Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2895/19
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

Підготовче судове засідання відбулось за участю прокурора, який вважав за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, підстав для його повернення або закриття не вбачає, також вказав, що справа підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси, а судове засідання слід проводити відкрито. Крім того прокурор підтримав раніше подане ним клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, вказав на ризики, які, на його думку продовжують існувати, а саме, обвинувачений може впливати на свідків, потерпілого, іншим чином перешкоджати провадженню у справі, також звернув увагу на відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового розгляду, водночас встановлюю можливість за його відсутності в підготовчому засіданні з`ясувати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду. Крім того судом взято до уваги заяву потерплого, в якій він висловив прохання проводити засідання без його участі.

Захисник ОСОБА_5 суду заявив, що із формулювання обвинувачення не можна з`ясувати чи підсудне кримінальне провадження саме Придніпровському суду м. Черкаси, так як в ньому не визначено місце вчинення злочину. За таких обставин захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК. Крім того просив відмовити у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на рішення ЄСПЛ Sirenko and Others v. Ukraine від 24.10.2019, зазначаючи про недоведеність ризиків, на які посилається прокурор, тривалому перебуванні обвинуваченого під вартою з 07.03.2019, зауважив на необхідності розгляду іншого альтернативного застосування запобіжного заходу, який не пов`язаний з позбавленням свободи.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника, повідомив, що квартира АДРЕСА_2 належить йому та його матері по частині.

Мотиви суду.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд відповідно до приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Згідно вимог ч.4.ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема має містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність, та формування обвинувачення.

При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є неконкретними, зокрема із опису кримінального правопорушення не можна встановити місце вчинення злочину, а саме у обвинуваченні лише зазначено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на розі вулиць В.Чорновола та Молоткова, при цьому прив`язки до будинку не вказано.

Слід зауважити, що по вулиці Чорновола в м. Черкаси встановлюється адміністративний розподіл районів м. Черкаси, а саме на Соснівський та Придніпровський. При цьому до Придніпроваського району відноситься територія з прив`язкою до будинків парна 2-78, непарна вся, а перехрестя вулиць В.Чорновола та Молоткова також знаходиться на кордоні вказаних районів.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Невизначення місця вчинення злочину унеможливлює правильно визначити підсудність вказаного кримінального провадження. Навіть з`ясування місця вчинення злочину в судовому засіданні позбавить можливості суд направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, так як таке процесуальне рішення суд може ухвалити виключно в підготовчому судовому засіданні (п. 4, ч. 3, ст. 314 КПК України). Порушення правил підсудності призведе до незаконності остаточного судового рішення.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону в частині неконкретного формулювання обвинувачення, що перешкоджає суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні, так як іншого виправлення вказаних недоліків в процесуальному законі не передбачено.

Що стосується оцінки доводів прокурора у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд констатує наступне.

Суд вважає, що тяжкість покарання не може вважатись достатнім ризиком з огляду на позицію ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії» №7064/05 від 01.06.2006.

Про незначний ступень ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать відсутність у нього судимостей, наявність у нього постійного місяця проживання, відсутність доведеної стороною обвинувачення негативної репутацію (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»). Страхуванням від цього ризику може бути встановлення певних обов`язків на обвинуваченого.

Ризик тиску на свідків та потерпілого також носить лише декларативний характер. Таке побоювання могло бути виправданим лише на початку слідства.

Суд звертає увагу на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку.

Варто уваги й висновки ЄСПЛ у справі Sirenko and Others v. Ukraine від 24.10.2019, на які посилалась сторона захисту, а саме відсутність додаткового обґрунтування сторони обвинувачення необхідності продовження такого запобіжного заходу, а також необхідності розгляду будь-яких інших запобіжних заходів в якості альтернативи.

Таким чином суд не встановив виправданості застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задля потреби у забезпеченні виконання ним належної процесуальної поведінки. А тому задля забезпечення потреб судового розгляду цілком достатнім та виправданим є застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації у певний період доби з покладанням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314-316, 372 КПК України суд

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001173 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

У клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою змінити на домашній арешт, заборонивши йому залишати квартиру АДРЕСА_2 з 21 год. по 06 год. ранку наступної доби строком на два місяці, тобто до 05.01.2020.

На підставі ч. 5 ст.194 КПК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати в судові засідання на дати та час призначені судом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого на строк два місяці, тобто до 05.01.2020.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти негайно в залі суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для виконання; прокурору для відому; направити ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання; Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області для поставлення на облік обвинуваченого та для контролю за виконанням обов`язків останнім.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1