведений слідчий експеримент та не було оглянуто місце події.
Крім того, слідчий порушив розумні строки розгляду вказаного кримінального провадження, та привласнив повноваження суду. Слідчим також не надано інформації щодо наявності/відсутності судимості засудженого ОСОБА_5 . Слідчим не надано правової оцінки, а також не здійснено дій, відповідно вимог ст. 214 КПК України, 384 КК України, щодо брехні ОСОБА_5 про відсутність в нього судимості при допити його в якості свідка.
У зв`язку з зазначеними недоліками досудового слідства, яке на думку заявника було проведено поверхнево, упереджено та необ`єктивно, заявник просить скасувати зазначену постанову про закриття кримінального провадження і задовольнити таким чином вимоги скарги.
Прокурор в ході судового засідання, висловив думку про відсутність підстав для задоволення скарги потерпілого, оскільки викладені в скарзі обставини та факти не відповідають фактичним обставинам тому як слідчим в рамках кримінального провадження було проведено комплекс слідчих дій, допитано потерпілого та свідка, здійснено вилучення речових доказів, проведено огляд цифрового запису події. Тобто, досудове слідство, на думку прокурора, було проведено належно, зі здійсненням необхідної та достатньої кількості процесуальних дій для прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.
Заслухавши потерпілого, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в скарзі потерпілого, слідчий суддя встановив наступні обставини.
Вказане кримінальне провадження, на виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2018 року, було внесене до ЄРДР 22.10.2018 року, за правовою кваліфікацією передбаченою ст. 400-1 КК України, згідно заяви потерпілого ОСОБА_4 про вчинення злочину.
Крім того, в ході досудового слідства у якості свідка було допитано ОСОБА_5 , який повідомив, що під час розгляду цивільної справи в Апеляційному суді Одеської області, суддею були перевірені його повноваження, за наслідками чого йому було повідомлено, що він не може представляти інтереси інших осіб в суді Апеляційної інстанції на підставі доручення відповідно до норм законодавства. Також свідком повідомлено, що в рамках зазначеної справи ним жодних процесуальних документів не надавалось та не залучалось.
З матеріалів скарги вбачається, що встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.
Даючи оцінку доводам скарги про незаконність оскаржуваної постанови, суд керується загальними положеннями кримінального провадження, нормами кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження, та нормами кримінального закону, які визначають відповідальність за злочини згідно із зазначеною у заявах потерпілого та внесеною до ЄРДР правовою кваліфікацією.
Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.
Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).
Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.
Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).
Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).
За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України. За змістом оскаржувана постанова також є мотивованою і обґрунтованою.
Ч. 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 29.10.2019 року, повідомив, що під час розгляду цивільної справи в Апеляційному суді Одеської області, суддею були перевірені його повноваження, за наслідками чого йому було повідомлено, що він не може представляти інтереси інших осіб в суді Апеляційної інстанції на підставі доручення відповідно до норм законодавства. Також свідком повідомлено, що в рамках зазначеної справи ним жодних процесуальних документів не надавалось та не залучалось.
Допитаний 22.10.2018 року у якості свідка ОСОБА_4 , надав слідчому пояснення, аналогічні викладеним у його заяві про скоєння злочину.
Також слідчим в рамках досудового розслідування згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 29.10.2019 року, речовим доказом по справі було визнано відео носій із записом події.
За змістом диспозиції ст. 400-1 КК України об`єктивна сторона цього злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги.
Відповідно ст. 112 ЦПК представниками сторін і третіх осіб у суді можуть бути:
-члени органів управління, працівники державних підприємств, установ, організації колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об`єднань, інших громадських організацій в справах цих підприємств, установ і організацій;
-уповноважені професійних спілок - у справах осіб, захист прав та інтересів яких здійснюється професійними спілками;
-уповноважені організацій, яким їх статутом чи положенням надано право представляти інтереси членів цих організацій, - у справах членів цих організацій;
-один із співучасників за дорученням інших співучасників (стаття 104 цього Кодексу);
-інші особи, допущені судом, який розглядає справу, до представництва в даній справі.
Відповідно до стаття 113 ЦПК Повноваження представників сторін і третіх осіб на ведення справи в суді повинні бути стверджені такими документами:
-членів колегіальних органів управління колгоспами, іншими кооперативними організаціями, їх об`єднаннями, іншими громадськими організаціями - витягом з протоколу засідання належного органу управління, що уповноважив вести справу в суді;
-представників підприємств, установ, організацій довіреністю від імені підприємства, установи, організації;
-уповноважених профспілок - довіреністю відповідного профспілкового органу;
-адвокатів - ордером, виданим юридичною консультацією;
-інших осіб - довіреністю чи усною заявою довірителя з занесенням її до протоколу судового засідання.
Оригінали документів, зазначені у цій статті, або копії з них приєднуються судом до справи.
Таким чином у даному випадку відсутня об`єктивна сторона злочину у зв`язку з тим, що фактично жодні документи не долучались та особи до справи не допускались.
Відповідно до ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
У статті 11 цього Кодексу визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
У статті 23 КК України законодавцем визначено, що виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
За змістом ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Частиною першої статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
У результаті правової оцінки здобутих у ході досудового слідства, у передбачений законом спосіб, фактичних даних у сукупності та взаємозв`язку між собою, вважаю, що слідчий мав у своєму розпорядженні достатні данні для встановлення відсутності в діяннях ОСОБА_5 складу злочину передбаченого ст. 400-1 Кримінального кодексу України.
Підставою до скасування постанови про закриття кримінального провадження може бути тільки така неповнота або однобічність досудового розслідування, при усуненні якої слідчий може прийти до іншого рішення. Наведені заявником доводи та надані учасниками судового провадження матеріали підстав для такого висновку не містять.
Згідно п.2 ч.1 ст. 284 КПК України при відсутності в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів скарги та кримінального провадження вбачається, що слідством всебічно, повно і неупередженого досліджено обставини кримінального провадження у обсязі достатньому для правильної оцінки фактичних обставин справи, вжито у достатній мірі необхідні та передбачені КПК заходи, внаслідок проведення яких, факт вчинення кримінального правопорушення не знайшов об`єктивного підтвердження, тому постанова про закриття кримінального провадження винесена правомірно і не підлягає скасуванню.
Представлений відеоролик та оглянутий в нарадчій кімнаті не спростовує висновків слідчого та слідчого судді про правомірність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1