Провадження № 1-кп/760/2507/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002043 від 22 лютого 2016 р.по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимий, а саме: 12.11.2002 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 3 років позбавленням волі; 29.03.2007 року Жовтневим районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 25.09.2009 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту; 19.05.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 22.02.2016 приблизно о 12:40 годині з ОСОБА_7 з особою, провадження щодо якої зупинено (надалі Особа 1), знаходячись біля кіоску швидкого харчування, розташованого поблизу центрального входу до залізничного вокзалу станції Київ-Пасажирський, на пл. Вокзальній, 1 в Києві спільно з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження (надалі Особа 2), помітивши раніше незнайомого ОСОБА_5 з метою відкритого викрадення майна останнього, вступив у злочинну змову з Особою 1 та Особою 2. Реалізуючи свій злочинний умисел діючи у групі, спільно та узгоджено з Особою 1 та Особою 2 приблизно о 12:50 годині 22.02.2016 року ОСОБА_7 підійшов переду до потерпілого ОСОБА_5 , таким чином, щоб обмежити рух останнього. Після чого, ОСОБА_7 , діючи відповідно відведеної йому злочинної ролі висловив потерпілому вимогу надати їм грошові кошти, при цьому Особа 2, діючи в групі повідомив потерпілому, що вони збирають данину особам, які перебувають в місцях позбавлення волі, та продемонстрував потерпілому свої татуювання на руках. Особа 1, в свою чергу, став погрожувати потерпілому застосуванням щодо нього насильства. Потерпілий ОСОБА_5 сприймаючи дану погрозу за реальну, дістав гроші в сумі 20 гривень та передав їх ОСОБА_7 . В свою чергу Особа 1 почав словесно погрожувати потерпілому ОСОБА_5 фізичною розправою, та вимагати щоб останній віддав всі кошти які при ньому є, оскільки грошей у сумі 20 гривень недостатньо. При цьому, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір намагався своє правою рукою залізти до кишені потерпілого, однак в цей час потерпілий відхилився, після чого ОСОБА_7 почав словесно погрожувати потерпілому ОСОБА_5 фізичною розправою. Потерпілий ОСОБА_5 знову ж таки сприймаючи дані погрози за реальні, та хвилюючись за своє життя та здоров`я, дістав зі своєї кишені гаманець, після чого ОСОБА_7 діючи спільно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного матеріального збагачення, вихватив в нього з рук даний гаманець та дістав з гаманця всі гроші в сумі 1530 гривень, а порожній гаманець повернув потерпілому назад. При цьому, Особа 2 та Особа 1, згідно відведених їм ролей, діючи в групі, спостерігали за навколишньою обстановкою. Продовжуючи свої протиправні дії. Особа 2 наказав потерпілому ОСОБА_5 дістати свій мобільний телефон з якого витягнути сім карту та віддати йому, а якщо він цього не зробить, то його будуть бити. Потерпілий ОСОБА_5 хвилюючись за своє життя та здоров`я дістав з кишені штанів у які був одягнений мобільний телефон марки «Impresion ІМ smart», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ- 2: НОМЕР_2 , вартістю 1560 гривень з якого дістав свою сім-карту ммобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 та на вимогу ОСОБА_7 передав його йому. Заволодівши вище вказаним майном потерпілого, Особа 2, Особа 1 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3110 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.

Зазначив, що втрьох з Особою 1 та Особою 2 вони підійшли до потерпілого ОСОБА_5 та попросили 20 грн. на квиток. ОСОБА_5 дістав гаманець, а обвинувачений відібрав його, гроші витяг,а гаманець повернув. Після того Особа 2 забрав у потерпілого телефон, та вони разом пішли.

Вказав, що розкаюється у вчиненому. Шкоду потерпілому відшкодував повністю, потерпілий до нього претензій не має, про що написав заяву, яка наявна в матеріалах справи.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наданими прокурором доказами і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Вина обвинуваченого підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_5 . Так, потерпілий вказав, що 22.02.206 р. о 12.50 поїхав до Києва забрати зарплату. В Києві на вокзалі до нього підійшли троє, серед яких був ОСОБА_7 . Обвинувачений почав вимагати кошти, Особа 1 та Особа 2 йому не заважали, а навпаки, оточили його. Потерпілий дістав 20 грн. та віддав ОСОБА_7 . Особа 1 показав потерпілому татуювання та сказав, що вони збирають кошти для ув`язнених. Потерпілий їм відмовив. Тоді ОСОБА_7 поліз до кишені, а Особа 1 йому погрожував, сказав: «Якщо хочеш цілий та здоровий доїхати додому, давай гроші».

