Справа № 496/2017/19
Провадження № 1-кп/496/281/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з доданими матеріалами за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
20 червня 2019 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_7 під вартою.
Прокурором до суду подано клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, зазначені ризики на цей час не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим.
Потерпілі в підготовче судове засідання не з`явились, але надали до суду зави в яких просили підготовче судове засідання призначене на 20 червня 2019 року, провести без їх участі та зазначили, що клопотання прокурора підтримують.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та зазначила, що проведення судового засідання без перекладача є неможливим, так як це порушує права обвинуваченого, а також норми Конституції України та всі норми КПК України, вона грузинську мову не розуміє та спілкується з обвинуваченим через перекладача, також зазначила, що вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.
Крім цього, захисник обвинуваченого надала в підготовчому судовому засіданні заперечення проти клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в якому зазначила, що вищевказане клопотання прокурора не підлягає задоволенню в зв`язку з тим що, захиснику обвинуваченого було вручене клопотання прокурора 18.06.2019 року о 14:00 годині, обвинуваченому клопотання прокурора не було вручене в зв`язку з відсутністю перекладача, також зазначила, що прокурор у своєму клопотанні використав шаблонне формулювання обвинувачення, яке не підтверджується жодним доказом. Захисник обвинуваченого у своєму заперечені просила застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не пов`язаний з позбавленням волі (особисте зобов`язання, домашній арешт із носінням електронного засобу контролю).
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений на питання суду щодо можливості проведення судового засідання за відсутності перекладача відповів, що не згоден проводити судове засідання без перекладача, на питання суду, щодо його ставлення до задоволення клопотання прокурора, відповів, що не може відповісти на питання так як не розуміє що говорять.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного: 19.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні, в зв`язку з неодноразовою неявкою в судове засідання перекладача, який приймав участь на досудовому слідстві, суд поставив на обговорення питання, щодо залучення перекладача до участі у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).
Як було встановлено у підготовчому судовому засіданні 19.06.2019 року, сторонами кримінального провадження не було забезпечено перекладача, якого суд міг би залучити до розгляду справи.
Ухвалою суду від 20.06.2019 року, яка була оголошена о 09:00 годині, було залучено перекладача та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області укласти договір з Департаментом перекладів про надання послуг, щодо участі перекладача при розгляді обвинувального акту та забезпечити явку перекладача з відповідними документами, які дають право перекладачу здійснювати переклад у судове засідання, яке відбудеться 20 червня 2019 року о 14 годині 00 хвилин в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області (адреса: Одеська область, м. Біляївка, вул.. Кіпенко, 1).
Також судом було докладено певних зусиль для забезпечення перекладача у підготовче судове засідання, а саме повідомлення декількох бюро перекладів про термінове забезпечення перекладача з української мови на грузинську мову. Але жодне бюро, агентство та департамент перекладів не змогли забезпечити явку перекладача у судове засідання у зв`язку з відсутністю перекладача з української мови на грузинську мову.
Враховуючи положення п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту. В підготовчому судовому засіданні був присутній захисник обвинуваченого та судом було вирішено розглянути клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Як встановлено в підготовчому судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000140, на досудовому розслідуванні було залучено перекладача, при врученні копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування також був присутній перекладач, що підтверджується розпискою обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, отже виходячи з вищевказаного вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 відомо в зв`язку з чим він притягується до кримінальної відповідальності, за якою статтею Кримінального кодексу України та з яких підстав він перебуває під вартою.
Також суд враховує те, що у обвинуваченого наявний захисник, який володіє українською мовою та який повинен здійснювати захист обвинуваченого в судовому засіданні, а тому суд вважав за можливе розглянути клопотання прокурору без перекладача, оскільки вказане клопотання впливає на права та обов`язки, як обвинуваченого та і інтереси суспільства.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти: ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/; ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/; ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/; ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовжене тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_7 може ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги те, що обвинувачений, являється громадянином іншої держави, перебуває на території України не законно, без відповідного на те дозволу, не має постійного місця мешкання на території України, місця роботи чи навчання, а тому може залишити територію України та ухилитись від правосуддя.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, які інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину у конкретних умовах місця і часу та враховує, щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші данні, які характеризують особу обвинуваченого, ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ізоляцію ОСОБА_7 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для зміни запобіжного заходу на більш м`який на час розгляду клопотання суду не надані, і судом не встановлені.
Так, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_7 , який перебуває на території України без законних підстав, може переховуватись від суду залишивши територію України.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для обрання та подальшого продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в підготовчому судовому засіданні ризики, враховуючи те, що 20 червня 2019 року спливає термін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому продовження раніше обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу зазначеній особі, у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, є виправданим.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131, 176, 181, 183).
У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Конституційний Суд України у рішенні від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 у справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України зазначив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України також зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
З вищевикладеного вбачається щодо необхідності вирішення питання саме продовження запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні, а не обрання запобіжного заходу, який вже було обрано під час досудового розслідування.
Щодо клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на захід не пов`язаний з позбавленням волі (особисте зобов`язання, домашній арешт із носінням електронного засобу контролю), то на даний час, суд не вбачає підстав для вказаної зміни, оскільки, на теперішній час тільки тримання під вартою, може запобігти вищезазначеним ризикам.
За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню частковому задоволенню з підстав викладених вище. В свою чергу клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на захід не пов`язаний з позбавленням волі (особисте зобов`язання, домашній арешт із носінням електронного засобу контролю), не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 315,331, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не пов`язане з позбавленням волі (особисте зобов`язання, домашній арешт із носінням електронного засобу контролю) залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 20 днів, а саме з 20 червня 2019 року по 09 липня 2019 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в Одеському УВП-21 УДПтС України в Одеській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику Одеського УВП-21 УДПтС України в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 справа № 3-208/2018(2402/18).

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3