ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2613/19 Справа № 202/3076/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000406 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 зі змінами, та запереченнями на вказану апеляційну скаргу на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, раніше працюючого дизайнером на ТОВ "Дніпровський пивзавод №2", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком на 2 роки, та призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 - 3186,52 гривні в рахунок спричинення майнової шкоди та 288 456 гривень в рахунок відшкодування коштів за спричинену моральну шкоду.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 13 квітня 2018 року, близько 17 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET АVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.08.2017 року належить останньому, рухався у м. Дніпро по вул. Березинській з боку вул. Миколи Міхновського у напрямку вул. Марії Лисиченко.
Під час руху обвинувачений ОСОБА_7 виїхав на регульоване перехрестя вул. Березинської і Донецького шосе на зелений сигнал світлофора і зупинився за світлофором перед перехрещенням проїзних частин, тому що попереду утворився затор. Знаходячись на вказаному перехресті, обвинувачений ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, 13 квітня 2018 року, близько 17 години 30 хвилин поновив рух прямо на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, тим самим виїхав на перехрещення проїзних частин Донецького шосе і вул. Березинської та допустив зіткнення з велосипедом «ROMET», під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався зліва направо по ходу його руху, здійснюючи маневр повороту ліворуч з вул. Березинської на Донецьке шосе. Зіткнення сталося передньою частиною автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правою бічною частиною велосипеда «ROMET».
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3.б),,8.7.3. е), 8.10. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;»
п.8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) (див. додаток 2), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки» (див. додаток 1), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів».
Порушення п.8.7.3 е) і п.8.10. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_9 було спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку, гострої епідуральної гематоми у правій скроневій області зі стисненням речовини головного мозку гематомою, перелому скроневої кістки праворуч, підшкірної гематоми у правій лобно-скроневій області.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких як небезпечних для життя в момент заподіяння та спричинені за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї:
- обвинувачений та його захисник просять дослідити всі докази, якими обґрунтовується оскаржуємий вирок, на предмет законності їх отримання та допустимості, вирок суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким:
звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік; арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати, а транспортний засіб, якій знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику ПП «Автоклуб», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К-1. як речовий доказ, повернути власнику ОСОБА_7 ; скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову: у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 3 186 грн. - відмовити, а в частині стягнення моральної шкоди змінити з 288 456,00 грн. на 20 000,00(двадцять тисяч) грн.
Вважає, що вирок суду є незаконним і необгрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; а також через неповноту судового розгляду, та у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.
Вважає, що вирок базується на припущеннях та недопустимих доказах.
На думку апелянта, неповнота судового розгляду полягає в тому, що суд в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_7 обвинувачення поклав не дослідженні судом належним чином докази, а послався лише на висновки експертів та на те, що обвинувачений свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
На думку апелянта судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений не заперечує своєї вини у ДТП, що сталася 13.04.2018 року, але вважає що ступінь його вини повинен встановити суд.
Вважає, що не взято до уваги наявність постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_9 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки діям учасників, які спричинили ДТП, не встановлено фактичні обставини та причини ДТП, не встановлено ступінь вини кожного з учасників, а тому на їх думку, рішення суду є неповним та винесеним без належного дослідження судом фактичних обставин.
Крім того, вважають, що ні судом, ні досудовим слідством обставини щодо того, чи є експерт атестованим, не перевірялись і не з`ясовувались, права обвинуваченому заявляти відвід експерту,- не розяснялось. В матеріалах кримінального провадження, на його думку відсутні докази того, що саме слідчий (що уповноважений законом на такі дії) роз`яснював судовому експерту його права та обов`язки та попереджував його про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку.
Посилається, що судом не вирішено питання щодо долі речового доказу - автомобілю «CHEVROLET AVEO» , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що суд віднісся упереджено до вирішення даного питання.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 вказав, що вирок є законним, рішення щодо відшкодування коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди на його думку справедливим. Апеляційну скаргу прохав залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 404 КК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_10 в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим. щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог Закону в повному обсязі.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Як видно з тексту даного вироку, він складений належним чином, вірно встановлено фактичні обставини скоєного, його характер, наслідки скоєного ДТП. Вирок базується на належних, достатніх та допустимих доказах, в тому числі й щодо заключення експертів. Легітимність експертів була належним чином встановлена під час судового розгляду.
