Справа № 555/926/19
Номер провадження 1-кп/555/132/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 11 квітня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лінчин, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, державних нагород та пільг не має, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, непрацюючого, група інвалідності відсутня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:
10 квітня 2019 року, приблизно о 02 годин 00 хвилин, знаходячись на території господарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки із малознайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішив заподіяти останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , в той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 , наблизився до нього, в той момент потерпілий перебував у положенні напівприсядки, та правою ногою умисно наніс удар в область голови ОСОБА_5 , в наслідок чого той впав та втратив свідомість. Умисними діями ОСОБА_3 спричинено ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа без вираженого зміщення уламків та з наявністю гемосинусу верхньощелепної пазухи, гематоми повік обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року).

Отже своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні по пред`явленому обвинуваченню винним себе визнав та беззастережно, підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини справи як час, місце та спосіб вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині органами досудового слідства за ч.2 ст.125 КК України визнав. Не заперечував тих обставин, які встановлені цим вироком та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України повністю показав, що він 10 квітня 2019 року на території господарства ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки з ОСОБА_5 , вирішив заподіяти останньому тілесних ушкоджень. Правою ногою наніс удар в область голови ОСОБА_5 , в наслідок чого той впав та втратив свідомість, в наслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, зібраних досудовим слідством доказів по вказаному злочину не заперечує, просив пробачення в потерпілого, просить врахувати, що він визнає свою вину у нанесені ним тілесних ушкоджень потерпілому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Як слідує з показань потерпілого 10 квітня 2019 року на території господарства ОСОБА_6 , обвинувачений перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки наніс йому тілесні ушкодження. Правою ногою наніс удар в область голови, в наслідок чого він впав та втратив свідомість. Просив суд засудити обвинуваченого.

Суд не знаходить підстав для сумніву в показаннях потерпілого, які були послідовні як в ході досудового розслідування, так і в суді.
Суд також враховує, що потерпілий давав свої покази під присягою та будучи попередженим про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів у більшому об"ємі є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю його дії за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, кваліфіковано правильно.
Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_3 .
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в дотриманні вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи особу обвинуваченої суд бере до уваги, що він відповідно до ст. 89 КК України не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі « Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_3 24 січня 2017р. Березнівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 125 КК України був засуджений до міри покарання у виді громадських робіт у розмірі 200 годин.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти життя та здоров"я особи.
Враховуючи попередню судимість, міру покарання, яку обирав суд для обвинуваченого, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин проти
життя та здоров"я особи.
Суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 , іншого більш мякого покарання ніж громадські роботи, буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш мякого, ніж передбачено законом.
При призначення покарання суд приймає до уваги також позицію потерпілого, який вважає, що громадські роботи є саме той вид покарання, які здатний виправити засудженого та запобігти вчинення ним інших злочинів.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт у максимальному розмірі, оскільки вважає, що саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.
Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість злочину та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе шляхом призначення покарання у виді громадських робіт.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої, попередження нових злочинів.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1