Справа № 455/159/18
Провадження № 1-кп/455/45/2019
У Х В А Л А
15 серпня 2019 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000325 від 25.10.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т Віньківці Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

12.02.2018 року до суду з прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000325.

Ухвалою судді від 13.02.2018 року призначено підготовче судове засідання на 22.02.2018 року.

Ухвалою суду від 22.02.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, направлено з поданням до Апеляційного суду Львівської області для визначення підсудності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2018 року подання суду про направлення на розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 368 КК України до іншого суду залишено без задоволення.

03.04.2018 року кримінальне провадження поступило до суду, підготовче судове засідання було призначено на 22.05.2018 року, однак, по клопотанню прокурора підготовче судове засідання відкладено на 22.06.2018 року.

22.06.2018 року із-за неявки обвинуваченого та його захисників підготовче судове засідання відкладено на 02.10.2018 року.

02.10.2018 року підготовче судове засідання відкладено по клопотанню захисника із-за хвороби обвинуваченого на 16.10.2018 року.

16.10.2018 року підготовче судове засідання відкладено із-за неявки обвинуваченого та його захисників на 06.11.2018 року.

06.11.2018 року підготовче судове засідання відкладено по клопотанню захисника на 15.11.2018 року.

07.11.2018 року підготовче судове засідання по клопотанню захисника відкладено по клопотанню захисника.

15.11.2018 року підготовче судове засідання відкладено із-за неявки учасників процесу на 12.02.2019 року.

12.02.2019 року підготовче судове засідання не відбулося по хворобі головуючої судді, було перенесено на 04.04.2019 року.

04.04.2019 року підготовче судове засідання по клопотанню обвинуваченого відкладено на 15.08.2019 року.

Кримінальне провадження підсудне Старосамбірському районному суду Львівської області.

В підготовчому судовому засіданні було розглянуто ряд клопотань та скарга, які заявлені стороною захисту, а саме:

-клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , про скасування запобіжного заходу у вигляді застави, заставу в сумі 64000.00 гривень просить повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Клопотання мотивував тим, що на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Львівської області за підозрюваного ОСОБА_3 внесена застава, в силу приписів ч.4 ст. 202 КПК України стосовно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, який є безстроковим. При розрахунку розміру застави суд виходив з вимог п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, оскільки на той час ОСОБА_3 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, який відповідно до ч.4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких. Пункт 2 ч.5 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На даний час до суду направлений обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, який відповідно до ч.3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Пункт 1 ч.5 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину середньої тяжкості, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зміна кваліфікацій діянь ОСОБА_3 щонайменше дає підстави клопотати про зменшення розміру застави, що прямо передбачено ч.5 ст. 182 КПК України. Проте, на його думку, є всі підстави для скасування його обвинуваченому запобіжного заходу. Єдиною підставою застосування до підозрюваного запобіжного заходу згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2017 року є тяжкість інкримінованого злочину. Проте, змінивши обвинувачення підзахисному, сторона обвинувачення визнала той факт, що відпала необхідність у застосуванні до нього будь - якого запобіжного заходу. При цьому, будь яких інших доказів, які б свідчили про наявність ризиків, сторона обвинувачення не здобула. Також стороною обвинувачення тривалий час не ініціювалося продовження обов`язків, покладених на ОСОБА_3 , що жодним чином не вплинуло на його процесуальну поведінку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти даного клопотання, вважає, що воно не підлягає задоволенню, так як обраний запобіжний захід є підставним та забезпечує належну поведінку обвинуваченого і буде надалі забезпечувати таку.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2017 року запобіжним заходом ОСОБА_3 обрано тримання під вартою строком на 2 місяці та у порядку ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави в 64 тисячі гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні та працівниками митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС; здати на зберігання до відповідного органу державної влади (у разі наявності) свій паспорт для виїзду за кордон.

Обрання зазначеного виду запобіжного заходу було обумовлено тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрювався у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Крім того, були встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, встановлено, що підозрюваного ОСОБА_3 було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням 06.12.2017 року застави заставодавцем ОСОБА_7 у розмірі 64 000.00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що на момент винесення ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2017 року ОСОБА_3 підозрювався у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, як тяжкого злочину, відповідно розмір застави було встановлено 40 розмірів прожиткового мінімуму - 64 000.00 гривень, що відповідало п.2 ч.5 ст. 182 КПК України. На розгляд суду поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, що свідчить про зміну йому на досудовому слідстві підозри з ч.3 ст. 368 КК України на ч.1 ст. 368 КК України, який згідно ч.3 ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що ризики, встановленні колегією суддів при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, продовжують частково існувати на даний час (п.1 та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого слід задовольнити частково, а саме: відмовити у скасуванні запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000.00 гривень; зменшити розмір застави згідно вимог п.1 ч.5 ст.182 КПК України із розміру 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000.00 гривень, на 15 прожиткових мінімумів, що становить 28815.00 гривень; різницю від сплаченої та обраної судом на даний час застави, що становить 35 185.00 гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_7 ..

Саме такий розмір застави зможе достатньою мірою дисциплінувати обвинуваченого та не може бути завідомо непомірним для нього;

-клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору.

