Справа № 161/1224/16-к Провадження №11-кп/802/115/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Луцьк Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, голова громадського об`єднання «УНСО-Луцький район», раніше судимий: 18 грудня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців; 26 вересня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік;
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, та їй призначено покарання:

за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 6 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 20 червня 2016 року по 03 жовтня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказаний вирок суду щодо ОСОБА_8 та вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року щодо його засудження постановлено виконувати самостійно.
Цивільний позов КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь КЗ "Луцька міська клінічна лікарня" витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 16466 грн.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладення на нього відповідних обов`язків, передбачений ч.5 ст.194 КПК України.

Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому що він, 12 листопада 2015 року, близько 18 год. 40 хв., в м. Луцьку, в стані алкогольного сп`яніння поблизу магазину "Експрес Там-Там", який розміщений по пр. Відродження, 14а, діючи умисно, вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявилася в заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та в очевидному для потерпілого, інших присутніх осіб, зневажливому ставленні до громадського порядку, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. Так, він, перебуваючи поряд з магазином "Експрес Там-Там", який розміщений по пр.Відродження, 14а, в м.Луцьку, використовуючи незначний (нікчемний) привід, підійшов до ОСОБА_11 , який припаркувавши свій автомобіль поблизу магазину вийшов з нього разом із дружиною, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, безпричинно, з хуліганських спонукань наніс кілька ударів кулаком правої руки в ліву частину голови та праву частину шиї ОСОБА_11 . Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в лівій завушній ділянці, синця навколо лівого ока, синця задньої поверхні шиї справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №1362 від 19 листопада 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, він же, 09 січня 2016 року, близько 21 год., в с. Білосток Луцького району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні бару "Водограй", який розміщений по вул. Шевченка, 19, діючи умисно, вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась в умисному пошкодженні та приведенні у непридатний для подальшого використання стан майна належного ОСОБА_12 , припиненні роботи бару з 21 год. до 23 год., та в очевидному для присутніх осіб зневажливому ставленні до громадського порядку, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні прав та свобод людини, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю. Так, він, перебуваючи в приміщенні бару "Водограй", використовуючи незначний (нікчемний) привід, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, в присутності бармена та відпочиваючих в барі осіб, безпричинно, з хуліганських спонукань, почав чинити дії направлені на пошкодження майна, яке належить ОСОБА_12 та знаходиться в приміщенні бару, при цьому, перекинув стіл з лавкою, наніс удари ногами та кулаками по скляній вітрині торгової марки "АВК", обігрівачу "UFO Star", калькуляторах фірми "Brilliant" та фірми "Sitizen", пошкодивши та привівши їх у непридатний для подальшого використання стан. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 припинено роботу бару "Водограй" з 21 год. до 23 год. 09 січня 2016 року, чим зірвано відпочинок осіб, які перебували в барі, потерпілій ОСОБА_12 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 1382 грн.
Крім того, він же, 09 лютого 2016 року, близько 04 год. 00 хв., в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, умисно наніс близько п`яти ударів кулаком правої руки у ліву ділянку голови ОСОБА_13 , чим завдав останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 246 від 02.03.2016, у вигляді важкої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку з гострою субдуральною гематомою (крововилив під тверду мозкову оболонку) в ділянці лівої тім`яної долі та геморагічним забоєм лобної долі мозку зліва, гематоми навколо лівого ока, садна потиличної ділянки, з яких важка черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння, інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор у кримінальному провадження не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання та неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що оскільки обвинувачений після постановлення вироку, але до набрання ним законної сили, захворів та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, вирок необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок необхідно скасувати і змінити з підстав однобічності і неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи і постановити виправдувальний вирок, у зв`язку із недоведеністю його участі у вчиненні цих же злочинів, чи призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання. Просить вирок скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд до Луцького міськрайонного суду.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив скасувати вирок суду, апеляційну скаргу захисника підтримав частково, думку обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 8, 9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою усунення будь-якого роду суперечностей та протиріч, для всебічного, повного з`ясування обставин справи, і прийняття законного, обґрунтованого рішення в кримінальному провадженні, апеляційним судом 05 квітня 2019 року по справі призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №49 від 06.06.2019 ОСОБА_8 на даний час страждає на психічне захворювання у формі посттравматичного стресового розладу (дисфоричний варіант) у емоційно-нестабільної особистості, обтяжений наслідками повторних черепно-мозкових травм в стані глибокої декомпенсації. Внаслідок цього, ОСОБА_8 на даний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом до виходу із хворобливого стану.

Відповідно до ч.3 ст.19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Статтею 93 цього Кодексу визначено, до кого можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Зокрема, відповідно пункту третього вказаної статті такі заходи можуть бути застосовані до осіб, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованого судово-психіатричного висновку, апеляційний суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 підпадає під дію статті 19 КК України.

Відповідно до норм Конституції та процесуального законодавства суди повинні діяти у межах тих повноважень, які надані їм виключно Законом.

За приписами п.2 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 407 КПК України передбачені повноваження суду апеляційного інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду першої інстанції. Вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи із системного аналізу положень п.2 ч.1 ст.392, ст.407 КПК України , глави 39 КПК України, суд апеляційної інстанції може ухвалити рішення про застосування примусових заходів медичного характеру лише за процедурою перегляду ухвали місцевого суду про відмову в застосуванні таких заходів.

Вирішення вказаного питання, яке виникло після постановлення вироку але до набранням ним законної сили, в ході розгляду апеляційних скарг на вирок суду, суперечить вищенаведеним положенням закону та загальним засадам кримінального процесуального законодавства.

Крім того, застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, позбавить можливості оскарження такого рішення, що є істотним порушенням прав особи.

Згідно положень статті 405 КПК України, суд апеляційної інстанції розглядає кримінальні провадження за правилами розгляду в суді першої інстанції за деякими виключеннями.

Статтею 362 КПК України встановлено, що якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судових розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд задовольняє скаргу прокурора щодо скасування вироку суду першої інстанції.

Разом з тим, скасовуючи вирок, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.407 КПК України, приходить до висновку про неможливість прийняття рішення по суті скарг, а тому призначає новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в процесі якого необхідно повно і об`єктивно розглянути справу та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

Вищенаведене унеможливлює переглянути рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги захисника щодо оцінки доказів у справі з огляду на підставу для скасування вироку, а обставини щодо винуватості мають бути вирішені судом при вирішенні питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, тому скарга останнього підлягає до часткового задоволення лише в частині призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, перевірити в тому числі і доводи апеляційної скарги захисника, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_14 задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді