Номер провадження: 11-кп/813/1040/19
Номер справи місцевого суду: 521/3839/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 08 травня 2019 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Надлиманське Овідіопольського району Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньою, до засудження проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженої 24.03.2017 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.4 ст.27, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.27, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна що є її особистою власністю. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення 4 роки 9 місяців 2 дні,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08 травня 2019 року було задоволено клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та ОСОБА_7 була звільнена умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на не відбуту частину покарання.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що на день розгляду клопотання засуджена ОСОБА_7 відбула більше 2/3 строку призначеного покарання та довела своєю поведінкою те, що стала на шлях виправлення, оскільки за час перебування в установі виконання покарань була працевлаштована в швейному цеху, не допускала порушень встановленого порядку відбуття покарання, стягнень та заохочень не має, приймає участь в благоустрою території установи та житті відділення, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу, навчається в державному навчальному закладі, за вироком суду провину визнала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, судом не прийнято до уваги, що більшу частину строку покарання засуджена ОСОБА_7 характеризувала себе негативно, а також зазначив, що у засудженої низьки показники в роботі та відсутні заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці під час перебування в виправній колонії.

Також зауважує, що судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_7 не враховано, що рішенням комісії ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» було відмовлено в направленні клопотання до суду про її умовно-дострокового звільнення як такої, що не довела своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_7 на момент розгляду в суді її клопотання про умовно-дострокове звільнення відбула більше двох третин строку призначеного їй покарання.

Згідно характеристики затвердженої Начальником Чорноморської виправної колонії №74 засуджена ОСОБА_7 прибула до установи 12 січня 2018 року. По прибуттю до установи не була працевлаштована, відповідно до ст.118 КВК України. Виконувала роботи з благоустрою установи та відділення, проявляла старання у роботі. З 26 квітня 2018 року засуджена працевлаштована в швейному цеху (№2) швачкою, вивчає нові швейні процеси, відповідально відноситься до поставленого завдання, браку в роботі не допускає. Внутрішньоцеховий режим не порушує. Правила техніки безпеки не порушує. Зауважень з боку персоналу установи не має. За період відбування покарання не допускає порушень встановленого порядку відбуття покарання, виконує законні вимоги персоналу установи, стягнень та заохочень не має. По відношенню до працівників адміністрації стримана та коректна. Крім того, ОСОБА_7 приймає участь у виконанні робіт із благоустрою території установи та житті відділення. З 26 жовтня 2018 року засуджена відповідальна у відділенні за речову, харчову комору. До покладених обов`язків ставиться відповідально, старанно. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», «Духовне відродження». Навчається в Державному навчальному закладі «Чорноморський навчальний центр №74» за професією «Перукар-модельєр», за вироком суду провину визнала.

Апеляційний суд визнає вказану характеристику позитивною.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за час перебування в установі попереднього ув`язнення ОСОБА_7 неодноразово порушувала режим утримання за що мала 4 стягнення і наявність вказаних стягнень унеможливлює її звільнення від подальшого відбування покарання, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки всі стягнення були накладені ще у 2013 та у 2014 роках і, з огляду на положення пункту 14 ст.134 КВК України, на момент судового розгляду клопотання ОСОБА_7 , засуджена вважається такою, що не має стягнень.

Крім того апеляційний суд вважає, що проступки, за які засуджена була піддана стягненням не є грубими і на протязі останніх п`яти років вона не допускала порушень режиму утримання, а напроти, перебуваючи в місцях позбавлення волі, мала заохочення за зразкову поведінку та належний позитивний приклад іншим ув`язненим.

Також апеляційний суд враховує, що засуджена ОСОБА_7 має двох синів 2009 та 2011 років народження, які на даний час проживають разом з опікуном.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що до засудженої ОСОБА_7 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року, якою було задоволено клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3