Справа № 1-кп/303/577/19
308/7643/19
номер рядка стат. звіту 52,55
У Х В А Л А

10 жовтня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві кримінальне провадження № 0000270 внесене до ЄРДР 18.10.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_11
сторони захисту - обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
- захисників: (адвокатів) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.1 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.
У судовому засіданні, прокурор подав суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.2 ст.307 КК України - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин,вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, та ч.3 ст.307 КК України, - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 та ч.3 ст.307 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. ОСОБА_10 обвинувачується, як член організованої групи, який, згідно розробленого плану та розподілу ролей, діючи як виконавець, здійснював системний та тривалий у часі збут наркотичних засобів та психотропних речовин у складі ретельно зорганізованої групи із значним обсягом поставки, а також широким колом осіб, що збагачувалися від вказаної злочинної діяльності, дають стороні обвинувачення підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_10 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5) ч.1 ст. 177 КПК України. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п.1), п.2), п.3), п.4) ст.1 77 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених членів організованої групи, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на даний час, оскільки судовий розгляд триває, свідки та обвинувачені не допитані, дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник-адвокат ОСОБА_16 , заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своєму запереченні захисник обвинуваченого посилався на те, що прокурором не доведено можливість впливу його підзахисного на свідків у даному кримінальному провадженні, наміру обвинуваченого ОСОБА_10 переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважає, що ризики перестали існувати. У зв`язку з таким, подав клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що перебування його підзахисного під вартою, негативно впливає на його сім`ю і дітей, має міцні соціальні, зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, стан здоров`я ув`язненого є незадовільним, він страждає на артроз, порушення носового дихання, гіпертонічну хворобу, остеохондроз хребта, тому подальше тримання його під вартою не забезпечить належного лікування.
Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника та позиції інших учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав:
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України .
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до абзацу другого частини 3 статті 331 КПК України, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч.2 ст.331 КПК України).
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
Сумніви та припущення щодо неможливості за станом здоров`я ОСОБА_10 утримуватись в ДУ Закарпатському УВП № 9, не знаходять свого підтвердження відповідними доказами.
Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_10 інкриміновано умисний тяжкий та особливо тяжкий злочини, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а отже він усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його впливати на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню. Суд у складі колегії суддів приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 та виконання ним процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченому на більш м`який, а тому клопотання захисника з цього приводу не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

У судовому засіданні, прокурор подав суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.2 ст.307 КК України - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин,вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; ч.3 ст.307 КК України, - тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів; ч.1 ст. 306 КК України, - тобто розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у банку, з метою продовження незаконного обігу, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 та ч.3 ст.307 та ч. 1ст.306 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. ОСОБА_8 будучи особою раніше неодноразово судимою за аналогічні злочини, обвинувачується, як член організованої групи та пособник у сприянні вчиненню злочинів організатору та іншим співучасникам порадами та вказівками щодо способів вчинення злочину та наданням організованій групі наркотичних засобів і психотропних речовин для їх подальшого збуту, безпосередньо приймав участь у незаконному збуті наркотичних засобів та психотропних речовин за обумовлену грошову вартість, дають стороні обвинувачення підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5) ч.1 ст. 177 КПК України. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п.1), п.2), п.3), п.4) ст. 177 КПК України, а саме:переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених членів організованої групи, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на даний час, оскільки судовий розгляд триває, свідки та обвинувачені не допитані, дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник-адвокат ОСОБА_15 , заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своєму запереченні захисник обвинуваченого посилався на те, що прокурором не доведено можливість впливу його підзахисного на свідків у даному кримінальному провадженні, наміру обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважає, що ризики перестали існувати. У зв`язку з таким, просив про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що перебування його підзахисного під вартою, негативно впливає на стан його здоров`я. При цьому захисник подав довідки про стан здоров`я ОСОБА_8 датовані березнем 2016 року та лютим 2018 року, та інформаційний лист головного лікаря Мукачівської ЦРЛ від 07.10.2019 року про те, що ОСОБА_8 звертвся до лікаря-хірурга Мукачівської ЦРЛ у листопаді 2014 року, у 2015 році був направлений на освідчення Мукачівської МСЕК, однак на переогляд не з`явився.
Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника та позиції інших учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав:
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 та ч. 1ст.306 КК України .
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до абзацу другого частини 3 статті 331 КПК України, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч.2 ст.331 КПК України).
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
Сумніви та припущення щодо неможливості за станом здоров`я ОСОБА_8 утримуватись в ДУ Закарпатському УВП № 9, не знаходять свого підтвердження відповідними доказами.
Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 інкриміновано умисний тяжкий та особливо тяжкий злочини, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а отже він усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його впливати на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню. Суд у складі колегії суддів приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та виконання ним процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченому на більш м`який, а тому клопотання захисника з цього приводу не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Керуючись: ст. ст. 331, 376-178, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальнийх правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, по 08 грудня 2019 року включно.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, по 08 грудня 2019 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_10 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року N 4-р/2019.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відому.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3