Клопотання мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, закріпленим у КПК України, оскільки він виходить за межі п.2 ч.2 ст.291 КПК України, так як в ньому зазначено національність обвинуваченого, освіту, сімейний стан, дані про місце роботи та відсутність судимостей. Вважає, що така «ініціатива» прокурора порушує одну із загальних правил кримінального провадження, визначену п.3 ч. 1 ст. 7, ст. 10 КПК України, а отже порушує конституційні права.

Також, згідно п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора. У направленому до суду обвинувальному акті такі відомості відсутні.

Із відкритих стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України матеріалів досудового розслідування відомо, що 26.10.2017 року заступник прокурора Львівської області визначила групу прокурорів, які здійснювали повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Відомості про прийняття такого рішення відображені у п. 5 Розділу II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр).

Так само 25.10.2017 року у цьому провадженні створена слідча група, до якої 23.11.2017 року внесені зміни.

Відомості про прийняття таких рішень відображені у п. п. 3, 11 Розділу II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» Реєстру.

Крім того, в обвинувальному акті відсутні будь-які посилання на те, що прокурор вважає встановленим.

Опис подій розпочинається з 22.10.2017 року, коли ОСОБА_3 за версією прокурора висунув ОСОБА_9 вимогу надати неправомірну вигоду в сумі 600,00 гривень трьома частинами. Однак, у підсумках зазначено, що «за період 15-24 листопада 2017 року ОСОБА_3 » за версією прокурора чи слідчого одержав цю неправомірну вигоду. Куди подівся період з 22.10.2017 року по 14.11.2017 року не зрозуміло.

Надалі слідчий чи прокурор стверджує: «Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_3 вказаної суми неправомірної вигоди могла потягнути заборону та зволікання у переміщенні вказаного товару на митну територію України, ОСОБА_9 погодився на таку пропозицію ОСОБА_3 ». Фактично тут описане закінчене вимагання неравомірної вигоди, однак така кваліфікуюча ознака як «вимагання неправомірної вигоди» ОСОБА_3 не інкримінується.

Також орган досудового розслідування та прокурор не визначились, з використанням влади чи службового становища ОСОБА_3 вчиняв інкримінований злочин.

Після правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке кримінується ОСОБА_3 , прокурор мав би сформулювати обвинувачення з врахуванням вимог ст. 91 КПК України, тобто викласти з призми диспозиції ч.1 ст. 368 КК України доведенні факти про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо. Однак прокурор проігнорував цю вимогу Закону.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти клопотання про повернення обвинувального акта, вважає, що він складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, в тому числі прізвище, ім`я, по батькові прокурора та слідчого, їхні посади, вказані повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України .

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

При цьому, під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченим у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги кримінального процесуального закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та викладення формулювання обвинувачення прокурором дотримані, обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (подія злочину, винуватість обвинуваченого у його вчиненні тощо) викладено чітко і конкретно в тому об`ємі, у якому вважає сторона обвинувачення.

Крім того, після викладу фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті міститься також і сформульоване обвинувачення із зазначенням кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого та кваліфікуючими ознаками вчиненого злочину.

Розкриваючи зміст поняття «сформульоване обвинувачення», суд враховує правовий висновок Верховного Суду України з цього питання (Постанова від 24.11.2016 у справі № 5-328кс16), згідно якого в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин злочину, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та для реалізації права на захист.

Крім того, суд бере до уваги і усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини, згідно якої «обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення», оскільки в контексті ст.6 Конвенції Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (п.44 рішення від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), заява № 6903/75).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» («Mattoccia v. Italy»), що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про «пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами».

Суд вважає, що виключно під час судового розгляду повинна надаватися правова оцінка правильності кваліфікації дій обвинуваченого, яка попередньо була дана органом досудового слідства, хронологія подій, фактичні обставини правопорушень, дії ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, викладені в обвинувальному акті виключно за суб`єктивним сприйняттям слідчого та прокурора і є виключним правом вказаних державних осіб, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акту прокурору, тому відмовляє у задоволенні даного клопотання;

-скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України на незаконне рішення прокурора про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000325, посилаючись на те, що 26.10.2017 року заступник прокурора Львівської області ОСОБА_10 розглянула матеріали кримінального провадження №0000325 та визначила групу прокурорів, до складу якої включила: прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 ; прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_11 ; прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_12 ..

Старшим прокурором групи прокурорів визначено ОСОБА_6 .. Наведене підтверджується відкритою стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України постановою ОСОБА_10 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.10.2017 року. 06.11.2018 року у підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні з`явився прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області ОСОБА_4 .. На підтвердження своїх повноважень, що дають йому право підтримувати державне обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 надав суду не відкриту стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України постанову заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 про заміну групи прокурорів від 02.11.2018 року.

Відповідно до цієї постанови фактично створена нова група прокурорів у складі прокурорів першого відділу процесуального керівництва кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та заступника начальника Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_15 .

У порушення вимог ч. 12 ст. 290 КПК України суд допустив відомості, що викладені в цій постанові, як доказ підтвердження процесуальних повноважень прокурора ОСОБА_4 .

