ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1687/19 Справа № 196/1/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001009 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера за вислугою років, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 20 листопада 2018 року, з моменту його затримання.
Зарахувано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_7 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20 листопада 2018 року 02 год. 45 хв. до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 , витрати на проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 5/10.2/991 від 04.12.2018 в сумі 1144 гривень 00 копійок на користь держави; судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 5/10.2-990 від 20.12.2018 в сумі 1144 гривень 00 копійок на користь держави; судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 5/10.2/992 від 06.12.2018 в сумі 1144 гривень 00 копійок на користь держави; судової транспортно-трасологічної експертизи № 5/10.4/988 від 13.12.2018 в сумі 2860 гривень 00 копійок на користь держави; судової транспортно-трасологічної експертизи № 5/10.4/989 від 19.12.2018 в сумі 1144 гривень 00 копійок на користь держави; судової авто-технічної експертизи № 5/10.1/987 від 03.12.2018 в сумі 1144 гривень 00 копійок на користь держави.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Цим вироком умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, 19.11.2018 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автопоїздом у складі автомобіля «DAF FT 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно, належать ОСОБА_11 , здійснював рух по своїй смузі для руху в темну пору доби по автодорозі Н-31 сполученням «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», яка має по одній смузі для руху в кожному з напрямків, та проходить по території Царичанського району Дніпропетровської області, з боку смт. Царичанка у напрямку смт. Петриківка.
Під час руху по вищевказаній ділянці дороги водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заздалегідь позбавив себе можливості своєчасного реагування на небезпеку для руху або перешкоду, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, маючи об`єктивну можливість, при необмеженій видимості та обзорності, завчасно виявити перешкоду у вигляді автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_12 , під керуванням останнього, що стояв на Т-подібному перехресті автодороги Н-31 сполученням «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» з автодорогою до с.Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, на 63 км +127 м в напрямку руху до смт.Петриківка у смузі руху вищевказаного автопоїзду з ввімкненими габаритними вогнями, ближнім світлом фар та лівим покажчиком повороту, з метою здійснення лівого повороту, або розвороту допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «DAF FT 95 XF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Після зіткнення автопоїзду у складі автомобіля «DAF FT 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_5 , останній у некерованому стані виїхав на зустрічну смугу для руху, де на Т-подібному перехресті автодороги Н-31 сполученням «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» з автодорогою до с. Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області зіткнувся передньою частиною з передньою частиною автопоїзду у складі автомобіля «MAN TGX 26.400», реєстраційний номер НОМЕР_7 з причепом «KRONE ADP 27», реєстраційний номер НОМЕР_8 , які на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 та НОМЕР_10 відповідно, належать ОСОБА_13 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в напрямку автодороги Н-31 сполученням «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» зі сторони смт. Петриківка в напрямку смт. Царичанка.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9.а)., 12.2., 12.3. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9. Водієві забороняється:
а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу»;
п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
Порушення водієм ОСОБА_7 п. 12.3. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди зіткнення транспортних засобів.
Невідповідності в діях водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.3., Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, в результаті якої водію автомобіля «Hyundai Tucson», ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травма тіла - крововилив в м`яких покривних тканинах голови; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою; садна лоба та верхньої губи -з ліва і праворуч та перенісся. Переломи ребер з двох сторін по кільком анатомічним лініям ( - праворуч: по середньо-ключичній лінії -2,3,4,5,6,7,8 ребер. 2 -е ребро поламане також по передньопахвовій лінії; зліва по передньопахвовій лінії - 2,3,4,5,6,7 ребер.); крововилив в прикореневому відділі легень і у епікард лівого передсердя, крововиливи під плеврою легень з переходом у глибину тканин їх; розрив правої легені, двосторонній гемоторакс, множинні розриви печінки - біля 3000 мл рідкої крові у черевній порожнині; крововилив у навколо ниркову клітковину правої нирки з переходом на поза черевну клітковину; крововиливи у товщі брижі кишковика; уламковий перелом лівого надколінника; садна передньої поверхні правого коліна і верхньої третини правої гомілки; лівого коліна і гомілки. Вище вказані тілесні ушкодження виникли за деякий час до настання смерті, при дорожньо-транспортній пригоді, від дії тупих твердих предметів чи при ударі об такі і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . о 22 год. 15 хв. в КЗ «Царичанська районна лікарня» ДОР, від сумісної тупої травми тіла з переломами кісток скелету і ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком внутрішньої кровотечі і малокрів`я внутрішніх органів, що підтверджується даними судово-медичного та додаткових методів дослідження трупу.
Вище вказані тілесні ушкодження виникли за деякий час до настання смерті, при дорожньо-транспортній пригоді, від дії тупих твердих предметів чи при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салона автомобіля.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції в частини призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України не більше 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, визнав свою вину у скоєному, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілої сторони, активно сприяв розкриттю злочину, пенсіонер за вислугою років, займався суспільно-корисною працею, має матір віком 72 роки, яка потребує допомоги і догляду.
Вказує, що П`ятихатським міськрайонним відділом філії Державної установи Центр пробації в Дніпропетровській області складено досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , якою надана позитивна характеристика та невеликі ризики у скоєнні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 в подальшому.
На думку захисника, суд першої інстанції поверхнево дослідив вказану сукупність обставин та призначив покарання з порушенням пропорцій скоєного, особи винного та достатності покарання.
Потерпіла ОСОБА_9 в запереченнях на апеляційну скаргу, просить призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Вважає, що призначення менш суворого покарання, буде не достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор, представник потерпілої та потерпіла заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи захисника ОСОБА_8 щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має пристарілу матір віком 72 роки, яка потребує допомоги, досудову доповідь, згідно якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є середній та ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, - середній, а також поведінку обвинуваченого до злочину і після нього, а саме, що він грубо порушив вимоги ПДР України та з метою уникнути відповідальності обвинувачений намагався зникнути з місця події, не надавши першої медичної допомоги потерпілому, також, враховано думку потерпілої.
Крім того, суд взяв до уваги щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину і визнав це обставиною, що пом`якшує покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відніс керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Повною мірою врахувавши всі вказані обставини та особу винного, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованого йому злочину з застосуванням до останнього положень ч. 5 ст. 72 КК України та обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у максимальному його строку.
Підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості немає.
Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується, та з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обставини, на які посилається захисник, були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку, достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про те, що призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.
Захисник не посилається на конкретні обставини, що не були враховані судом, обмежуючись загальними міркуваннями щодо неналежної оцінки відомостей про особу обвинуваченого, які колегія суддів, не погоджуючись із захисником, вважає такими, що враховані судом першої інстанції достатньою мірою.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4