Справа № 456/2263/17
Провадження № 1-кс/456/738/2019
УХВАЛА

іменем України

31 липня 2019 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 на постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 29.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001441, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 29.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001441 скасувати.

В обгрунтування вимог скарги в судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_7 пояснив, що слідчим 29.03.2019р. було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважає, що дану постанову прийнято передчасно оскільки, з моменту винесення ухвали від 20.12.2018р. про скасування постанови слідчого від 24.11.2018р. по сьогоднішній день, тобто протягом 4 місяців, слідчим жодних слідчих дій не вчинялося, одночасні допити потерпілої ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 із свідком ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_11 не проведено, комісійну судову - автотехнічну експертизу не проведено і не надано експертам належний і достатній обсяг вихідних даних, на основі яких експерти зможуть зробити категоричний і вичерпний висновок щодо оцінки дій кожного із учасників ДТП у дорожній обстановці, що склалась.
Дана постанова про закриття кримінального провадження від 29.03.2019 р. вмотивована тим самим, що і постанова про закриття даного кримінального провадження від 24.11.2018 року. А саме тим, що у водія автомобіля «Citroen Jumpy» р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 не було технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом застосувань своєчасного екстренного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.
В основу висновку слідчого про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, аналогічно покладено показання потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , висновок експерта № 3646 від 05.09.2016 року, висновок експерта № 3647 від 17.11.2016 року, висновок № 35 від 14.02.2017 року, висновок експерта №1/1232 від 12.11.2018 року.
Вважає, що постанову слід скасувати із підстав того, що є розбіжності у показах потерпілої, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які дають суперечливі покази і таким чином зміст показань потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , дає підстави для висновку про те, що між ними існує певна розбіжність. А саме, показання потерпілої не узгоджуються із показаннями вище вказаних свідків, в частині того, коли і в якому місці водій автомобіля ОСОБА_8 виявив пішохода ОСОБА_5 , оскільки остання показала, що уже перебуваючи на проїзній частині дороги подивилась по сторонам і не побачила автомобілів, що рухались по дорозі, тоді як ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стверджують, що виявили ОСОБА_5 , коли вона вибігла із задньої частини припаркованого автомобіля. Тобто, із показань останніх потерпіла раптово опинилась на проїзній частині дороги.
З?ясування цієї обставини істотно впливає на вирішення питання чи зміг ОСОБА_8 , з моменту виявлення ОСОБА_5 , застосувати екстренне гальмування, для уникнення зіткнення, що у ході досудового розслідування має визначальне значення для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_8 складу злочину передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.
Вважає, що слідчим не вжито усіх необхідних заходів для досягнення завдань кримінального провадження, а саме не проведення ряд слідчих дій, для усунення розбіжностей у показаннях осіб, інформація якими надана, має важливе значення для кримінального провадження. Зокрема, слід провести одночасні допити потерпілої ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 із свідком ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_11 ..
Щодо наявних в матеріалах справи експертиз вказав, що експертизи № 35 від 14.02.2017 року та № 1/1232 від 12.11.2018 року, то їх мотивувальна частина свідчить про те, що висновки експертів грунтувались на вихідних даних, які були надані слідчим для проведення експертизи, тобто на тих доказах, які були наявні в матеріалах кримінального провадження.
Оскільки у ХОДІ досудового розслідування СЛІДЧИМ не усунуто ряд розбіжностей та не з`ясовано обставини, що у своїй сукупності мають значення для кримінальною провадження, стверджувати про категоричність та достатність висновків експертиз №35 від 14.02.2017 року та № 1/1232 від 12.11.2018 року, на підтвердження відсутності в діянні кримінального правопорушення, є передчасним.
Окремо зазначив, що слідчим так і до часу розгляду скарги не було надано можливості ознайомитися з належно сформованим кримінальним провадженнямтому, підтримує скаргу і просить її задоволити.

Прокурор ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що підстав для задоволення скарги немає, дії слідчого відповідають вимогам КПК України, постанова є законною і мотивованою, є проведені експертизи, які підтверджені обставинами справи тому, в задоволенні скарги слід відмовити.

