Справа №463/3660/19
Провадження №1-кс/463/3024/19
У Х В А Л А

31 липня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши об`єднані в одне провадження скарги ОСОБА_3 на постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 09 липня 2019 року та від 17 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся із скаргами до слідчого судді на постанови слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 09 липня 2019 року та від 17 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000166 від 01.03.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.382 КК України. Просить скасувати вказані постанови.

Скарги мотивує тим, що він звертався із заявою від 18.03.2019 р. про залучення його у кримінальному провадженні №0000166 від 01.03.2019р. в якості потерпілого, однак слідчим ТУ ДБР розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено оскаржувані постанови про відмову у визнанні його потерпілим від 09 липня 2019 року та від 17 липня 2019 року. Вважає дані постанови безпідставними, невмотивованими та необґрунтованими.

В судовому засіданні скаржник подані скарги підтримав з наведених в них мотивах. Також пояснив, що кримінальне провадження №0000166 від 01.03.2019р. здійснюється за ч.2 ст. 382 КК України, по факту не виконання слідчим прокуратури Львівської області ОСОБА_5 рішення судів. Вважає, що злочином по вказаному кримінальному провадженню йому завдано моральну та матеріальну шкоду, яка полягає у необхідності неодноразового звернення до суду з метою захисту своїх прав. Крім цього зазначив, що він не зобов`язаний доводити факт спричинення йому шкоди, обов`язок доказування покладається на слідчого. В зв`язку з наведеним вважає, оскаржувані постанови незаконними. Також зазначив, що дійсно відмовився від дачі показів слідчому в якості свідка, оскільки являється потерпілим.

Слідчий в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скарги, дослідивши матеріали скарг слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З пояснень скаржника вбачається, що триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 382 КК України. Розслідування проводиться за фактом умисного невиконання рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Із змісту ч. 2 ст. 55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають у заявника автоматично, лише у випадку подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

09 липня 2019 року та 17 липня 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, які є аналогічними за змістом.

Із змісту оскаржуваних постанов вбачається, що такі винесені на підставі вимог ст. 55 КПК України в зв`язку з наявністю очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 злочином, який розслідується в межах кримінального провадження №0000166, не завдано шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В ході досудового слідства, а також підчас судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаними вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 382 КК України, заявнику завдана моральна, фізична або майнової шкода. Жодної інформації про завдану заявнику шкоду не містять також і подані до суду скарги та пояснення скаржника.

Отже, враховуючи наведене та керуючись принципом змагальності кримінального процесу, слідчий суддя дійшов висновку, що під час судового розгляду не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням скаржнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В зв`язку з чим підстав для задоволення скарг немає.

Крім цього вважаю за необхідне роз`яснити скаржнику, що він, як заявник у кримінальному провадженні наділений процесуальними правами передбаченими ст. 60 КПК України, зокрема подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи та давати пояснення.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні об`єднаних в одне провадження скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 09 липня 2019 року та від 17 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000166 від 01.03.2019р.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1