Тому доводи апелянта, що вирок побудовано на припущеннях, недопустимих доказах, є безпідставними.
Щодо обґрунтованості вирішення цивільного позову то колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з вироку, вказані вимоги закону судом першої інстанції також були дотримані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги про те , що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову не в повному обсязі враховано характер спірних правовідносин та норми матеріального права , які їх регулюють , що призвело до помилкових висновків та порушення прав ОСОБА_7 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони суперечать зібраним доказам, та є надуманими .
Згідно з п.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами , встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини , що виникли у зв`язку з цивільним позовом , цим Кодексом не врегульовані , до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови , що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України , особа , яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе , що шкоди було заподіяно внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Судом було встановлено , що ОСОБА_7 13 квітня 2018 року, близько 17 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET АVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.08.2017 року належить останньому, рухався у м. Дніпро по вул. Березинській з боку вул. Миколи Міхновського у напрямку вул. Марії Лисиченко.
Під час руху обвинувачений ОСОБА_7 виїхав на регульоване перехрестя вул. Березинської і Донецького шосе на зелений сигнал світлофора і зупинився за світлофором перед перехрещенням проїзних частин, тому що попереду утворився затор. Знаходячись на вказаному перехресті, обвинувачений ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, 13 квітня 2018 року, близько 17 години 30 хвилин поновив рух прямо на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, тим самим виїхав на перехрещення проїзних частин Донецького шосе і вул. Березинської та допустив зіткнення з велосипедом «ROMET», під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався зліва направо по ходу його руху, здійснюючи маневр повороту ліворуч з вул. Березинської на Донецьке шосе. Зіткнення сталося передньою частиною автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правою бічною частиною велосипеда «ROMET». Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3.б),,8.7.3. е), 8.10. Правил дорожнього руху України.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_9 було спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку, гострої епідуральної гематоми у правій скроневій області зі стисненням речовини головного мозку гематомою, перелому скроневої кістки праворуч, підшкірної гематоми у правій лобно-скроневій області.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких як небезпечних для життя в момент заподіяння та спричинені за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апелянта що судом не було враховано характер допущених порушень ПДР не тільки ОСОБА_7 але й ОСОБА_9 , є безпідставними, адже районний суд у вироку належним чином врахував обставин скоєння ДТП, його характер та поведінку учасників події.
Районним судом вірно вказано, що при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 3186,52 гривні та моральної шкоди у розмірі 288 456 гривень, суд взяв до уваги висновок судово-психологічної експертизи №24056 від 22 грудня 2018 року, врахував вимушені зміни його звичайного способу життя, та зусилля які йому необхідно буде прикласти для відновлення здоров`я, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.
В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що в результаті ДТП він сатв інвалідом ,погано себе почуває, часто відчуває головні болі та слабкість і йому систематично необхідно проходити спеціальне лікування. Він категорично не згоден з доводами апелянтів про необхідність зміни вказаного вироку.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те , що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб та цивільним відповідачем по справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Уніка» та ОСОБА_7 ,
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання близькому до мінімального розміру з застосуванням ст .ст. 75, 76 КПК України, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З врахуванням характеру скоєного, є вірним рішення і про позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами на 1 рік.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.
Колегія суддів, приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Що стосується питання щодо зняття арешту накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , то вказане питання вже з`ясовувалось колегією суддів Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року. З ухвали апеляційного суду вбачається, що дане питання може бути вирішено в порядку виконання вироку, згідно вимог ст. 537 КПК України.
Суттєвих порушень районним судом вимог матеріального та процесуального Закону, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не виявлено.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку чи його зміни з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого, та його захисника, оскільки судом ухвалено вирок, який є по суті законним, обґрунтованим, належно вмотивованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та належно оціненими судом відповідно до вимог Закону
Отже колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4