Ухвала
іменем України
12 вересня2019 р.

м. Київ
Справа № 653/148/18
Провадження № 51- 4556 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року,
в с т а н о в и в:
ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року клопотання Міністерства юстиції України задоволено частково. Вирок Октябрського районного суду м. Іваново від 04 травня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»)) до дев`яти років десяти місяців позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у виді штрафу в розмірі 150 000 рублів, вирішено привести у відповідність до законодавства України. Положеннями КПК України, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнаний винним вироком Октябрського районного суду м. Іваново від 04 травня 2017 року, є ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до дев`яти років десяти місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 період попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року по 03 травня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. Строк відбування покарання рахується з 11 жовтня 2016 року. В іншій частині клопотання відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України вищевказану ухвалу місцевого суду змінено.Вирок Октябрського районного суду м. Іваново від 04 травня 2017 року, яким громадянина України ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді дев`яти років десяти місяців позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у виді штрафу в розмірі 150 000 рублів, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, вирішено привести у відповідність із законодавством України. Визначено, що громадянин України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК Україниіз застосуванням ч. 3 ст. 68 КК Україниу виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна. В решті ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, просить застосувати до нього вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК Українина ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 309 КК України, пом`якшити призначену йому міру покарання із застосуванням ст. 75 КПК України та звільнити його від відбування покарання на підставі закону про амністію.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 424 КПКу касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до Глави 46 «Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб» КПК України.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 7 ст. 610 КПКвстановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, про які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПКУкраїни, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.

Отже, системний аналіз зазначених норм КПКУкраїни вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів, постановлені відповідно до Глави 46 цьогоКодексу, касаційному оскарженню не підлягають.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3