Справа № 127/9685/19
Провадження № 1-кп/127/297/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці ініційоване судом питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені 07.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області від перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.09.2019, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні судом ініційовано питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою мотивуючи тим, що запобіжній захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для його зміни, скасування немає. Прокурор зазначила, що обвинувачений може переховуватись від суду, так як за вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк. У обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку прокурора, відсутні вагомі соціально-стримуючі фактори, такі як сім`я, постійне місце роботи, а тому існує ризик вчинення ним інших злочинів.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили продовжити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому заперечував мотивуючи тим, що у його підзахисного є постійне місце проживання, він визнав свою вину, відшкодував шкоду потерпілим. Тому просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав думку свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлялися судом завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченими переховуватися від суду, чинити тиск на свідків, які ще не допитані в судому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує, що останній обвинувачуються у вчиненні умисних корисливих злочинів, за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Судом прийнято до уваги ту обставину, що у разі зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, останній може переховуватись від суду. Судом враховано ризик того, що обвинувачений може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки до затримання ніде не працював та не мав постійного доходу, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді.

На переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім того судом враховано рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 по справі №3-208/2018(2402/18) відповідно до якого Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 291, 314- 317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 20.09.2019 до 18.11.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: