УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 766/8159/19
провадження № 51-5251ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження,
Суть питання
За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року) і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
Не погодившись з цим вироком місцевого суду, поза межами строку на апеляційне оскарження, засуджений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 26 вересня 2019 року засудженому ОСОБА_4 відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку та повернув його апеляційну скаргу на підставі ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) .

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись, на його думку, на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, не усунув ті недоліки, які допустив місцевий суд.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Таким чином, вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки він не переглядався в апеляційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.
Водночас ч. 6 ст. 399 КПК визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з наявної у матеріалах провадження за скаргою копії ухвали апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з постановленим щодо нього вироком місцевого суду від 11 червня 2019 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (23 серпня 2019 року) подав апеляційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
На обґрунтування свого клопотання засуджений указував на те, що причиною пропуску ним строку на апеляційне оскарження слугувало те, що після ухвалення вироку він звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак тривалий час відповіді щодо вирішення його клопотання він не отримував. Після вручення йому копії вироку він знову звернувся із клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для написання апеляційної скарги, втім відповіді так і не отримав. Крім того, зазначав, що 19 серпня 2019 року йому стало відомо, що вирок щодо нього набрав законної сили та до слідчого ізолятору надійшло розпорядження про його виконання.
За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 26 вересня 2019 року відмовив у його задоволенні та повернув засудженому апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Приймаючи зазначене рішення, апеляційний суд виходив з того, що вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року було ухвалено та проголошено у присутності ОСОБА_4 . Цього ж дня копію вказаного вироку йому було вручено особисто під підпис у суді, про що в матеріалах особової справи засудженого є розписка.
Також апеляційний суд зазначив, що матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не містять його заяв про ознайомлення з провадженням для написання апеляційної скарги. Для перевірки наведених у клопотанні засудженого доводів судом апеляційної інстанції було здійснено запит до установи попереднього ув`язнення засудженого щодо направлення через цю установу клопотань про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Як установив апеляційний суд, з відповіді Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» убачається, що в період з 11 червня по 23 серпня 2019 року клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження на адресу суду першої інстанції засудженим не направлялися. Не було направлено відповідні клопотання і на адресу суду апеляційної інстанції. Через установу попереднього ув`язнення ОСОБА_4 було направлено лише 23 серпня 2019 року апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню, оскільки засудженим не наведено причин, які свідчать про поважність пропуску ним зазначеного строку.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3