Після того, ОСОБА_7 забрав гаманець, витягнув з нього 1530 грн. та віддав йому гаманець назад. Особа 2 сказав; «Давай телефон». Він віддав телефон «Impresion ІМ smart» та вони пішли. Після цього потерпілий звернувся до поліції.

Вина обвинуваченого підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами:

1. Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 лютого 2016 р., в якому потерпілий вказав, що троє невідомих йому осіб відкрито заволоділи його грошовими коштами та телефоном.

2. Даними протоколу огляду місця події від 22 лютого 2016 р., згідно якого в службовому кабінеті № 2 приміщення чергового відділення станції «Київ-Пасажирський» був оглянутий телефон марки «Impresion ІМ smart», що був виявлений у Особи 2 (матеріали, стосовно якого виділені в окреме провадження);

3. Даними протоколу огляду місця події від 22 лютого 2016 р., згідно якого в службовому кабінеті № 2 приміщення чергового відділення станції «Київ-Пасажирський» був оглянутий гр. ОСОБА_7 , при якому були грошові кошти в сумі 1613 грн;

4. Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22 лютого 2016 р., виходячи із змісту якого ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, що незаконно заволоділа його грошима та телефоном під погрозою застосування насильства.

Враховуючи те, що обвинувачений раніше судимий за злочини майнового характеру, в тому числі за ч. 2 ст. 185 КК України та знову вчинив злочин, передбачений ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне при кваліфікації даного діяння застосувати кваліфікуючу ознаку «повторність».

Суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведеною, оскільки ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою групи осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Потерпілому від кримінального правопорушення завдана шкода в сумі 3110 грн., яка відшкодована шляхом повернення майна.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 9000 грн. з ОСОБА_7 , Особи 1 та Особи 2 солідарно.

Однак, в матеріалах справи міститься власноруч підписана заява потерпілого ОСОБА_5 , в якій він зазначає, що ОСОБА_7 відшкодував йому моральну шкоду в повному обсязі, а саме 4 000 грн., також зазначив, що будь-яких претензій до нього не має та просив застосувати до ОСОБА_7 ст. 69 КК України при винесенні остаточного рішення.

Зважаючи на вищенаведені факти, суд вважає, що заява, написана та підписана ним власноруч свідчить про повне та належне відшкодування шкоди, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, згідно характеристики наданої з ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом встановлено рецидив злочинів.

Обвинувачений являється раніше неодноразово судимою особою, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив та вкотре вчинив корисливий злочин, спрямований на заволодіння чужим майном. А тому, з урахуванням зазначених обставин провадження, віку, стану здоров`я, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений представляє суспільну небезпеку для оточуючих.

Оскільки виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим, правові підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Однак, враховуючи щире каяття обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування максимальної міри покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Обвинувачений обов`язки покладені на нього ухвалою про обрання запобіжного заходу виконував, не з`явився до суду внаслідок того, що був затриманий за підозрою у вчиненні іншого злочину, що є поважною причиною неявки до суду, а тому застава не підлягає зверненню в дохід держави або зверненню на виконання вироку в частині майнових стягнень, і її слід повернути заставодавцю.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 100, 182, 314, 318, 349, 373, 374, 349 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області 14.02.2018 року визначити остаточне покарання ОСОБА_7 , у виді позбавлення волі на строк чотири роки та чотири місяці.

Початок відбування строку покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбуття покарання за даним вироком, покарання, відбуте частково за вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.02.2018 починаючи з 14 вересня 2017 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону від 24.12.2015) зарахувати ОСОБА_7 строк затримання та попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 22.06.2016 р. по 23.01.2017 р. включно.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 відмовити.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави скасувати та повернути заставодавцю ОСОБА_8 , внесену нею на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва згідно квитанції № 856/з19 від 27.01.17 (призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_7 згідно ухвали від 23 січня 2017 р., код виду пл..101, ід. код ) суму застави в розмірі 64000,00 грн. (шістдесят чотири тисячі грн. 00 коп.).

Речові докази: гроші у сумі 1613 грн., які вилучені у ОСОБА_7 та передані на відповідальне зберігання потерпілому залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1