Справа №463/6484/18
Провадження №1-кп/463/231/19
В И Р О К
іменем України

22 травня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002458 від 27 вересня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інвалід 2 групи, раніше судимий, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн, який на даний час не сплатив, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 , 20 вересня 2018 року, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Майорівка, 3, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, підійшовши до потерпілого обвинувачений ОСОБА_4 відкрито викрав належний останньому мобільний телефон марки Samsung SM-J20HZKDSEK вартістю 2799,00 грн., після чого, просунувши руку у кишеню сорочки потерпілого ОСОБА_6 , відкрито викрав банківську картку Ощадбанку» та 200 грн. і утримуючи викрадене майно, ОСОБА_4 з місця події втік. Цього ж дня обвинувачений здав викрадений телефон у відділення ПТ Чесний ломбард, по вул. Пасічна, 96А у м. Львові, отримавши за нього 1000,00 грн., які витратив на власні потреби. Також, в цей день ОСОБА_4 оплатив товари у магазині викраденою у потерпілого банківською карткою Ощадбанку на суму 129,00 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2999,00 грн.

Таким чином ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений вину у скоєному злочині визнав повністю, дав покази з приводу здійснення відкритого викрадення майна потерпілого. Визнав, що маючи корисливі мотиви, штовхнув у потилицю потерпілого, від чого останній впав, та забрав у нього телефон, чохол до телефону, орієнтовно 300 грн. готівкою та банківську картку Ощадбанку. Пізніше, того ж дня оплатив товари у магазині викраденою у потерпілого банківською карткою Ощадбанку на суму 129,00 грн. Відповідно, цивільний позов визнає частково. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Крім показів обвинуваченого, його винуватість у скоєному доведена наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що 20 вересня 2018 року біля 15 год. 00 хв. проходив по вул. Майорівка у м. Львів, помітив двох осіб, які стояли біля дерева. Пройшовши повз них, він отримав удар в потилицю від чого впав. Лежачи на землі він помітив як обвинувачений витягував телефон у футлярі з його кишені, а з передньої кишені на сорочці витягував банківську картку Ощадбанку та 300,00 грн. готівкою. Після скоєного ОСОБА_4 з місця події втік. Згодом він дізнався, що з його картки було списано кошти у сумі 129 грн. Йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, а тому просить цивільний позов задоволити. втік з місця злочину.

Як вбачається із протоколу прийняття заяви (а.с.60), дійсно потерпілий звернувся із заявою до Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про те, що 20 вересня 2018 року, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Майорівка, 3, невідома особа викрала у нього телефон вартістю 2800,00 грн., банківську картку Ощадбанку, готівкові кошти в сумі 300,00 грн.

Згідно товарного чеку №013 від 07 серпня 2017 року та квитанції про оплату від 07 серпня 2017 року (а.с.59) вартість викраденого телефону становить 2799,00 грн.

Як вбачається з листа ПТ ЧЕСНИЙ ЛОМБАРД, ТОВ МАСТ І КОМПАНІЯ №1427 від 08 жовтня 2018 року (а.с.58), викрадений обвинуваченим у потерпілого телефон передавався ОСОБА_4 в якості предмета закладу до відокремленого підрозділу ПТ Чесний ломбард за договором фінансового кредиту та договором закладу майна до ломбарду. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань ОСОБА_4 , на предмет закладу було звернено стягнення та здійснена реалізація.

Як вбачається із долученої потерпілим виписки по картковому рахунку на його ім`я (а.с.77) 20.09.2018 року з карткового рахунку було списано кошти у сумі 129 грн. як оплату у магазині «Продукти».

Як вбачається із вироку Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року (а.с.56), обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок). Згідно довідки Личаківського районного суду від 23 жовтня 2018 року (а.с.68) в матеріалах кримінальної справи не має підтвердження про сплату штрафу. В судовому засіданні обвинувачений ствердив, що нещодавно сплатив лише частину штрафу, повністю вирок не виконав.

Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він: 20 вересня 2018 року, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Майорівка, 3, повторно, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 майно на загальну суму 2999,00 грн., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

При цьому суд вважає, що оскільки органом досудового слідства вмінено обвинуваченому викрадення 200 грн., а не 300 грн., хоч потерпілий і заявляв про викрадення 300 грн., тому слід вважати доведеним крадіжку 200 грн., як це вказано у обвинуваченні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття та сприяння органам слідства у розслідуванні справи.

Суд не визнає пом`якшуючою обставиною добровільне відшкодування завданого збитку, яка наведена у обвинувальному акті. Так, факт відшкодування завданої потерпілому шкоди (збитку) у судовому засіданні не встановлено, а потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення заподіяної злочином шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин, потерпілому шкоду не відшкодував, разом з тим є інвалідом 2 групи, щиро розкаюється у скоєному.

А тому суд приходить до висновку про те, що його виправленню і перевихованню сприятиме покарання без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив інкримінований злочин до повного відбуття покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року, тому йому слід обрати покарання із врахуванням ст. 71 КК України. Разом з тим, оскільки попереднім вироком його засуджено до покарання у виді штрафу, то вказаний вирок слід виконувати самостійно.

Потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, а також про відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам, а також майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що слід частково задовольнити позов потерпілого ОСОБА_6 та стягнути з обвинуваченого заподіяну злочином шкоду в розмірі суму 2999 грн., що вмінено в обвинувачення. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено і що визнає обвинувачений що ним викрадено також футляр, вартістю 500 грн., гроші в сумі 300, а не 200 грн., а також оплачено банківською карточкою вартість продуктів в магазині на суму 129 грн. А тому в цій частині вимоги позивача також підлягають до задоволення. Таким чином, з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 3928 грн. Оскільки в судовому засіданні не доведено факт вчинення крадіжки обвинуваченим окулярів потерпілого вартістю 500,00 грн., тому в цій частині позов є безпідставним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що факт порушення прав цивільного позивача знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини обвинуваченого, суд визнає встановленим той факт, що ОСОБА_6 зазнав душевних страждань та виходячи з міркувань розумності і справедливості, вважає за необхідне цивільний позов задовольнити частково та визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Процесуальні витрат по кримінальному провадженню відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Обрати ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

З врахуванням положень ст.71 КК України, приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок), та, на підставі положень ч.3 ст.72 КК України, вирок в частині штрафу виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від обраного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання, початок іспитового терміну рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), заподіяну злочином шкоду в розмірі 3928,00 грн., а також 3 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, що в загальному становить 6 928 грн (шість тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень).

В решті в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1