Провадження №1-кп/761/1137/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 005983 від 29 травня 2018 року, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого по трудовій угоді у ФОП « ОСОБА_4 », одружений, має на утриманні трьох дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2018 року, приблизно о 20 годині 05 хвилини, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Шевроле» д. н. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху по просп. Перемоги зі сторони станції метро «Нивки» в напрямку вул. Туполєва та наближався до ділянки біля будинку №96 по просп. Перемоги в м. Києві. В цей же час попереду в попутному напрямку в крайній лівій смузі руху рухався автомобіль «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 та в другій смузі руху від лівої сторони рухався мотоцикл «Сузукі», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Під час керування транспортним засобом ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, перед початком зміни напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, при зміні напрямку свого руху не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та, не впоравшись з керуванням, допустив першочергове зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля із задньою правою частиною автомобіля «Пежо» д. н. НОМЕР_2 , що рухався в крайній лівій смузі руху попутного напрямку прямо.

Внаслідок вказаного першочергового зіткнення автомобіль «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , втратив курсову стійкість та, змістившись праворуч, скоїв подальше зіткнення правою боковою частиною автомобіля з передньою лівою частиною мотоцикла «Сузукі», д.н. НОМЕР_3 , який рухався в другій зліва смузі руху попутного напрямку прямолінійно.

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_3 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, водій мотоцикла «Сузукі», д.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , в результаті зіткнення транспортних засобів отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, перелом 6 ребра зліва зі зміщенням уламків, забій обох легень та закритої травми хребта - компресійний перелом тіла 11 грудного хребця, що згідно висновку експерта №1103/е відноситься до середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку експерта № 12-1/1236: «...В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 12.1; 12.2; 12.9.(6) ПДР України...

...В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху України...

...В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 12.1; 12.9. (б) ПДР України...

...Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пунктів: пунктів: 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху України».

Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Шевроле» д. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 порушив п. п. 2.3 «б», 1.0.1, 12.1 Правил дорожнього руху України:

п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.3 «б», п. 10.1, п. 12.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. При цьому надав суду показання про те, що дійсно у травні 2018 року він ввечері керував автомобілем «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр.Перемоги. Здійснював маневр перпестроювання у сусідню смугу та його автомобіль занесло, а тому він не відчув зіткення з автомобілем «Пежо» та поїхав далі,мотоцикл він взагалі бачив, коли той гальмував. Не бачив самого механізму удару та наслідків від нього. Вважає, що ДТП відбулоась внаслідок його неуважності на дорозі. У вчиненому щиро розкаявся та повністю визнав свою вину у порушенні вимог ПДР України, просив не позбавляти його права керування, оскільки управління автомобілем в ході виконання своїх робочих завдань є єдиними джерелом його заробітку.

З приводу заявленого цивільного позову надав показання про те, що ним у повній мірі відшкодовано потерпілому витрати на лікування, у сумі 18 000 грн, про що є відповідні підтвердження. Також погодивися із визначеним розміром матеріальної шкоди, що заподіяна майну потерпілого ОСОБА_7 у розмірі 62 500 грн. Проти стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. заперечував та вважав таку суму надмірною, просив врахувати, що на його утриманні знаходиться троє дітей та дружина, що перебуває у декретній відпустці.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання про те, що він у травні 2018 року рухався по пр.Перемоги на своєму мотоциклі «Сузукі», автомобіль «Пежо» здійснив зіткнення з його мотоциклом і він упав та зазнав тілесних ушкоджень, пізніше йому стало відомо, що з автомобілем «Пежо» попередньо здійснив зіткнення автомобіль «Шевроле» під керуванням ОСОБА_3 . Також потерпілий у повному обсязі підтримав цивільний позов, просив про його задоволення, підтвердивши суду, що обвинувачений йому відшкодував витрати на лікування у розмірі 18 000 грн. Також вказав на те, що внаслідок отриманої травми він зазнав тривалого лікування, йому було зроблено операцію, також заплановано зробити ще одну операцію у майбутньому, також зазнав моральних страждань, що пов*язані із порушенням його звичайного життєвого ритму.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні трьох дітей та дружину, що перебуває у декретній відпустці, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

У відповідності до п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , слід визнати його щире каяття та часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом встановлено не було.

При таких обставинах, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане з арештом чи обмеженням волі, а застосувати відносно нього, з урахуванням майнового стану винного, який працює та має дохід, покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян

При цьому суд вбачає підстави для призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом на визначений законом строк, оскільки основним видом його діяльності, який забезпечує кошти для існування та утримання родини, є використання його водійських навичок під час виконання робочих завдань, у зв`язку із чим, у випадку позбавлення останнього права керування, ОСОБА_3 буде позбавлений об`єктивної можливості утримувати себе та родину.

Цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, звертаючись із цивільним позовом у кримінальному провадженні до ОСОБА_3 потерпілий вказує на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у понесенні витрат на лікування, заподіяно матеріальну шкоду внаслідок пошкодження його транпортного засобу мотоцикла «Сузукі», а також моральну шкоду.

При цьому, вирішуючи цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд виходить з того, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Судом встановлено, що внаслідок отримання ОСОБА_7 ушкодження здоров*я, яке мало наслідком лікування потерпілого, придбання переліку лікарських засобів та понесення витрат на здійснення оперативного втручання, що було спричинено внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , що виразились у порушенні вимог ПДР України, понесена потерпілим на лікування шкода становить 17 8767,17 грн., що підтверджена відповідними доказами, у той же час така шкода відшкодована потерпілому обвинуваченим, що підтвердили сторони суду у судовому засіданні.

Також суд вважає доведеним заподіяння потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, у розмірі 62 500 грн., що підтверджено відповідним висновком експертного дослідження, з розміром якої також погодився обвинувачений.

Щодо існування підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого моральної шкоди слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Потерпілий просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду, мотивуючи свої вимоги тим, що моральна шкода, завдана його неправомірними діями, полягає у значному погіршенні стану здоров`я, потреби для вжиття додаткових заходів з метою відновлення попереднього фізичного стану та загального порушення нормальних життєвих зв`язків.

При цьому, при оцінці розміру моральної шкоди, судом враховується ступінь фізичних та моральних страждань потерпілого, які було спричинено протиправною поведінкою обвинуваченого, у зв*язку із ушкодженням здоров*я, тривалість його лікування, порушення нормальних життєвих зв*язків, витрачені зусилля на відновлення попереднього стану, а тому оцінює заподіяну ОСОБА_7 моральну шкоду, також з урахуванням майнового стану обвинуваченого і наявності у нього утриманців, у розмірі 20 000 гривень.

Питання про речові докази судом вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 62 500 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., а всього стягнути 82 500 (вісімдесят дві тисячі п*ятсот) гривень 00 копійок.

У решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи, на загальну суму 3690 (три тисячі шістсот дев*яносто) гривень 70 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1