ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3775/19 Номер провадження 11-кп/814/1038/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000907 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , що брала участь у даному провадженні, на вирок Октябрського районного суду м Полтава від 22 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, особа з інвалідністю ІІІ групи, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.186 із застосуванням ст.69 КК України на 6 місяців арешту.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 628, 04 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, обвинувачений визнаний винуватим в тому, що він 23 березня 2019 року близько 12 год., перебуваючи біля під`їзду №4 будинку №3 по вулиці Михайла Грушевського в м. Полтава повторно, відкрито, з кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 викрав мобільний телефон, картку «ПриватБанку» та 40 грн., чим спричинив потерпілому майнової шкоди на 435 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду в зв`язку з призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість внаслідок неправильного застосування ст.69 КК України.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. При цьому зазначає, що суд не в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину та висновки органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак висновків для себе не зробив, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.
Вважає, що судом не взято до уваги обставини, за яких було вчинено злочин, та особу потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу і вважав за необхідне вирок суду залишити без змін, міркування обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування більш суворого покарання без ст.69 КК України є непереконливими.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до приписів п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 цієї постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно та повністю відшкодував потерпілому шкоду. Ці пом`якшуючі покарання обставини суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи конкретні обставини справи та наслідки діяння, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_8 , особу винного, який має незадовільний стан здоров`я, встановлену інвалідність ІІІ групи, був звільнений від відбування покарання за попереднім вироком за хворобою на підставі ст. 84 КК України, проживає в цивільному шлюбі з вагітною жінкою, суд дійшов правильного висновку, що усі наведені пом`якшуючі обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства та утворюють підставу для застосування приписів ст.69 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації, а тому відсутні підстави для застосування більш суворого покарання, про що прохав прокурор в апеляційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Октябрського районного суду м Полтави від 22 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4