Справа № 456/2578/18
Провадження № 1-кп/456/74/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сколе Львівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, інвалід ІІ групи, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
09.04.2018 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці Заньковецької в м. Стрий Львівської області побачив, що в будинку ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_3 вхідні двері знаходяться в відкритому положенні, а подвір`я обгороджене металевою сіткою та вирішив проникнути в даний будинок з метою крадіжки будь-яких предметів, які можна було б продати та отримати кошти. Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переконався, що його дій ніхто не бачить, шляхом перелізання через металеву сітку зайшов на територію подвір`я, а в подальшому через вхідні двері проник в будинок ОСОБА_7 , звідки таємно викрав наступні речі: металеву каструлю об`ємом 5 літрів, вартістю 70,00 грн., металеві каструлі об`ємом 10 літрів, в кількості 2 штуки, вартістю 90,00 грн. кожна, металеву сушку для посуди вартістю 50,00 грн., металевий тазик об`ємом 10 літрів вартістю 70,00 грн., металеву м`ясорубку вартістю 100,00 грн. В подальшому, ОСОБА_5 викрадене майно виніс за межі подвір`я будинку з метою реалізації на пункті металоприйому. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 470,00 грн.

Крім цього, 12.04.2018, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , реалізовуючи свій спільний та взаємоузгоджений злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом перелізання через металеву сітку зайшли на територію подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому через вхідні двері проникли в будинок ОСОБА_7 , звідки таємно, повторно викрали наступні речі, а саме: металеві каструлі об`ємом 40 літрів, в кількості 2 штуки, вартістю 120,00 грн. кожна, металеву раму з сіткою від ліжка вартістю 130,00 грн. В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викрадене майно винесли за межі подвір`я будинку та реалізували в пункті металоприйому. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 370, 00 грн.

Також, 12.04.2018, близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 продовжуючи діяти за попередньою змовою із ОСОБА_6 , реалізовуючи свій спільний та взаємоузгоджений злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом перелізання через металеву сітку зайшли на територію подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому через вхідні двері проникли в будинок ОСОБА_7 , звідки таємно мали намір, повторно викрасти наступні речі, а саме: корито металеве розміром 95x45x16 см. вартістю 128,00 грн., корито металеве розміром 95x45x16 см. вартістю 105,00 грн., корито металеве розміром 120x65x32 см. вартістю 113,00 грн., каструлю металеву зеленого кольору об`ємом 50 літрів вартістю 177,00 грн., каструлю металеву чорного кольору об`ємом 50 літрів вартістю 132,00 грн., металеві дверцята для печі спарені розміром 27x50 см. вартістю 132,00 грн., а всього на загальну суму 787,00 грн. Під час цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побачили, що до приміщення будинку хтось наближається та злякавшись, шо їх спіймають на місці вчинення злочину, втекли з місця події, не довівши свій злочинний умисел на вчинення крадіжки шляхом проникнення з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України; незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України; незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю, цивільний позов визнав частково та детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочинів, просить суд суворо його не карати. Розповів суду про обставини вчинення кримінального правопорушення та вказав, що двері до помешкання потерпілої не були зачинені. Викрадене майно він здав на металобрухт, а кошти отримані від його реалізації вони розділили з ОСОБА_6 порівну та використали на власні потреби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочину, просить суд суворо його не карати. Вказав, що викрадене майно вони здали на металобрухт, а кошти отримані від його реалізації розділили між собою порівну та використали на власні потреби

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені обвинуваченими та зазначила, що шкода їй не відшкодована, у зв`язку з чим нею 09.10.2018 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків, а саме 787, 00 грн. матеріального збитку та 2000, 00 грн. морального збитку. З приводу покарання, яке слід призначити обвинуваченим поклалася на розсуд суду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинувачених, потерпілої та дослідженням документів, що стосуються особи обвинувачених.

Таким чином суд вважає доведеним:
факт таємного викрадення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України;

факт незакінченого замаху на таємне викрадення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наступне.
Обтяжуючі вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставини, передбачені ст. 67 КК України відсутні.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, та враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на досудовому слідстві сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, а також позицію потерпілої, яка просить врахувати, що шкода їй не відшкодована, у вирішенні питання про міру покарання поклалася на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує наступне.
Обтяжуючі вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень обставини, передбачені ст. 67 КК України відсутні.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, та враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на досудовому слідстві сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, є інвалідом ІІ групи, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, а також позицію потерпілої, яка просить врахувати, що шкода їй не відшкодована, у вирішенні питання про міру покарання поклалася на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає доведеним факт таємного викрадення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України; факт незакінченого замаху на таємне викрадення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаного з проникненням у будинок, тобто вчинення ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, то такі задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що речі, які мали намір викрасти обвинувачені, і питання про вартість яких зазначає потерпіла в цивільному позові, були вилучені для проведення експертизи і в подальшому передані потерпілій на відповідальне зберігання.

Що стосується речей та предметів, викрадених у потерпілої, та які не були повернуті останній, слід роз`яснити потерпілій, що вона не позбавлена права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинувачених, суд виходить із вимог ст.ст. 23,1187 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду потерпілій цивільному позивачу, ступінь вини відповідачів, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, і наслідків, що наступили, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, а також враховуючи дані про особу обвинувачених та їх майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь потерпілої по 500,00 грн. моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особи обвинувачених і характер їх дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, й призначити йому покарання у виді:

за ч.3 ст.185 КК України 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 /три/ роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 визначити 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, й призначити йому покарання у виді:

за ч.3 ст.185 КК України 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 /три/ роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначити 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 500,00 /п`ятсот/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 500,00 /п`ятсот/ грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи в сумі по 572, 00 грн. з кожного, за проведення товарознавчої експертизи в сумі по 572, 00 грн. з кожного, за проведення трасологічної експертизи в сумі по 286, 00 грн. з кожного.
Речові докази: рюкзак, куртку, три металеві ванни, дві каструлі, демонтовану дверку від каміну повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1