Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/4573/2019 Справа № 641/9922/19
УХВАЛА
04 грудня 2019 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ,
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 30.11.2019 до ЧЧ Слобідського ВП надійшло повідомлення з приводу того, що виявлено автомобіль део ланос з д.н.з. « НОМЕР_2 » документи на який мають ознаки підробки.
30.11.2019 слідчим СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області був проведений огляд місця події біля буд. 187 по просп. Героїв Сталінграду, під час якого було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль део ланос синього кольору, з д.н.з. « НОМЕР_2 ».
Орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця події та можливість повернути його власнику на відповідальне зберігання.
Слідчий СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, доповнила, що накладення арешту необхідне для проведення експертизи.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 не заперечував проти накладення арешту на технічний паспорт автомобіля.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, що є предметом кримінального правопорушення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Враховуючи вищенаведені обставини, приходжу до висновку про очевидну необхідність в арешті предмету кримінального правопорушення - а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобіля део ланос синього кольору, з д.н.з. « НОМЕР_2 ».
Клопотання слідчого щодо ухвалення рішення слідчим суддею про визначення місця зберігання вищевказаних речей задоволенню не підлягає, оскільки порядок зберігання речових доказів регулюється положеннями ст.100 КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства в суду (в новій редакції), затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 р. № 1104, і вирішення вказаного клопотання не відноситься до компетенції слідчого судді.
Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, ч.4 ст.100, 167, 170, 171 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на вилучене 30.11.2019 року під час огляду місця події майно, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобілю део ланос синього кольору, з д.н.з. « НОМЕР_2 ».
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_1