Справа № 946/6514/19
Провадження № 1-кп/946/494/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ониськове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця строкової військової служби, стрільця 3 взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу та 16.06.2019 направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту

Відтак, з 15.06.2019, тобто з дня відправлення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової строкової служби.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2019 № 132, військовослужбовця строкової військової служби ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця З взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу на посаді стрільця 3 взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Під час проходження служби ОСОБА_4 отримав звільнення о 10 годин 00 хвилин від молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути до військової частини до 20 години 00 хвилин 14.07.2019.

Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової строкової служби, проходячи військову службу на посаді стрільця 3 взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою ухилитися від військової служби, о 20 год. 00 хв. 14.07.2019 , не з`явився зі звільнення на службу без поважних причин до вказаної військової частини, та незаконно перебував поза межами вказаної військової частини до 12 год. 00 хв. 02.08.2019, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

о 12 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 3 взводу навчальної роти, 14.07.2019 о 20 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу зі звільнення без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби понад 3 доби але не більше місяця до 12 год. 00 хв. 02.08.2019, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовцем строкової служби без поважних причин вчасно на службу зі звільнення, тривалістю понад 3 доби але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

За викладених вище обставин дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовцем строкової служби без поважних причин вчасно на службу зі звільнення, тривалістю понад 3 доби але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину та пояснив, що злочин вчинив за вказаних обставин.

27 серпня 2019 року між прокурором військової прокуратури Білгород Дністровського гарнізону південного регіону, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 27.08.2019 р. прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, санкцією ч. 4 ст. 407 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої між ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Білгород Дністровського гарнізону південного регіону, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білгород Дністровського гарнізону південного регіону, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1