Крім того, під час технічної перерви у судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 надав стороні захисту для ознайомлення постанову про заміну групи прокурорів від 02.11.2018 року, що можна вважати її відкриттям у порядку ч. 11 ст. 290 КПК України.

Вважає, що дана постанова є необгрунтована та винесена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому, що в оскаржуваній постанові вказані лише ініціали, а не ім`я та по батькові заступника прокурора Львівської області.

Крім того, абсурдним є твердження цього прокурора у вступній частині постанови про те, що вона розглянула матеріали кримінального провадження № 0000325 про обвинувачення ОСОБА_3 . Як стверджує цей факт прокурор в описовій частині постанови, це кримінальне провадження перебуває на розгляді Старосамбірського районного суду Львівської області, тому прокурор не може покладати на себе функції суду і розглядати кримінальне провадження, обвинувальний акт у якому скерований до суду.

Заступник прокурора Львівської області, приймаючи оскаржувану постанову, грубо порушила вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 37, п. 2 ч. 5 ст. 110 та ч. 2 ст. 324 КПК України. Як наслідок, прийнята нею постанова є незаконною.

Встановлений законодавцем принцип незмінності прокурора є однією із гарантій дотримання стороною обвинувачення верховенства права, законності, права на захист та інших загальних засад кримінального провадження. Порушення заступником прокурора Львівської області в оскаржуваному рішенні цього принципу призводить також до нехтування не тільки національним законодавством, але й міжнародним правом.

Як з`ясовано у судовому засіданні 06.11.2018 року з пояснень прокурора ОСОБА_4 , колишній старший прокурор групи прокурорів у цьому провадженні ОСОБА_6 продовжує працювати в прокуратурі Львівської області, але на іншій посаді.

У той же час в розумінні п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України він залишається прокурором, а тому повинен продовжувати здійснювати керівництво діями прокурорів, що входять у групу прокурорів. Його виключення із групи прокурорів через «кадрові зміни» можливе лише у разі звільнення з органів прокуратури (ч. З ст. 37 КПК України).

Крім того, обвинувальний акт та Реєстр свідчать про те, що з 26.10.2017 року по 02.11.2018 року не відбулося жодних подій чи не встановлено жодних фактів, які б не були відомі стороні обвинувачення на час початку досудового розслідування. А це у свою чергу ще раз підтверджує не тільки незаконність, але й необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Крім того, приймаючи таке рішення, заступник прокурора Львівської області включив у групу прокурорів заступника начальника Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_15 . Однак, таке рішення суперечить ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», оскільки в постанові не наведено відомостей, що свідчать про підпорядкування ОСОБА_15 саме цьому заступнику прокурора Львівської області.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у визнанні незаконним та необгрунтованим рішення заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 про зміну групи прокурорів у даній справі від 02.11.2018 року, та в скасуванні даної постанови.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Правила статей 314-316 КПК України визначають поняття підготовчого судового засідання, порядок його проведення, перелік рішень, які суд має право прийняти, вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, закінчення підготовчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. Враховуючи зміст вказаної частини цієї статті, перелік рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні, є вичерпним.

У своїй скарзі захисник обвинуваченого вказав на такі порушення вимог КПК України, як незаконне призначення групи прокурорів.

Згідно ч.1 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з наданої суду оскаржуваної постанови про призначення групи прокурорів від 02.11.2018 року, вона винесена уповноваженою посадовою особою, у відповідності до вищевказаних вимог ч.1 ст.37 КПК України, - заступником прокурора Львівської області ОСОБА_10 , а тому жодних підстав для задоволення вимог скарги суд не вбачає.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, з долученими до нього додатками, розглянувши заявлені клопотання та скаргу захисника, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Підстав для закриття провадження немає.

Обвинувальний акт вручений обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України 05.02.2018 року, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає. Угоди про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Суд, під час підготовчого судового засідання, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст.27 КПК України розгляд справи потребує відкритого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 177, п. 1 ч. 5 ст. 182, ч. 1 ст. 201, 309, п.п.1-4 ч.3 ст. 314, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу задовольнити частково.

У скасуванні запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000.00 гривень, застосований до ОСОБА_3 відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2017 року, - відмовити.

Зменшити розмір застави із розміру 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000.00 гривень, визначений ОСОБА_3 ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 05.12.2017 року, на 15 прожиткових мінімумів, що становить 28 815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Різницю від сплаченої (64 000.00 гривень) та обраної судом на даний час застави (28 815 гривень 00 копійок), що становить 35 185 ( тридцять п`ять тисяч сто вісімдесять п`ять) гривень 00 копійок, внесеної згідно квитанції № 4 від 06.02.2017 року, повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

В задоволенні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , на постанову про призначення групи прокурорів від 02.11.2018 року та клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, - відмовити.

Призначити кримінальне провадження № 0000325 від 25.10.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Старосамбірського районного суду Львівської області, за адресою: місто Старий Самбір, вулиця Шевченка-бічна, №1, на 10 годину 30 хвилин 26 грудня 2019 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Представнику уповноваженого органу з питань пробації доручити до 15.10.2019 року скласти та надати суду досудову доповідь щодо ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1