№1-кп/243/120/2019
ВИРОК
Іменем України

28 травня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітніх дітей, є інвалідом 3 групи, в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

06.11.2016 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, точний час під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів особистих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виниклих на ґрунті ревнощів до колишньої дружини ОСОБА_5 ОСОБА_9 , знаходячись на території бази відпочинку шахти «ім. О.Ф. Засядько», розташованої у м. Святогірську Донецької області, примусово зупинив легковий автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 чорного кольору, під керуванням потерпілого - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 . Після чого примусово витяг ОСОБА_8 з вищевказаного автомобіля та між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 зав`язалася бійка, під час якої вони наносили один одному удари руками по обличчю та тілу.
В ході бійки, в той час, коли ОСОБА_8 перебував в положенні лежачі на землі, ОСОБА_5 , знаходячись у положенні стоячи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних

ушкоджень, наніс потерпілому приблизно від 4 -ох до 6 - ти ударів руками в обличчя та ногами в ліву частину тіла в області ребер, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 10-го ребра ліворуч, що має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого загоєння термін понад 21 день (3 тижні). Після того, як ОСОБА_8 перестав чинити опір ОСОБА_5 , останній пішов у невідомому напрямку.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою провину, згідно зміненого прокурором обвинувачення, яке викладено у зміненому обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті та суду пояснив, що 06.11.2016 року він подзвонив, своїй цивільній дружині ОСОБА_9 , тому що хотів приїхати до неї, однак вона відповіла, що знаходиться не вдома, а поїхала з друзями до м. Слов`янська. Вказав, що поцікавився з якими саме друзями вона поїхала, однак відповіді не почув. Через деякий час ОСОБА_9 йому передзвонила та запропонувала приїхати до м. Святогірська, щоб дізнатися з якими саме друзями вонавідпочиває. Зазначив, що він приїхав до м. Святогірська до санаторно - оздоровчого комплексу "Перлина Донеччини", де стояв легковий автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» чорного кольору. Поясни, що з вказаного автомобіля вийшло 4 чоловіки та він з ними впродовж 10-15 хвилин сварився, після чого сів у свій автомобіль та поїхав звідти. Після вказаної зустрічі та сварки, йому на мобільний телефон почав постійно впродовж дня телефонувати ОСОБА_11 та висловлювати погрози фізичної розправи, як відносно нього так і відносно його сина. Зазначив, що після висловлювань з погрозами відносно його сина, він вирішив поїхати до м. Святогірська та вияснити відносини з ОСОБА_12 . Приїхавши у вечірній час доби до м. Святогірська, та знаючи марку автомобіля на якій їздить ОСОБА_11 та його маршрут слідування, він почав його чекати на дорозі. Пояснив, що через деякий час він побачив на дорозі автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA» чорного кольору та зрозумівши, що це саме автомобіль ОСОБА_13 , вирішив його зупинити. Вказав, що коли зупинив автомобіль то виявив, що за кермом був не ОСОБА_11 , а потерпілий ОСОБА_8 . Не зважаючи на це між ними зав`язалася сварка та почався конфлікт в ході якого вони один одному нанесли декілька ударів. Зазначив, що коли потерпілий ОСОБА_8 впав на землю, то він більше ударів йому не наносив та залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Суду додатково вказав, що той перелік тілесних ушкоджень, який вказаний у зміненому обвинувальному акті він визнає та підтверджує. Пояснив, що давав гроші на ліки для потерпілого.
Не зважаючи на повне визнання своєї провини обвинуваченим, його вина в обсязі протиправних дій, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується поясненнями потерпілого, даними безпосередньо в судовому засіданні та сукупністю інших письмових та об`єктивних доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження.
Так потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні, в якому він був присутній, пояснив, що в денний час доби 06.11.2016 року під час сварки з ОСОБА_14 , яка сталася через те, що ОСОБА_11 зустрічався з його цивільною дружиною, він його вдарив. Після чого всі розійшлись по автомобілям та роз`їхалися. Пояснив, що ввечері того ж дня він їхав по м. Святогірську на автомобілі «HYUNDAI ELANTRA» та ОСОБА_14 його зупинив, після чого між ними відбулася сварка, під час якої вони завдали один одному по декілька ударів, а коли він впав на землю то ОСОБА_5 пішов з місця скоєння злочину. Після вказаних подій його зустріла група осіб чоловічої статі та сильно побила. Зазначив, що з отриманими під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді висновками експертизи та із зміненим обвинувальним актом він погоджується та ці документи є такими що відповідають дійсності та реальним обставинам справи та подій, що відбулися між ним та ОСОБА_15 . Пояснив, що обвинувачений просив у нього вибачення за вчинене та давав гроші на ліки. Покарання обвинуваченому просив призначити м`яке.

