ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 583/3031/19
Провадження № 11-кп/818/3295/19 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , до 24 години 17 листопада 2019 року.

Судове рішення мотивоване тим, що існують ризики, передбачені 1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду та слідства.

При цьому суд врахував дані про особу обвинуваченого та тяжкість злочину, який йому інкримінується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити запобіжний захід, постановити нову ухвалу якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині продовження строків тримання під вартою, вважає його необґрунтованим.

Вказує, що ухвала містить шаблонні фрази, є формальним, а також не враховує фактичні обставини справи. Крім того рішення районного суду є невмотивованим.

Обгрунтованість підозри не доведена.

Також вказує, що батьки обвинуваченого вказували, що сина ніхто не розшукував, правоохоронні органи не вживали заходів щодо встановлення місцезнаходження обвинуваченого, не вручали повістки.

Більш того не заводилася оперативно-розшукова справа категорії Розшук.

Наголошує, що ОСОБА_7 незаконно було оголошено у розшук, його місцезнаходження було відоме.

Вказує, що змінене обвинувачення було вручено всупереч ч.1 ст. 42 КПК України дядькові ОСОБА_9 та батьку ОСОБА_10 .

Повідомляє, що у клопотанні прокурора відсутні дані про особу обвинуваченого.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз.

Таким чином вважає, що домашній арешт з покладенням обов`язків на обвинуваченого забезпечить запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Із клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що зібрані під час досудового розслідування докази обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, а саме за ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

При цьому, колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_7 , який не працює, законних джерел заробітку не має, розлучений і не раніше не судимий.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до матеріалів провадження, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи. Такі злочини носять підвищену суспільну небезпеку.

Більш того ОСОБА_7 інкримінується вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім іншого ОСОБА_7 27 лютого 2019 року був оголошений у розшук. Після чого обвинувачений був затриманий 26 червня 2019 року у місті Київ.

Такі відомості, на думку колегії суддів, поряд з іншими, додатково свідчать про існування ризику переховування обвинуваченим від суду, оскільки будучи повідомленим про підозру, обвинувачений виїхав до іншого міста, не повідомивши про це ані суд ані слідчого.

Доводи захисника про те, що обвинувачений не переховувався від суду та слідства не заслуговують на увагу, з огляду на викладені вище обставини.

Крім того сам захисник у своїй апеляційній скарзі вказує, що змінена підозра була вручена родичам обвинуваченого ОСОБА_7 , а не самому обвинуваченому, що додатково свідчить про ігнорування обвинуваченим свого обов`язку з`явитися до слідчого та суду.

Доводи захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого також не заслуховують на увагу, оскільки в матеріалах виділеного судового провадження такі відомості відсутні.

Не надані такі відомості про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого і суду апеляційної інстанції.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, які інкримінуються ОСОБА_7 , наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховуватися від суду та слідства, та з урахуванням даних про особу обвинуваченого та тяжкості пред`явленого обвинувачення, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді