пр. № 1-кс/759/7986/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, не працюючої, зареєстрована в АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судима, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення № 0003892 від 31.05.2019,-
ВСТАНОВИВ:
09.12.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного в рамках кримінального правопорушення № 0003892 від 31.05.2019,строком на 60 днів.

Обгрунтовуючи клопотання слідчим зазначено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що з жовтня 2018 року по 07.12.2019 року ОСОБА_4 , з метою матеріальної вигоди діючи умисно, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, під виглядом створення салону еротичного масажу займалась сутенерством щодо кількох осіб, використовуючи при цьому орендовану квартиру АДРЕСА_3 .
Так, ОСОБА_4 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, що полягає в організації та утриманні притону розпусти і надання такого місця здійснення розпусних дій в жовтні 2018 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, підшукала квартиру
АДРЕСА_3 , в якій особи жіночої статі будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам, замасковані під масаж.
Для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 з метою залучення незнайомих чоловіків бажаючих отримати сексуальні послуги, розуміючи протиправність своїх злочинних дій посягаючи на моральні засади суспільства, замаскувавши свою протиправну діяльність під надання послуг масажу, розмістила рекламні об`яви про надання послуг масажу до повного розслаблення в мережі Інтернет на сайті kiev.ukrgo.com. При цьому, за вказаними у рекламі номерами телефонів ОСОБА_4 приймала дзвінки від клієнтів, під час яких розповідала останнім про умови та ціну надання вищевказаних інтимних послуг, з`ясовувана побажання незнайомих чоловіків щодо проведення розпусних дій та повідомляла їх вартість.
Підбір осіб жіночої статті, які будуть надавати послуги сексуального характеру за грошову винагороду, які замасковані під так званий салон еротичного масажу, ОСОБА_4 здійснювала через рекламний номер розміщеними у оголошенні, шляхом спонукання їх до надання платних сексуальних послуг і подальшого їх переїзду до орендованого приміщення, для систематичного надання ними сексуальних послуг за грошову винагороду.

В період часу з травня 2019 по грудень 2019, ОСОБА_4 залучала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , для проведення нібито масажних процедур, під час яких останні навмисно оголялись перед незнайомими чоловіками, доторкались до їх статевих органів з метою збудження та, мастурбуючи половий член незнайомих чоловіків, доводили їх до оргазму та еяколяції, доторкатись до оголених частин свого тіла, за що в подальшому отримували від чоловіків грошову винагороду, яку розділяли в заздалегідь обговорених частинах.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 031-171-2019 від 13.11.2019, - «торкання» жінкою статевого члену чоловіка із паралельним доведенням його до оргазму мастурбація, яка не є масажем, а є еквівалентом статевого акту.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , в період часу жовтня 2018 по 07.12.2019, приймаючи активну участь у вищевказаних тематичних групах, в супереч чинного законодавства України з метою наживи та особистого незаконного збагачення, забезпечила умови заняття проституцією щодо декількох осіб жіночої статі, серед яких зокрема встановлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які за грошову винагороду під приводом еротичного масажу надавали послуги сексуального характеру.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у сутенерстві що полягали у забезпеченні заняття проституцією вчиненого щодо декількох осіб, з метою особистої наживи, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 303 КК України.

07.12.2019 о 12 годині 30 хвилин, була затримана в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Цього ж дня, у кримінальному провадженні старшим слідчим слідчого відділення Святошинського УП ГУ НП у м. Києві за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8, ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами проведення обшуків від 07.12.2019, згідно якого було вилучено мобільні телефони із сім-картками, якими користувалась ОСОБА_4 для здійснення злочинної діяльності та вилучено грошові кошти, які були отрианні як винагорода за надання сексуальних послуг за грошову виногороду;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ,. які розповіли про обставини скоєного злочину ОСОБА_4 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 07.12.2019, за участю свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду особи, яка бере участь у контролі за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та вручення ідентифікованих засобів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Беручи до уваги викладене орган досудового розслідування вважає, що підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ніде не працює та не має джерела доходів, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадження, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також продовжити вчинити інші злочини.

Наявність вищевказаних ризиків обґрунтовується тим, що підозрювана
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від чотирьох до семи років позбавлення воліусвідомлюючи міру покарання за вчинений злочин та перебуваючи на свободі, буде схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі в кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування чи судового розгляду.
Крім цього, враховуючи спосіб та характер вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_11 , не виключає, що остання може іншим способом перешкоджати повному, всебічному та об`єктивному проведенню досудового розслідування, що призведе до невиправних наслідків у кримінальному провадженні, в прийнятті законного процесуального рішення, у зв`язку з чим ухилитись від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до неї ніж тримання під вартою,
Отже, все це вказує на необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу пов`язаного із триманням під вартою, оскільки вона офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходу не має, що може стати одним із чинників вчинення ним нових злочинівслідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому зазначав, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та може продовжувати вчиняти інші злочини.

Підозрювана ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

07.12.2019 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 08.12.2019 їй повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303КК України.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У рішенні у справі «Mattoccia v. Italy» від 25.07.2000 ЄСПЛ зазначив: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«в» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Також, судом встановлено, що органом досудового розслідування не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б вказували на необхідність застосування такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.

При цьому, слід зазначити, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, а зобов`язаний лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам, а зводиться лише до припущення. Однак, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи все зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що обрання щодо обвинуваченої такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки підозрювана ОСОБА_4 є піклувальником та має на утриманні неповнолітню дитину-сироту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, в даний час зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також її спробам сховатися від суду, перешкоджати кримінального провадження іншим чином, зробити інший злочин, а також, враховуючи доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає за необхідне обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на неї обов`язки, визначені ч.5 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 42, 131-132, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 276, 279, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення № 80003892 від 31.05.2019, відмовити. Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, не працюючої, зареєстрована в АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої, - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів до 04.02.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слiдчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрювана, щодо якої здійснюється провадження, яка була у встановленому цим Кодексом порядку викликана (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явилась без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, на неї накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної, відповідно до ст.181 КПК України.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Строк дії ухвали до 04.02.2019 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.12.2019 року о 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1