В подальшому потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив призначити обвинуваченому м`яке покарання (Том № 3 а.к.п. 211).
Відповідно до протоколу огляду від 23 січня 2017 року та фототаблиці до протоколу огляду вбачається ділянка місцевості, яка прилягає до нежитлової триповерхової адміністративної будівлі з надписом на таблиці «АБК», розташованої на території бази відпочинку Шахти «ім. О.Ф. Засядько», розташованої навпроти домоволодіння № 1 по вул. Запоріжській м. Святогірськ Донецької області. В ході проведення огляду нічого не виявлено та не вилучено. (Том 2 а.с. 127-135).

Згідно протоколу огляду від 23 січня 2017 року та фототаблиці до протоколу видно, що об`єктом огляду є дільниця місцевості, яка знаходиться біля залізничного переїзду «№ 414 кілометр» перегона залізничної станції «Форпостна» та залізничної станції «Святогірськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» біля с. Ярова Краснолиманського району Донецької області. (Том 2 а.с. 136-140)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07 лютого 2017 року та фототаблиці до протоколу від 07.02.2017 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 детально описав та вказав на ділянку місцевості де він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . 06.11.2016 року зустрівся з громадянином ОСОБА_5 де в них відбувся конфлікт. Крім того вказав на ділянку місцевості де йому 06.11.2016 року близько 21 ої години були спричинені тілесні ушкодження невідомими особами. (Том 2 а.с. 141-148)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 лютого 2017 року та фототаблиці до протоколу вбачається, що ОСОБА_7 вказав на ділянку місцевості, де він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . 06.11.2016 року зустрівся з ОСОБА_15 де у них відбувся конфлікт. (Том 2 а.к.п. 160 - 164)

Аналіз вищевказаних письмових доказів доводить суду обставини, які були також підтверджені і потерпілим і обвинуваченим в судовому засіданні, щодо їх першої та другої зустрічі 06.11.2016 року в м. Святогірськ, в ході яких в них виникли конфлікт в результаті яких вони завдавали один одному тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 593 від 25.11.2016 року на підставі судово медичного освідування ОСОБА_16 та вивчення наданих медичних документів - у ОСОБА_16 малися відкрита непроникаюча черепно мозкова травма: забиті рани обличчя та голови, синці на шкірі обличчя,вдавлений перелом лобної кістки праворуч, забій головного мозку 1 ступеня. Дана травма утворилась не менш як від чотирьох травмуючи впливів тупого предмету з обмеженою поверхнею, можливо у зазначений термін та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя; - закритий перелом 10-го ребра ліворуч, який утворився від ударної дії тупого предмету, можливо у зазначений термін та має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючий для свого загоєння терміну понад 21 день (3 тижні). (Том 2 а.с. 122-123).

