Ухвала

09 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 158/2454/17

провадження № 51-9623 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргоюзахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Захисник, порушивши питання про поновлення строку касаційного оскарження, звернувся до суду касаційної інстанції з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження за скаргою, 02 серпня 2018 року було проголошено ухвалу Апеляційного суду Волинської області. Однак із касаційною скаргою захисник звернувся до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду лише 02 жовтня 2019 року (згідно зі штампом на конверті), тобто майже через рік після закінчення строку касаційного оскарження.
Суть доводів захисника ОСОБА_5 у клопотанні зводиться до того, що після апеляційного розгляду його підзахисний не бажав оскаржувати судові рішення, вказує на те, що засуджений подавав касаційну скаргу самостійно в межах строку на касаційне оскарження, однак вона не надійшла до Верховного Суду, зазначає, що через хворобу його підзахисний не мав можливості подати касаційну скаргу. Тому захисник вважає, що процесуальний строк ним пропущено з поважних причин.
Проте наведені доводи не можна визнати спроможними.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Оскільки захисник ОСОБА_5 є адвокатом і здійснює свої повноваження на професійній основі, а також з урахуванням того, що він був присутній під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, у нього було достатньо часу на належне оформлення касаційних вимог протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, тому прийнятних аргументів на підтвердження поважності причин, через які сторона захисту не мала об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом установленого законом процесуального строку, в клопотанні не наведено, і правових підстав для його задоволення колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Маневицького районного суду Волинської області від 24 травня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4 відмовити, а касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3