Справа № 629/4216/19
Провадження № 1-кс/629/1470/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Лозова

Слідчий суддя Лозівського міськрайонногосуду Харківської області- ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , слідчого- ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 15.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Ст. слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, щодо якого виявлено порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою при експлуатації АГЗП, що створює загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків. 20.06.2018р. за місцем розташування АГЗП ФОП ОСОБА_5 було проведено огляд місця події, в ході якого було оглянуто територію заправки та зафіксовано місце розташування наземного резервуару для газу з написом «Пропан» та газові колонки. З метою встановлення наявності діючих дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів виданих суб`єкту господарювання, тобто ФОП ОСОБА_6 , було надано запит до ГУ Держпраці у Харківські області, згідно відповіді якого інформації щодо діючих дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ФОП Трет`якова в ГУ Держпраці у Харківські області не виявлено. Згідно Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій та ДБН технологічне обладнання, що передбачається проектною документацією, повинно мати технічні умови, які погоджені з органами державного пожежного нагляду та інших державних органів, які ФОП ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не надав, що свідчить про наявність порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Враховуючи те, що матеріалами кримінального провадження підтверджується той факт, що ФОП ОСОБА_5 здійснює свою господарську діяльність з порушеннями, використовування резервуарів для зберігання газу на території АГЗП може створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий просила до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженню накласти арешт на резервуар (ємність) для зберігання газу, розташований на території АГЗП ФОП « ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий клопотання підтримала, просила його задовольнити, та в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні.

Власник майна в судове засідання не з`явився; представник ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надав заперечення на клопотання, за змістом якого просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування заперечень зазначив, що ст. 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна. Завдання, підстава та мета накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України. В клопотанні про арешт майна слідчим не наведено жодних даних на підтвердження того, що вказане майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, що здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого. Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не є навіть речовим доказом у кримінальному провадженні. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави вважати, що вчинено саме злочин, передбачений ч.1 ст. 272 КК України, та слідчим не надано достатніх підстав вважати, що вчинено передбачені дії, та наявні наслідки таких дій-створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого. Перелік виявлених порушень, оформлений провідним інспектором ДСНС-не є тому підтвердженням, таких фактичних даних не містить. Ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України та обсяг наданих доказів в обґрунтування підозри злочину свідчить про те, що такий ступінь втручання як арешт майна не буде відповідати розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження. Крім того, всупереч вимогам ч.2 ст.171 КПК України, відомості про те, що власником вказаного майна є ФОП ОСОБА_6 не підтверджуються наданими слідчим і прокурором матеріалами клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання та заперечення, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000071 від 15.05.2018 року за ч.1 ст. 272 КК України.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Даних вимог закону щодо резервуара (ємності) для зберігання газу, розташований на території АГЗП ФОП « ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_1 слідчим не дотримано. При цьому жодного посилання на будь-яку правову підставу, відповідно до якої слідчий вважав можливим накладення арешту на вищезазначений резервуар (ємність) для зберігання газу, розташованого на території АГЗП ФОП « ОСОБА_6 », ним не наведено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що оскільки слідчим не доведено розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у задоволенні клопотання про арешт резервуара (ємності) для зберігання газу, розташованого на території АГЗП ФОП « ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_1 - необхідно відмовити.

Крім того, статтею 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості - дванадцять місяців.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 272 КК України відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

З витягу з ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження №0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, було внесено до ЄРДР 15.05.2018 року, а вищевказане клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду 19.08.2019р. зі спливом 12 місячного строку, та до клопотання не додано ухвалу слідчого судді про продовження строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 15.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1