Відповідно до висновку експерта № 54 від 10.02.2017 року видно, що судова експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_16 при механізмі на який він вказав під час допиту 26.11.2016 року та під час проведення слідчого експерименту 07.02.2017 року а саме при нанесені ударів по голові обличчю та тулубу. Індивідуальні ознаки травмуючи предметів (знаряддя, зброї) у властивостях ушкоджень не відображені, що не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень на голові внаслідок нанесення ударів дерев`яними битами (або іншим предметом із схожими властивостями), ушкоджень на обличчі предметом типу кастет (або іншим предметом із схожими властивостями), ушкоджень грудної клітини внаслідок нанесення

ударів руками та/або ногами. Напрямок травмуючої сили, прикладеної для нанесення ударів був перпендикулярним або близьким к цьому напрямку по відношенню до тіла потерпілого. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий розташовувався таким чином, що частини його тіла на яких потім були знайдені тілесні ушкодження були доступні для дії травмуючи предметів. Характер, кількість та локалізація ушкоджень виключають можливість утворення їх при падінні потерпілого з положення стоячи та ударі о тупий предмет. Рубець на обличчі ліворуч протягом часу поблідніє, стане менш помітним, водночас повністю не зникне, для його усунення необхідна косметологічна операція, таким чином він має ознаки невиправності. (Том 2 а.к.п. 157-158).

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, не суперечать іншим зібраним у справі доказам, в контексті зміненого обвинувачення відносно ОСОБА_5 , достовірність яких встановлена судом.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07 липня 2017 року та фототаблиці до протоколу вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками обличчя та особливостей фігури впізнав серед пред`явлених йому осіб та вказав на чоловіка, який знаходився другим зліва, який 06.11.2017 року спричинив йому тілесні ушкодження. Згідно змісту протоколу під номером два розміщувався ОСОБА_5 (Том а.к.п. 167-171).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2017 року та фототаблиці до протоколу видно, як ОСОБА_5 детально описує та вказує на спосіб як йому біля в`їзних воріт до пансіонату «Перлина Донеччини» було завдано тілесні ушкодження особою вірменської національності в ході його конфлікту з чотирма особами. Крім того ОСОБА_5 деталізував спосіб та чітко описав як саме 06.11.2016 року він спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження на території бази відпочинку шахти «ім. О.Ф. Засядько», яка розташована у м. Святогірськ по вул. Запоріжській. (Том 2 а.к.п. 172-181).

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведеного слідчого експерименту, оскільки він був проведений у відповідності до положень ст. 240 КПК України, в умовах абсолютної безпеки для життя і здоров`я осіб, які брали в них участь,без приниження їх честі та гідності та крім того в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалися досліджувані події.

Аналіз вищевказаних письмових доказів доводить суду факт виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим 06.11.2016 року під час спільної сварки між особами вірменської національності та ОСОБА_5 та підтверджує суду обставини, за яких ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 261 від 12.07.2017 року видно, що в лікувальному закладі у ОСОБА_8 була виявлена відкрита непроникаюча черепно мозкова травма: забиті рани обличчя та голови, синці на шкірі обличчя,вдавлений перелом лобної кістки праворуч, забій головного мозку 1 ступеня. Дана травма утворилась не менш як від чотирьох травмуючи впливів тупого предмету з обмеженою поверхнею, можливо у зазначений термін та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя; - закритий перелом 10-го ребра ліворуч, який утворився від ударної дії тупого предмету, можливо у зазначений термін та має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню

тяжкості, як потребуючий для свого загоєння терміну понад 21 день (3 тижні). Таким чином на тілі потерпілого відображені сліди не менше як п`яти травмуючись впливів: не менше як чотирьох в область голови та обличчя та не менше одного в область грудної клітини. Більш конкретно судити про кількість ушкоджень не надається можливим оскільки в медичних документах вони описані як «множественные ушибы». Виявлені тілесні ушкодження заподіяні з силою, достатньою для їх утворення. При механізмі на який вказав ОСОБА_5 під час проведення 08.07.2017 року слідчого експерименту за його участю нанесення ударів зжатими у кулаки руками по голові та обличчю судячи з характеру виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень можливе утворення синців на шкірі голови та обличчя та забитих ран в області надбрівної дуги (судячи з їх розмірів). Характер перелому кісток черепу, характер та розміри ран тім`яної області голови справа та лівої скронево тім`яної області голови дозволяють виключити можливість утворення їх внаслідок нанесення ударів зжатими у кулак руками, для їх утворення необхідно використовувати тупий предмет з обмеженою травмуючою поверхнею. Механізм утворення тілесних ушкоджень в області грудної клітки під час проведення слідчого експерименту не вказаний (Том № 2 а.к.п. 165 - 166).

Відповідно до висновку експерта № 58 від 14.02.2019 року - не виключається можливість виникнення у ОСОБА_8 закритого перелому 10 ребра ліворуч внаслідок нанесення ударів руками та/або ногами. Таким чином не виключається можливість виникнення цього ушкодження при вказаному під час допиту ОСОБА_5 07.02.2019 року механізмі - нанесенні ударів ногами по тулубу. Характер виявленої у ОСОБА_8 черепно - мозкової травми виключає можливість виникнення її при нанесенні ударів тільки зжатими у кулак руками. (Том 3 а.к.п. 170 - 172).

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновки експертних досліджень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, підтверджують обставини, які покладені в основу зміненого обвинувачення щодо ОСОБА_5 , зауважень зі сторони потерпілого та обвинуваченого не надходило, крім того дані висновки не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена ??судом.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Проаналізувавши в своїй сукупності та окремо кожний всі вказані вище та досліджені в судовому засіданні письмові докази у даному кримінальному провадженні з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про те, що вони є логічні, послідовні, відповідають фактичним даним та обставинам кримінального провадження, які встановлені судом, у зв`язку з чим, суд приймає їх до уваги при постановленні вироку.
Оцінюючи досліджені судом документи, суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце, спосіб нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, сукупний аналіз усіх досліджених доказів по справі дає суду підстави для висновку про правильну кваліфікацію органом обвинувачення дій ОСОБА_15 за ст. 122 ч.1 КК України та повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у

вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_8 , тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив суд обрати відносно обвинуваченого м`яке покарання, крім того приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілого, відсутність у потерпілого претензій матеріального чи морального характеру, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, утримує неповнолітніх дітей та є інвалідом 3 групи, тимчасово не працює, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Відповідно до довідки ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6» обвинувачений ОСОБА_15 утримався під вартою з 08.07.2017 року по 21.12.2018 року (Том № 3 а.к.п. 214).

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та критичне ставлення до вчиненого.
Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини кримінального правопорушення поряд з тим, що ОСОБА_5 у вчиненому щиро покаявся, критично відноситься до своїх протиправних дій по відношенню до потерпілого, усвідомив негативні для потерпілого наслідки вчиненого злочину, попросив вибачення перед потерпілим, надавав грошові кошти на ліки для потерпілого, суд приходить до висновку, що для виправлення та запобігання вчинення нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті КК.
26 листопада 2015 року було прийнято Закон України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що набрав чинності 24 грудня 2015 року. Цим Законом було змінено ч.5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст.72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зазначити таке: Питання темпоральної дії ( тобто дії в часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст.ст. 4,5 КК України.
Залежно від напряму дії нормативно - правових актів у часі ( в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність) дія закону в часі може бути прямою, зворотною або переживаючою (ультра активною). Зворотна дія полягає в тому, що новий нормативно - правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом ( нормою) чинності. Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.
Положення ч.5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально - правові наслідки» у розумінні ч.2 ст. 4 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію у часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тому, нова редакція ч. 5 ст.72 КК України не може бути застосована до ОСОБА_15 в силу ч. 2, 4 ст. 5 КК України.

Отже ОСОБА_15 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08.07.2017 року по 21.12.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з вищевказаним на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) в строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 08.07.2017 року (з моменту затримання і обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до Ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області), по 21.12.2018 року (дату зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, відповідно до Ухвали Слов`янського міськрайоного суду Донецької області) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.366-371,373-376,395,532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за данною статею у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання, 08.07.2017 року.

У строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати строк його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в рамках даного кримінального провадження, а саме з 08.07.2017 року по 21.12.2018 року, у відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відбув покарання у виді позбавлення волі за цим Вироком, звільнивши його від відбуття покарання у зв`язку з повним відбуттям покарання.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту вважати припиненим.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1