Слідчий ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що кримінальне провадження йому було передане від іншого слідчого, ним проведено всі необхідні слідчі дії.

Після скасування постанови у 2018р. ним було проведено одночасний допит потерпілої ОСОБА_5 з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час допиту брали участь законні представники потерпілої та їх представник адвокат ОСОБА_7 , і представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_19 .. Під час допиту всі дані особи мали змогу поставити уточнюючі запитання з приводу усунення розбіжностей в показах. Зазначив, що даний допит знімався на відеозапис.

Експертам надавалися всі матеріали кримінального провадження, в тому числі і матеріали слідчого експерименту, а також схема до протоколу огляду місця ДТП.

Як згідно первинного висновку експертизи №35 від 14.02.2017 року встановлено, що при вихідних даних водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору є факт виходу (чи вибігу) пішохода ОСОБА_5 на смугу руху автомобіля марки «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 , на такій віддалі до останнього, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду так і згідно висновку експерта №1/1232 від 12.11.2018 року встановлено, що в обстановці даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 під час руху в юзовому стані, погасив частину дійсної швидкості в 54..57 км/год. Виходячи із віддалі, на яку могло бути відкинуте тіло пішохода від місця наїзду до кінцевого положення, безпосередньо в момент наїзду швидкість руху автомобіля «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 могла складати біля 32 км/год. Швидкість руху автомобіля «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 . на початку слідів гальмування могла становити величину орієнтовано 54...57 км/год. В даній дорожній ситуації, пішохід ОСОБА_5 повинна була керуватись вимогами п.п. 4,7; 4,8; 4,10; та 4,14 а), б), чинних ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був керуватись технічними вимогами п. 12.3 чинних ПДР України. При заданих вихідних даних, швидкості руху автомобіля «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 в 55...60 км/год., у його водія ОСОБА_8 не було технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору прц заданих вихідних даних, необхідною і достатньою умовою настання даного автонаїзду став факт виникнення водію ОСОБА_8 небезпеки для руху (момент, коли водій мав об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода, з-за задньої частини нерухомого автомобіля) на такій відстані, на якій він вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним автомобіль «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_1 до місця наїзду, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.
Окремо зазначив, що в період досудового розслідування представник потерпілої знайомився з матеріалами провадження, дійсно вже після закриття не ознайомлювався.

На підставі наведеного вважає, що постанова винесена законно, з врахуванням висновків експертиз тому, в задоволенні скарги слід відмовити.

Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого, прокурора встановлено, що відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Питання про притягнення до участі у справі інших осіб чи органів статтею не передбачено

При розгляді скарги встановлено, що слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 29.03.2019 року винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0001441 на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України (а.с.4-5).

В обгрунтування постанови про закриття кримінального провадження покликається на те, що при заданих вихідних даних у водія ОСОБА_8 не було технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом застосування екстреного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху. Дана постанова винесена з врахуванням висновку експерта №35 від 14.02.2017р., 1/1232 від 12.11.2018р.

В судовому засіданні слідчим долучено матеріали кримінального провадження №0001441 в двох томах, які не прошиті та не пронумеровані.

З матеріалів провадження вбачається, а саме том 2, що з часу винесення постанови судді про скасування постанови про закриття провадження, 20.12.2018р., проведено тільки 22.03.2019р. одночасний допит ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 з участю їхніх представників, який фіксувався на відеокамеру і 29.03.2019р. винесена постанова про закриття кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді від 20.12.2018р. вбачається, що є розбіжності в показах свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_8 однак жодного доказу щодо усунення слідчим даних розбіжностей в матеріалах провадження немає. Проведено допит вищевказаних осіб, крім ОСОБА_11 ..

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 не в повній мірі надано належну правову оцінку фактичним доказам по справі вважаю, що постанова слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 29.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001441 винесена передчасно та неправомірно вона не відповідає вимогам ст.. 110 КПК України. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про необхідність задоволення вимог скарги, а саме спірну постанову слід скасувати.

Керуючись ст.. 307 КПК України,-

ухвалив:

Скаргу задоволити.

Постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 29.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001441скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1