ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/6837/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1896/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186,
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ст.128 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;
- ст.128 КК України 1 рік обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок матеріальної шкоди 2850 грн. та в рахунок моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Вказаним вироком встановлено, що 12.08.2018 приблизно о 16-00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 316-Ж, біля АЗС «Родник», побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка рухалась по проспекту Гагаріна по пішохідній доріжці неподалік вказаного будинку. У ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я, реалізуючи який ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, наздогнав ззаду ОСОБА_10 та з метою відкритого заволодіння її майном застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я, а саме ривком висмикнув з обох вух останньої золоті сережки, чистою вагою золота 2,13 г та вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3555 від 25.09.2018 1293 грн 91 коп. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, 19.08.2018 приблизно о 14-15 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 310, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка рухалась по проспекту Гагаріна поблизу вказаного будинку. У ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , реалізуючи який ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, підійшов до ОСОБА_9 плечем до плеча, після чого, обхвативши шию ОСОБА_9 , повалив її на землю, при цьому намагаючись вирвати з рук останньої її мобільний телефон «Samsung j5», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3585 від 25.09.2018 2400 грн, але не зміг цього зробити з-за опору останньої, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, схопив лівою рукою за ліве вухо ОСОБА_9 намагаючись зірвати з вуха золоту сережку, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3585 від 25.09.2018 1203, 42 грн, спричинивши їй при цьому тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2953/2018 від 11.09.2018, а саме: садна на верхній губі, лівій вушній раковині, шиї, руках, правій нозі, ділянка відсутності волосся на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Однак ОСОБА_9 , опираючись противоправним діям ОСОБА_7 вкусила за палець правої руки останнього, внаслідок чого ОСОБА_7 різко смикнув свою руку на себе та при цьому сережку з вуха не зірвав. Після чого, не змігши подолати активний опір потерпілої, ОСОБА_7 , та не вчинивши усіх дій які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, з місця злочину втік.
19.08.2018 приблизно о 14-15 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 310, за вищевказаних обставин вчинив незакінчений замах на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , під час якого, здійснюючи активний опір противоправним діям ОСОБА_7 , ОСОБА_9 укусила останнього за великий палець правої руки, від чого той різки смикнув свою руку на себе для уникнення болю та при цьому необережно пошкодив два нижніх передніх зуби потерпілої ОСОБА_9 , спричинивши їй, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2953/2018 від 11.09.2018, повний травматичний вивих 31, 41 зубів з наявністю травматичного періодонтиту 42 зубу, який призвів до втрати вказаних зубів, відповідно до ст. 58 п.б) «таблиці № 2 «инструкция о порядке организаций та проведення врачебно-страховой экспертизы» Министерства финансов СССР от 08.01.1986 г», що складає 10% втрати загальної працездатності і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до втрати загальної працездатності від 10% до 33 %.
Крім того, 19.08.2018 приблизно о 14-30 годині ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 318-Б, біля АЗС «АNP», побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка рухалась по проспекту Гагаріна поблизу вказаного будинку. У ОСОБА_7 виниклий злочинний умисел на відкрите заволодіння її майном, реалізуючи який, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, наздогнав ззаду ОСОБА_11 та з метою відкритого заволодіння її майном застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров*я, а саме ривком висмикнув з обох вух останньої золоті сережки, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3556 від 20.09.2018 1918, 91 грн. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, 23.08.2018 приблизно о 11-15 годині ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна, 28, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_12 , яка рухалась уверх по вулиці Південнопроектній. У ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння її майном, реалізуючи який ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, наздогнавши ззаду ОСОБА_12 , з метою відкритого заволодіння її майном застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я, а саме ривком висмикнув з обох вух останньої золоті сережки, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3554 від 21.09.2018 1968 грн 74 коп. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, 28.08.2018 приблизно о 11-15 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 318-Б, біля АЗС «АNP», побачив раніше незнайому йому ОСОБА_13 , яка рухалась по проспекту Гагаріна поблизу вказаного будинку. У ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння її майном, реалізуючи який, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, наздогнав ззаду ОСОБА_13 та з метою відкритого заволодіння її майном застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я , а саме ривком висмикнув з обох вух останньої золоті сережки, вартістю згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи № 3551 від 24.09.2018 2392, 88 грн, спричинивши ОСОБА_13 тілесні ушкодження, а саме: садна на передній поверхні мочки правої та лівої вушної раковини, які згідно з висновком судової медичної експертизи № 09-2926/2018 від 07.09.2018, відносяться до легких тілесних ушкоджень, та які не є небезпечними для життя чи здоров*я. Після чого, ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 та прокурор у кримінальному провадженні подали на нього апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.403 КПК України.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду в частині призначеного покарання та розміру стягнення моральної шкоди змінити та пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначив, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання та вирішення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди не прийняв до уваги, що він вчинив злочини у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, щиро покаявся, визнав провину в повному обсязі, а також не враховано, що він раніше не судимий.

30 вересня 2019 року обвинувачений подав до Харківського апеляційного суду клопотання про зарахування йому в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).
Також 30 вересня 2019 року обвинувачений подав до Харківського апеляційного суду клопотання про виклик в судове засідання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки деякі з них не брали участь в судовому розгляді в суді першої інстанції, однак в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції від нього відмовився.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування свого апеляційного прохання послалася на те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що обвинувачений визнав себе винним в повному обсязі, щиро покаявся, не заперечував проти заявленого цивільного позову, виявив бажання як найскоріше відшкодувати завдану шкоду. Також судом не враховано в повній мірі те. що обвинувачений раніше не судимий та має батьків пенсійного віку.

Заслухавши доповідь судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили пом`якшити призначене покарання; думку прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційні скаргизадоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у повній відповідності до норм КПК України та слушно дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ст.128 КК України.

Клопотання обвинуваченого щодо виклику в судове засідання потерпілих, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_13 були допитані під час судового розгляду (а.с.222-223), потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , надали суду першої інстанції заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності (а.с.30, 52, 53).

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, а також враховано досудову доповідь органу з питань пробації, відповідно до якої виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Відповідно до ст.66 КК України судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття. Судом також вірно встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання.
З приводу тверджень апелянтів стосовно того, що судом неналежно дотримано враховані обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, повністю спростовуються висновками суду, що наведені в оскаржуваному вироку. Посилання в апеляційних скаргах на наявність інших обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є необґрунтованими, оскільки ані матеріали кримінального провадження, ані апеляційні скарги не містять будь-яких відомостей на підтвердження вказаних в апеляційних скаргах обставин.
На думку колегії суддів, зазначені вище обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про антисоціальну спрямованість його поведінки, а досудова доповідь органу пробації свідчить про схильність до вчинення злочинів.

Отже, суд першої інстанції, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши відомості про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі у межах, що встановлені санкціями ч.2 ст.186, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та у виді обмеження волі, що встановлено санкцією ст.128 КК України, які хоча і передбачають інші альтернативні види покарань, але відносно ОСОБА_7 - призначення більш м`якого виду покарання або звільнення від відбування покарання з випробуванням - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення. Такий вид і міра покарання, що призначений судом першої інстанції, із застосування саме принципу часткового складання покарань на підставі ч.1 ст.70 КК України, на думку колегії суддів, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за умисні злочин середньої тяжкості, що вчинені обвинуваченим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, внаслідок чого відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.
Що стосується клопотання обвинуваченого про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року)., то колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.186, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ст.128 КК України, після 21 червня 2017 року.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), також належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.
Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4