Справа № 461/6262/19
Провадження № 1-кс/461/7258/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

19 серпня 2019 року заявники звернулися до суду із клопотанням про скасування арешту майна, покликаючись на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 31 травня 2018 року накладено арешт на причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_2 та причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_3 . На їх думку, станом на нині припинили існувати підстави для накладення арешту на вказане вище майно. Крім того, вони не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні і набули майно добросовісно на законних підставах.

У судове засіданні заявники не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Слідчий також не з`явився у судове засідання про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Суд вважає можливими проводити розгляд клопотання без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/3021/18 (Провадження №1-кс/461/3960/18) від 31.05.2018 року накладено арешт, серед іншого на причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_2 та причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_3 .

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; ) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що арешт майна має бути скасовано повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Матеріалами справи встановлено, що з моменту накладення арешту на причепи вказані вище пройшло достатньо часу, зокрема більше року. Крім того, слідчі дії щодо арештованих причепів та експертні дослідження, уже проведено слідчим, а будь-яких інших відомостей про необхідність проведення слідчих дій щодо вказаних причепів у слідчого судді немає, оскільки пропри те, що суд забезпечив слідчого можливістю з`явитися у судове засідання та надати пояснення з приводу обставин справи, останній на виклики суду не з`являвся.

На думку суду, тривале позбавлення права власників причепів користуватися ними, є порушенням їх права власності, гарантованого ст.41 Конституції України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна в частині користування є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Водночас, беручи до уваги, що кінцеве процесуальне рішення в рамках кримінального провадження прийнято не було, досудове розслідування на даний час не закінчено, в цілях запобігання можливості відчуження майна, враховуючи також що причепи визнані речовими доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що накладений арешт майна в частині заборони розпорядження арештований майном є доцільним.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що передача причепів на відповідальне зберігання не позбавить сторону обвинувачення можливості використовувати їх для проведення необхідних слідчих дій та експертиз.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування з поверненням на відповідальне зберігання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170,174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

клопотання задовольнити частково

Скасувати арешт, в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2018 року, на причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_2 та причеп марки «SCHMITZ» SKI 24 № НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Вищевказане майно повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1