ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/771/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання
У Х В А Л А
іменем України

09 вересня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2019 року стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мізяківські Хутори Вінницького району, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст.185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 16.07.2016 року по день вступу вироку в законну силу. 15.03.2017 року.
Вінницьким міським судом м. Вінниця за ст.ст. 185 ч.3,70 ч.4, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк тримання під вартою з 08.11.2016 р. по день вступу вироку в законну силу.
Апеляційним судом Вінницької області від 15.03.2017 року за ст.ст. 185 ч.3,70 ч.4, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 16.07.2016 року, кінець строку: 07.09.2020 року,

в с т а н о в и л а:
Зазначеною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений має 2 заохочення, вину визнав не повністю, працевлаштований, участь у суспільно корисному житті установи приймає лише під контролем. Саморегулювання поведінки не завжди стійке, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження. Аналізуючи наведене, підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд не вбачав, оскільки досліджені судом матеріали не підтвердили того, що засуджений за період відбування покарання довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, у зв`язку з чим на думку суду він залишився суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих даних, тяжкості злочину за який він засуджений та значної частини невідбутого строку призначеного покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду,ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 31.05.2019 року був переведений до ВК №7 Голопристанського району Херсонської області, а тому не мав змоги подати апеляційну скаргу.

В підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що він має 2 заохочення, виконує всі вимоги адміністрації, працює на безоплатній основі, щоб довести своє виправлення. Має хвору тітку, яка потребує його догляду.
Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів провадження оскаржувана ухвала від 30.05.2019 року стосовно ОСОБА_7 була направлена йому лише 11.06.2019 року, на адресу Херсонської виправної колонії УДПТС України в Херсонській області № 61,а останній 31.05.2019 року був переведений до ВК №7 Голопристанського району Херсонської області, що позбавило його можливості своєчасно звернутись із апеляційною скаргою.

Оскільки наведені підстави є поважними, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення колегія суддів вважає за необхідно поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений має два заохочення за дотримання правил поведінки, працевлаштований

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки, останній вину повністю не визнав та вважає покарання занадто суворим.

07.12.2017 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у виді заміни покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.(протокол №35)

07.11.2018 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення ( протокол №22)
Так, засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення умисних тяжких злочинів, не зробив для себе належних висновків та знову вчинив нові, умисні злочини, через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що на думку колегії суддів, свідчить про схильність засудженого до вчинення злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що сумлінна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання була його обов`язком, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відомості щодо працевлаштування ОСОБА_7 , як однієї з підстав можливості застосування до нього умовно- дострокового звільнення теж не можуть бути визнані переконливими, оскільки, відомостей щодо періоду зайнятості засудженого в матеріалах провадження відсутні, а тому зробити стійкий висновок про на сумлінне ставлення засудженого до праці не можливо.
Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність заохочень у засудженого, його працевлаштування самі по собі не можуть бути визнані достатньою самостійною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Вказане в сукупності, свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2