ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1752/19 Справа № 202/1616/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000097 від 18.01.2019 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянин України, має середню освіту, одружений, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.10.2009 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 198, ч. 1 ст. 309, ст. 355 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. Звільнений 06.06.2013 року умовно-достроково на строк 1 рік 10 місяців 10 днів;
- 27.08.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014 року, остаточно до відбування 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 13.10.2016 року;
- вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 209 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2019 року за ст. 185 ч. 3 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.
Строк покарання обвинуваченому вирішено обчислювати з 05.02.2019 року.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих та судово-трасологічних експертиз у сумі 6 892,00 грн.
Цим вироком умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, в період часу з 16 години 00 хвилин 14 січня 2019 року по 14 годину 20 хвилин 17 січня 2019 року, більш точного часу та дати встановити не вдалось, ОСОБА_7 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де побачив одне з вікон квартири, та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Так, знаходячись у вказаному місці та в період вказаного часу, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів за особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, шляхом віджиму вікна, проник до квартири АДРЕСА_4 .
Так, ОСОБА_7 , знаходячись у вищевказаній квартирі, продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, побачив речі, які знаходились в квартирі та належать ОСОБА_12 , а саме: тостер марки «Аура» вартістю 450 гривень, ноутбук марки «Самсунг R517» вартістю 1500 гривень, мобільний телефон марки «Леново А6010» вартістю 2530 гривень 80 копійок, праску марки «Філіпс» вартістю 439 гривень 20 копійок, золотий ланцюг вартістю 8914 гривень 45 копійок, золоті сережки вартістю 4378 гривень 05 копійок, телевізор марки «Томсон» вартістю 4175 гривень 50 копійок, чоловічу дублянку, вартістю 1190 гривень, які ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання.
Після чого, ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів вищевказаним майном, та з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 23 578 гривень.
В період часу з 16:00 години 25 січня 2019 року до 10 години 20 хвилин 26 січня 2019 року, більш точного часу та дати встановити не вдалось, ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_5 , де побачив одне із вікон квартири. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, шляхом віджиму вікна, проник до квартири АДРЕСА_6 .
Далі, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_6 , побачив речі, які знаходились в квартирі та належать ОСОБА_9 , а саме: штруборіз марки «Graphite» вартістю 3170 гривень 62 копійки, дриль електричний марки «Старт» вартістю 772 гривні 68 копійок, перфоратор марки «Кіровець» вартістю 1033 гривні 06 копійок, перфоратор «HANDER» вартістю 298 гривень, які він визначив предметом свого злочинного посягання.
Після чого, ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів вищевказаним майном, та з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5 274 гривні 36 копійок.
04 лютого 2019 року, в період часу з 12:00 годин по 17 годину 20 хвилин, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_7 знаходився на першому поверсі в під`їзді будинку АДРЕСА_7 . В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Так, знаходячись у вказаному місці та в період вказаного часу, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження дверного замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_8 , де побачив речі, які належать ОСОБА_13 , а саме: мультиварка марки «Вітек VT-4216» вартістю 669 гривень 50 копійок, ноутбук марки «Acer» вартістю 1500 гривень, швейна машина марки «Gold Line 2014» вартістю 2800 гривень, електронна книга марки «ERGO» вартістю 250 гривень, срібний хрестик вартістю 136 гривень 08 копійок, срібна каблучка вартістю 136 гривень 08 копійок, срібний ланцюжок вартістю 204 гривні 12 копійок, які ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання.
Після чого ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів вищевказаним майном, та з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 , майнову шкоду на загальну суму 5 695 гривень 78 копійок.
Крім цього, 05 лютого 2019 року, в період часу з 13:10 години по 14:30 годину, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_7 , знаходився на восьмому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, шляхом підбору ключа до дверного замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_9 , де побачив ноутбук марки «MSIGL72 6QF», вартістю 23 151 гривня 66 копійок, який знаходився в квартирі та належить ОСОБА_10 , який ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання.
Після чого, ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів ноутбуком, та з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 23 151 гривня 66 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок суду першої інстанції не відповідає ні характеру, ні ступеню тяжкості скоєного злочину, а призначене покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, є надто суворе та несправедливе.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців. Вважає, що вирок суду є надто суворим, оскільки судом не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю розкаявся у скоєному та сприяв розслідуванню, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також дружину, яка перебуває у декретній відпустці, також допомагає матері, яка є інвалідом 3 групи, а сам злочин був скоєний у зв`язкуз тяжким сімейним становищем.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційних скарг сторони захисту та просили їх задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор та потерпілі заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 з приводу того, що призначене покарання є надто суворим, несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За матеріалами справи було встановлено, що суд за ч. 3 ст. 185 КК України призначив покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, що відповідає межам санкції даної статті.
Суд першої інстанції, скористався правом визначеним ч. 4 ст. 70 КК України та шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Вказаний вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні такої міри і розміру покарання суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину і особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий. А також характеристику, відповідно до якої ОСОБА_7 характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.
До пом`якшуючих обставин, суд відніс щире каяття обвинуваченого, на яке посилався і обвинувачений в своїй апеляції. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він повністю розкаявся та має на утриманні неповнолітніх дітей мають місце, але вони вже були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що він допомагав слідству, злочин вчинив у зв`язку з тяжким сімейним становищем, має дружину, яка перебуває у декретній відпустці та матір, яка є інвалідом 3 групи, самі по собі не можуть слугувати достатніми підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання.
З огляди на вищевикладене, зазначені захисником та обвинуваченим обставини судом першої інстанції враховані в сукупності з іншими обставинами як вчинення злочину так і особою обвинуваченого. Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.
Таким чином, на переконання колегії суддів, з врахуванням тяжкості злочину, скоєного проти власності, обставин і способу вчинення злочину, особи обвинуваченого, покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4