Провадження № 1-кс/752/9435/19
У Х В А Л А
Іменем України
01.10.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю захисника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні подану в порядку п.7 ч.1 ст. 303 КПК України скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову від 17.09.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про проведення слідчої дії в рамках кримінального провадження №0000677 від 23.03.2018 року, слідчий суддя,
Встановив
В провадження слідчого судді надійшла вказана скарга захисника ОСОБА_3 , в обґрунтування якої він посилається на невідповідність постанови слідчого ОСОБА_5 від 17.09.2019 року вимогам ст. 110 КПК України через відсутність належного обґрунтування відмови в задоволенні клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_6 . Посилається, що зазначена постанова свідчить про невиконання слідчим передбачених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження щодо забезпечення повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або на перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

В клопотанні слідчому від 22.08.2019 року було обґрунтовано, що допит свідка ОСОБА_6 охоронця адміністративної будівлі Київської місцевої прокуратури № 4, надасть можливість для досудового розслідування отримати відомості про факти звернення до ОСОБА_4 з боку ОСОБА_7 , який у квітні 2018 року приходив до приміщення прокуратури та запрошував на спілкування ОСОБА_4 , наполягаючи на спілкуванні у приватній обстановці; про суть звернень, про наявність або відсутність пропозиції надання ОСОБА_7 прокурору ОСОБА_4 неправомірної вигоди та інші відомості, які можуть бути повідомлені свідком. Допит вказаного свідка має значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Статтею 65 КПК України передбачено, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відмову в задоволенні його клопотання про допит вказаного свідка вважає незаконною.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав доводи скарги.

Про час і місце розгляду скарги повідомлявся слідчій Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 .
Судом отримано лист за підписом слідчого ОСОБА_5 про розгляд скарги у відсутність слідчого. Клопотань про відкладання розгляду скарги не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення та дослідивши залучені до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_3 .

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено в задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Захисник ОСОБА_3 є належним суб`єктом оскарження постанови слідчого ОСОБА_5 , оскільки вказаною постановою відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення слідчої (розшукової) дії у даному кримінальному провадженні.

Передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України строк подання скарги протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, який починається з дня отримання особою копії рішення слідчого, захисником ОСОБА_3 дотримано.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000677 від 23.03.2018 року ОСОБА_4 25.07.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З тексту повідомленої підозри вбачається, що за версією органу досудового розслідування, у прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 не пізніше березня 2018 року виник намір отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_7 за вчинення дій в його інтересах - сприяння у призначені судом покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі. В подальшому, 18.05.2018 року, із залученням до схеми дій з отримання неправомірної вигоди інших осіб, ОСОБА_4 була отримана неправомірна вигода у сумі 2000 доларів СЩА, які були залишені ОСОБА_7 у визначеному заздалегідь місці, після розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Є слушними доводи захисника ОСОБА_3 про невідповідність оскаржуваної постанови слідчого ОСОБА_5 від 17.09.2019 року вимогам ст. 110 КПК України.

З тексту постанови вбачається, що в ній міститься посилання на неотримання об`єктивних відомостей про присутність ОСОБА_6 при розмовах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що, на думку слідчого, свідчить про те, що ОСОБА_6 самостійно, об`єктивно не сприймав інформацію, яка має значення для кримінального провадження.

Проте, відсутність в постанові посилання на те, яким чином були отримані вказані відомості, дає підстави для висновку, що слідчим не перевірялася присутність свідка ОСОБА_6 на своєму робочому місці у квітні 2018 року, коли, як стверджував у клопотанні адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_7 приходив до приміщення прокуратури та запрошував на спілкування ОСОБА_4 . Висновок слідчого про те, що ОСОБА_6 не сприймав самостійно інформацію, яка має значення для досудового розслідування, є лише припущенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України визначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Геннадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» вказано, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що ініційований стороною захисту допит свідка ОСОБА_6 - охоронця адміністративної будівлі Київської місцевої прокуратури № 4, надасть можливість перевірити твердження сторони захисту щодо приватного спілкування ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 у квітні 2018 року за ініціативою ОСОБА_7 , який приходив до приміщення прокуратури та запрошував ОСОБА_4 на розмову. Таким чином, ОСОБА_6 є свідком у розумінні ст. 65 КПК України як особа, якій можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Допит вказаного свідка сприятиме повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні.

За такого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, не ґрунтується на законі вимога скарги про встановлення строку для проведення допиту свідка ОСОБА_8 7 днів з моменту постановлення ухвали, оскільки у ст. 114 КПК України, на положення якої в цій частині посилається адвокат, йдеться про право суду встановити розумний процесуальний строк у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом. Проте, КПК України не передбачає граничного строку проведення допиту свідка.

Також відсутня потреба дублювати в ухвалі вимоги закону ч.6 ст. 223 КПК України щодо умов проведення слідчої (розшукової) дії, що здійснюється за клопотанням сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 303-306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвалив
Скаргу захисника ОСОБА_3 - задовольнити.
Постанову від 17.09.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 від 22.08.2019 року про проведення слідчої дії в рамках кримінального провадження №0000677 від 23.03.2018 року скасувати.
Зобовязати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 або іншого слідчого зі складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні провести допит як свідка ОСОБА_6 , який працює в Київський місцевій прокуратури № 4 (охоронця адміністративної будівлі прокуратури).
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя