ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/173/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС № 691/290/17 Категорія: ч.3 ст. 286 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого потерпілоїОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисникаОСОБА_9 ,
представника потерпілоїОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000205 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, маючий на утриманні двох дітей, раніше не судимий,-

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, до 5років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь:
- ОСОБА_8 23237 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500000 грн. моральної шкоди, 14500 грн. процесуальних витрат.
- держави процесуальні витрати в сумі 13595,32 грн.
Цивільний позов, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, до Моторного (транспортного) страхового бюро України, залишено без розгляду.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23.07.2016 близько 13-30 години, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Знам`янка, зі сторони с. Орловець Городищенського району Черкаської області в напрямку м. Городище Черкаської області, на 177 км+336 м, а порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, був неуважним та перед зміною напрямку руху вліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч на перехресті не дав дорогу автомобілю Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив з ним зіткнення.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди: водій автомобіля Chevrolet Aveo ОСОБА_13 , згідно з висновком експерта № 05-11-02/97 від 19.09.2016 отримав тяжкі тілесні ушкодження , у вигляді тупої травми грудної клітки: переломів 2-9 ребер зліва та 4-10 ребер справа, множинних розривів паріетальної та вісцеральної плеври, множинних розривів обох легень, крововиливів в м`які тканини задньої стінки грудної клітки, від яких останній, цього ж дня, помер в медичному закладі;
пасажир автомобіля Chevrolet Aveo ОСОБА_14 , згідно з висновком експерта № 05-11-02/98 від 15.09.2016, отримала тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді набряку головного мозку, який розвинувся внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покрови голови, забійної рваної рани голови, від яких остання померла на місці події.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , а саме: вимог пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку експерта № 18521/16-52 від 23.02.2017, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В решті - вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не дотримано вимог ст. 12, 50, 65 КК України і пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та не призначено покарання, яке було б необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів особою обвинуваченого, та дійшов хибного переконання, що виправлення винного, за даних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, можливе за умови застосування положень ст. 75 КК України до основного покарання без реального його відбування.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду потерпіла ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій змінити його в частині призначеного покарання в зв`язку із призначенням судом першої інстанції занадто м`якого покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого та в частині задоволення цивільного позову, а саме призначивши покарання у вигляді не менше семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортом, при цьому не застосовувати ст. 75, 76 КК України - без відтермінування виконання основного покарання у вигляді позбавлення волі, а також змінити вирок суду відносно задоволення цивільного позову в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування причинених матеріальних та моральних збитків і понесених судових витрат та позовні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю, при цьому стягнути на її користь з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 60547,00 (шістдесят тисяч п`ятсот сорок сім) гривень, а саме за поховання 5347,00 грн., поминальні обіди 7200,00 грн., виготовлення та встановлення пам`ятника 48000,00 грн., та 119690,00 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто) гривень за пошкоджений автомобіль, а всього 180137,00 (сто вісімдесят тисяч сто тридцять сім) гривень та 1053000,00 (один мільйон п`ятдесят три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 змінити на утримання під вартою з взяттям винної особи під варту у залі суду.

В апеляційній скарзі (уточненні) від 27.09.2019 потерпіла ОСОБА_8 та її представник захисник ОСОБА_10 просять вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28.01.2019 скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки та задовольнити заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційні скарги в якому вказує про те, що подані апеляційні скарги є безпідставними, а вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим у зв`язку з чим його необхідно залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, частково апеляційну скаргу потерпілої і її представника, просила вирок суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій на якому зафіксовано проголошення вироку суду; думки потерпілої ОСОБА_8 та її представника захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану ними апеляційну скаргу з уточненнями та апеляційну скаргу прокурора, просили їх задовольнити; думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти задоволення поданих апеляційних скарг, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ,потерпілої ОСОБА_8 та її представника - захисника ОСОБА_10 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В статті 129 Конституції України закріплено, що гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Статтею 376 КПК України визначено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок та строк його оскарження. Суд зобов`язаний проголосити судове рішення.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження є обов`язковим у суді під час судового провадження (кримінальне провадження у суді першої інстанції включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення).

Аналізуючи вказані норми закону колегія суддів вважає, що вирок суду в будь-якому випадку проголошується обов`язково, при цьому таке проголошення фіксується за допомогою технічних засобів, жодних виключень щодо цього кримінальний процесуальний закон не містить. Тобто, не здійснення фіксування проголошення вироку суду за допомогою технічних засобів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.

З матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що 25.01.2019 після надання обвинуваченому ОСОБА_7 останнього слова, головуюча суддя видалилася до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, повідомивши при цьому, що його проголошення відбудеться 28 січня 2019 року об 11 12 годині.
При цьому, матеріали кримінального провадження не містять даних про проголошення вироку суду від 28.01.2019 по виходу з нарадчої кімнати. Секретарем судового засідання складено довідку від 28.01.2019 зі змісту якої вбачається, що проголошення повного тексту вироку щодо ОСОБА_7 не фіксувалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою сторін по справі, що з врахуванням положень ст. 107 КПК України в даному випадку є неприпустимим. (а.м.п.77)
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 пояснили, що 28 січня 2019 року вони прибули до суду на проголошення вироку, але в цей день вирок суду не було проголошено, працівник суду їм повідомила, що проголошення вироку не буде та вони можуть не чекати. Потерпіла ОСОБА_8 перебувала в суді з 10 до 14 години 28.01.2019, а обвинувачений ОСОБА_7 з 14 до 17 години, але вирок не проголошували і його копію їм не вручили.
Згідно матеріалів кримінального провадження копію вироку обвинувачений ОСОБА_7 отримав 31.01.2019, а потерпіла ОСОБА_8 01.02.2019, що підтверджується відповідними розписками (т. 2 а.м. 90-91)
З огляду на встановлені обставини в колегії суддів виникає сумнів в тому, що проголошення вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 28.01.2019 взагалі відбувалось саме 28.01.2019, як про це зазначено в довідці секретаря судового засідання.

Колегія суддів вважає, що відсутність технічного носія інформації на якому зафіксовано проголошення вироку суду є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК є підставою для скасування вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 28.01.2019 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги кримінального процесуального закону та перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах учасників кримінального провадження.

Під час нового розгляду місцевий суд повинен належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують покарання, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставіст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405,п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Головуючий:

Судді: