УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження №0003517 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, який проходив військову службу на посаді оператор-гранометник 2 зенітного ракетного взводу 4 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні старший матрос, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

якою задоволено клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 . Продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , під вартою на 60 днів до 13.10.2019 року (включно).

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду змінити. Відмовити в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів. Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки (визначивши поручителем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 . Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 13 жовтня 2019 року (включно). У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, оскільки вона прийнята за результатами неповноти судового розгляду, а висновки суду викладені в ухвалу, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зауважує, що судом проігноровано той факт, що справа фактично не розглядається тривалий час, а саме з січня поточного року, а потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою про те, що із обвинуваченням він не згоден, претензій до ОСОБА_6 в нього відсутні, із запобіжний заходом у вигляді тримання під вартою він також не згоден.

Вказує, що посилання лише на один ризик, не може бути підставою для безальтернативного тримання під вартою обвинуваченого, а тому при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та пояснює, що ОСОБА_8 бажає та згодна надати письмове зобов`язання про те, що вона поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків і зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Крім того зазначає, що у обвинуваченого маються наявні проблеми зі здоров`ям, а тому подальше його тримання під вартою може ускладнити стан здоров`я та призвести до неповторних наслідків.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_6 підозрюється чи притягується до відповідальності в будь-якому іншому злочину, наявні лише посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчиненні іншого тяжкого злочину, в той же час матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження цього.

Стверджує, що стороною обвинувачення порушується право ОСОБА_6 на належний захист, оскільки захисник двічі письмово звертався до Військової прокуратури Миколаївського гарнізону щодо надання йому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення проте з квітня 2019 року по теперішній час йому матеріали провадження для ознайомлення не надано.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0003517 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.06.2019 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 18.08.2019.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого в зв`язку з тим, що ризики запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та впливу на потерпілого і свідків не зменшилися не змінилися.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеному прокурором ризику, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0003517 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 18 серпня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, суд першої інстанції вважав, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України, не відпав та продовжує існувати, а тому йому не можливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів. Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що запобіжний захід у вигляді утримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

З рішення Європейського суду від 06.12.2007 року, по справі «Попков проти Росії» випливає, що підозрюваний, обвинувачений повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо вагомих підстав, що виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого самого мінімального терміну утримання під вартою.

У своєму рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року ЄСПЛ зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором не доведено реальну наявність ризиків, на які він посилається в своєму клопотанні, та не надано докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст.194КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам зазначеним у клопотанні), суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

За такого, враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що ОСОБА_6 вже тривалий час перебуває під вартою, апеляційний суд вважає доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, обґрунтованими та такими що заслуговують на увагу.

Разом з тим, не знайшли свого підтвердження доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення іншого тяжкого злочину, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження цього.

Що стосується твердження захисника на порушення стороною обвинувачення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд зауважує, з журналу судового засідання вбачається, що суд першої інстанції задовольнив клопотання захисника про ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження та оголосив перерву в судовому засіданні, надавши захиснику час для ознайомлення, а тому твердження захисника про порушення обвинуваченого права на захист, є хибними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вбачає підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 13 жовтня 2019 року (включно), у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, відмовлено - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити. Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Світловодськ, Кіровоградської області, запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомити суд про місце мешкання в м. Миколаєві, не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу суду, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: