Провадження1-кс/991/1597/19
У Х В А Л А
11 листопада 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2019 надійшла скарга ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 16.07.2019 ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 звернулось із заявою №16-07 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, суддею Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_4 , суддями Південно-західного апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Зазначену заяву НАБУ отримало 22.07.2019. Проте, станом на час подання скарги до суду відомості до ЄРДР за заявою №16-07 від 16.07.2019 не були внесені.
Зазначені дії посадових осіб НАБУ, на думку заявника, суперечать положенням ч. 1 ст. 214 КПК України, яка закріплює обов`язок слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи наведене, особа, яка подала скаргу, просить слідчого суддю зобов`язати посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені в заяві №16-07 від 16.07.2019, та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника. Крім цього у змісті скарги заявник просив розглянути скаргу за відсутності представника заявника.
Уповноважена особа НАБУ ОСОБА_11 до судового засідання з розгляду скарги ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 надіслав пояснення у справі №760/22537/19 де зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України та п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.
У заяві ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 №16-07 від 16.07.2019 не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ. Крім цього в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» та відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
Отже можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку. Однак заявник, звернувшись до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень намагається оскаржити судові рішення поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді.
З огляду на викладені обставини уповноважена особа НАБУ ОСОБА_11 просить у задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути її без участі представника НАБУ. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Разом з цим, дослідивши зміст заяви ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, суддею Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_4 , суддями Південно-західного апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаною статтею. Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 із рішенням суддів, що були ухвалені не на користь заявника.
У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальні правопорушення може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання, що стосується не внесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При дослідженні цієї скарги слідчий суддя бере до уваги також положення ст. 106 Закону України «Про судоустрій статус суддів», яка закріплює перелік дій, за які суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, серед них є умисне або внаслідок недбалості незаконна відмова в доступі до правосуддя; інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду; незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору тощо. За таких обставин передбачений інший порядок притягнення до відповідальності.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_4 , суддів Південно-західного апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями при розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомостей за заявою ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 №16-07 від 16.07.2019 не є протиправним, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ТОВ «РосКосметика» в особі генерального директора ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1