Справа № 755/6939/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2866/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянки Республіки Молдова, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Калфа, Республіка Молдова, громадянки Республіки Молдова, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України,-
Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. На переконання суду першої інстанції висунуте обвинувачення ОСОБА_18 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) за ч. 3 ст. 186 КК України, кожному окремо, є суперечливим, неоднозначним, таким, що не містить чіткого формулювання висунутого обвинувачення, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції вказав, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, прокурором не зазначено ступінь участі і роль кожного обвинуваченого у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 3 ст.186 КК України, а обвинувачення (кожного окремо) зведено до однакового змісту. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.3 ст.186 КК України кожному окремо обвинуваченому зведено до того, що вони діяли з єдиним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, хоча у обвинувальному акті зазначено, що до житла потерпілого проникли та відкрито викрали майно ОСОБА_19 лише ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), а обвинувачені ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) чекали на останніх в автомобілі, а отже на думку суду першої інстанції, обвинувачення трактує їх дії, як співучасників у ролі пособників, але не зазначає про це, крім того у цьому випадку умисел таких осіб полягає у сприянні виконавцям злочину, а не дублюється з умислом виконавця.
Також, на думку суду першої інстанції, в обвинувальному акті не сформульовано чітко обвинувачення за ч.3 ст.186 КК України щодо кожного обвинуваченого, в тому числі щодо обвинувачених ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), а саме не вказано роль кожного відповідно до ст. 27 КК України, які дії вчинив кожен з них під час грабежу за інкримінованим епізодом, не зазначено спосіб вчинення злочину кожним з обвинувачених, що є порушенням ч.5 п.2 ст.291 КПК України, відповідно до вимог якої в обвинувальному акті повинні бути зазначені фактичні обставини справи з вказівкою на час, місце, спосіб та інші обставини справи, а також форму вини, мотив і мету кримінального правопорушення.
Крім того, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_20 ( ОСОБА_16 ) кваліфіковані як дії простого виконавця (співвиконавця) за ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Проте при викладі фактичних обставин за інкримінованим епізодом злочину, прокурором не сформульовано чітко обвинувачення щодо ОСОБА_20 ( ОСОБА_16 ) та інших обвинувачених ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), а саме не вказано роль кожного з них відповідно до ст. 27 КК України, які дії вчинив кожен з них під час заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та не зазначено спосіб вчинення злочину кожним з обвинувачених, що є порушенням ч.5 п.2 ст.291 КПК України.
Також в оскаржуваній ухвалі суд вказує на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_20 ( ОСОБА_16 ) вступив у злочинну змову із ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), проте в подальшому, під час викладення фактичних обставин інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 190 КК України про участь у ньому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) взагалі не зазначено та діям останнього, за умови його участі у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), не надано відповідної правової кваліфікації.
Враховуючи указані порушення в своїй сукупності та не вдаючись до оцінки правильності кваліфікації дій обвинувачених в цілому, на цій стадії кримінального процесу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний обвинувальний акт не містить коректну фабулу обвинувачення, та її юридичне формулювання (формулювання обвинувачення), що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, роз`яснити в подальшому суть обвинувачення та порушує право обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення, а тому, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року скасувати у зв?язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наведені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі недоліки обвинувального акту в частині форми викладення змісту і опису обставин кримінальних правопорушень та їх кваліфікації, не можуть бути перешкодою до призначення судового розгляду на підставі поданого до суду обвинувального акту, оскільки він містить чітке формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин. Зазначає, що в обвинувальному акті викладаються ті обставини кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленими. Посилається на положень ст. 337 КПК України, відповідно до яких суд здійснює судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту. При цьому зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 337 КПК України прокурор має право під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитись від підтримання державного обвинувачення. Вважає, що допущенні судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали порушення вимог п.3 ч.3 ст. 314, ст. 291 КПК України перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи захисника, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Дніпровського районного суду Київської м.Києва від 19 серпня 2019 року, підставою для повернення обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), є неконкретність обвинувачення сформульованого органом досудового розслідування щодо кожного обвинуваченого, зокрема, на думку місцевого суду, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення прокурором не зазначено ступінь участі і роль кожного обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України. Крім того, на думку суду першої інстанції, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають правовій кваліфікації дій обвинувачених, зазначеній в обвинувальному акті. Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ).
Зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні за ознаками вчинення громадянами ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України, вбачається, що він складений старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУ НП в м.Києві у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Зокрема, обвинувальний акт, щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинувачених та потерпілих; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; посилання щодо не встановлення обставин, які б пом`якшували чи покарання, та зазначення обставини, що його обтяжують, дату та місце складення і затвердження обвинувального акту. При викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені місце, час, мотив інкримінованого обвинуваченому злочину. До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваних та їх захисників про отримання його копії. Обвинувальний акт підписаний слідчим, а також підписаний та затверджений прокурором.
Також, сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) у вчиненні інкримінованих їм злочинах містить в собі і відомості про час і місце його вчинення, мотив та роль кожного з обвинувачених при вчиненні кримінальних правопорушень, що повністю спростовує висновки суду першої інстанції щодо неконкретності обвинувачення.
Таким чином, всупереч висновків суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення до прокуратури, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у суду першої інстанції були відсутні.
Крім того, звертає на себе увагу та обставина, що обґрунтовуючи підстави повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) прокурору, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального провадження та правильності правової кваліфікації дій обвинувачених, що на стадії підготовчого провадження є недопустимим.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляд.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів
Призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
_________________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4