Справа № 610/297/15
Провадження: 1-кп/645/777/19
У Х В А Л А
Іменем України

24 жовтня 2019 року м. Харків

колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» ОСОБА_9 , який діє на підставі довіреності,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001070 від 16 липня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2019 року ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та засуджено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточним призначенням покарання у виді 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі вказаного вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України та засуджено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточним призначенням покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Цивільний позов АТ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення майнової шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно майнову шкоду в сумі 7951 грн. 68 коп. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 року вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2019 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 19.09.2019 року кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України направлено на розгляд до Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2019 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів Фрунзенського районного суду м.Харкова: головуючий по справі - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.10.2019 року по вказаній кримінальній справі призначено підготовче судове засідання на 24.10.2019 року о 11 год. 00 хв., яке провести колегіально у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Крім того, встановлено, що відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 29.10.2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до 28.10.2019 року включно.

24.10.2019 року в підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при цьому прокурор посилалася на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинуваченими буде змінено запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти продовження відносно неї строків тримання під вартою. Більш того, наголошувала на доцільності задоволення її клопотання про зміну обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Зазначала, що під вартою вона перебуває з 17.07.2013 року, таким чином на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) період попереднього ув`язнення зараховується в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому нею фактично відбуто близько 12 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому обвинувачена вважає, що у випадку визнання її винною за висунутим обвинуваченням та засудження остаточний строк призначеного покарання не може перевищувати 13 років позбавлення волі, що відповідає положенням ч.1 ст.421 КПК України. При цьому просила врахувати, що вона раніше не судима, є матір`ю трьох неповнолітніх дітей, на час події злочину була вагітною та в умовах тримання під вартою народила дитину, під час тривалого перебування під вартою значно погіршився її стан здоров`я, належної медичної допомоги їй забезпечити в умовах СІЗО не можуть. Пред`явлене їй обвинувачення є необґрунтованим та не підтверджено належними і достатніми доказами, її утримання під вартою є безпідставним, адже жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не доведений. Крім того, обвинувачена наголошувала на порушенні її процесуальних прав в частині не вручення не менш ніж за 3 години копії клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 підтримала зазначену вищу позицію обвинуваченої.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження відносно нього строків тримання під вартою, просив задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з врахуванням того, що він має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Також обвинувачений наголошував на порушенні його процесуальних прав в частині не вручення не менш ніж за 3 години копії клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію обвинуваченого.

Представник потерпілого Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» - ОСОБА_9 при обговорюванні питання щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених підтримував думку прокурора та наполягав на задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наголошував, що завдана їх підприємству шкода і досі не відшкодована.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, під час вирішення питання щодо запобіжного заходу приходить до наступного.

Ч. 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На підставі рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, яким передбачалося, що за відсутності під час підготовчого судового засідання клопотань сторін кримінального провадження стосовно обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

При цьому Конституційний Суд України зауважив, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Враховуючи наведене, у ч.3 ст.315 КПК вміщено норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, то судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.

Виходячи зі змістовного аналізу рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року вбачається, що визнаючи неконституційними певні положення ч.3 ст.315 КПК України, малося на меті відновлення принципу рівності усіх учасників судового процесу, а також принципу незалежності та безсторонності суду на стадії підготовчого судового засідання, проте за наявності клопотань учасників судового провадження щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, суд не позбавлений можливості щодо їх вирішення, зокрема щодо вирішення питання продовження дії таких запобіжних заходів.

Вказані висновки узгоджуються з чинної редакцією ч.1 ст.197 КПК України, якою передбачено повноваження щодо продовження строків тримання під вартою як слідчого судді, так і суду під час судового провадження.

І навпаки, є хибними посилання обвинувачених на недотримання прокурором термінів подання клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , визначених положеннями ч.1 ст.199 КПК України, приймаючи до уваги, що редакцією ст.199 КПК України врегульовано порядок продовження строку тримання під вартою виключно слідчим суддею, тобто на стадії досудового розслідування.

Крім того, судова колегія наголошує, що положеннями ч.2 ст.184 КПК України закріплено необхідність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовуються необхідність застосування запобіжного заходу, в той час як під час судового засідання 24.10.2019 року в клопотанні прокурора йде мова про вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу, обраного раніше відносно обвинувачених.

Таким чином, вирішуючи по суті на стадії підготовчого судового засідання клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судова колегія виходить з наступного.

Запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов`язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються під час кримінального провадження слідчим суддею, судом з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131, 176, 181, 183 КПК України).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегією суддів вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його міцних соціальних зав`язків не узгоджуються з наявними в матеріалах справи даними щодо його засудження на підставі вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.201 року за ч.3 ст.101 КК України до 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, пов`язаного із настанням смерті потерпілого, відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також даними про те, що на момент подій злочину, у вчиненні якого на теперішній час обвинувачується ОСОБА_6 за місцем реєстрації він фактично не проживав, постійної роботи та офіційних джерел матеріального існування не мав.

Однак, враховуючи існування вище зазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а також враховуючи, що обвинуваченим повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, вчинених в тому числі проти життя та здоров`я особи, в наслідок чого сталася смерть потерпілої ОСОБА_11 , яка на момент вчинення відносно неї злочину виконувала службові обов`язки, в її віданні перебували грошові кошти Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», якими причетні до злочину особи незаконно заволоділи, при цьому завдана шкода не відшкодована, колегія суддів вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Також колегія суддів враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, або у виді довічного позбавлення волі (за виключенням обмежень, встановлених ч. 2 ст.64 КК України, для призначення даного виду покарання), з конфіскацією майна, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

Надані суду дані щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_5 низки захворювань, у сукупності з іншими обставинами, зазначеними вище, висновків судової колегії відносно доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовують, з врахуванням того, що вказані чисельні довідки підтверджують факт задовільного стану здоров`я обвинуваченої та отримання нею належної медичної допомоги в умовах тримання під вартою, можливість за станом здоров`я приймати участь у судових засідання.

Відхиляються судовою колегією при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , щодо безпідставності, бездоказовості та неузгодженості її обвинувачення з урахуванням того, що оцінку зібраним по справі доказам на стадії підготовчого провадження судом не здійснюється.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор.
Остаточну оцінку кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обвинувального чи виправдувального вироку судова колегія може надати за наслідками проведеного судового розгляду справи під час постановлення вироку.
Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 28.10.2019 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.12.2019 року.

Крім того, судова колегія, вислухавши учасників процесу, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, вважає, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами КПК України, та вважає можливим призначити справу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до судового розгляду, оскільки підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ст.314 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Таким чином, клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про призначення судового розгляду судом присяжних підлягає задоволенню, оскільки за вчинення інкримінованого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, санкцією відповідною статті КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Крім того, обвинуваченою ОСОБА_5 заявлено клопотання про надання їй дозволу під час перебування під вартою по даному кримінальному провадженню незалежно від місця тримання під вартою у установі попереднього ув`язнення вести телефонне спілкування та листування із її дітьми ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнім ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дітей ОСОБА_13 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ; прийомними батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у яких утримується її малолітній син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_17 , яка проживає: АДРЕСА_3 .

Учасники справи не заперечували проти заявленого клопотання.

Судова колегія, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження. Після набрання вироком законної сили листування здійснюється відповідно до закону.

Враховуючи, що ОСОБА_5 знаходиться під вартою, кримінальне провадження по за обвинуваченням перебуває в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова, судова колегія вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та дозволити їй під час перебування під вартою по даному кримінальному провадженню незалежно від місця тримання під вартою у установі попереднього ув`язнення вести листування із дітьми ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дітей ОСОБА_13 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ; прийомними батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у яких утримується її малолітній син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_17 , яка проживає: АДРЕСА_3 .

З урахуванням того, що чинним законодавством не передбачена можливість телефонного спілкування осіб, що утримуються під вартою, в цій частині клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, ст. 13 Закону України «Про попереднє ув`язнення», судова колегія,

постановила:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 04 листопада 2019 року о 12 год. 00 хв.
Розгляд кримінального провадження здійснювати судом присяжних.
Здійснити виклик в судове засідання присяжних у кількості семи осіб, яких визначити автоматизованою системою документообігу суду з числа осіб, які внесені до списку присяжних.

Одночасно зі здійсненням виклику повідомити присяжним їхні права та обов`язки, перелік вимог до присяжних, а також підстави для увільнення їх від виконання обов`язків припис про явку, а також обов`язок присяжного (чи іншої особи, яка одержала виклик для передачі його присяжному) невідкладно повідомити суд про причини неможливості явки.

Відбір присяжних здійснити після відкриття судового засідання.

В судове засідання викликати осіб згідно обвинувального акту.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 22 грудня 2019 року.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про надання дозволу вести переписку задовольнити.

Дозволити обвинуваченій ОСОБА_5 під час перебування під вартою по даному кримінальному провадженню незалежно від місця тримання під вартою у установі попереднього ув`язнення вести листування із дітьми ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дітей ОСОБА_13 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ; прийомними батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у яких утримується малолітній син ОСОБА_5 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_17 , яка проживає: АДРЕСА_3 ;

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3