Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
362/3465/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; арешт майна.
Надіслано судом: 10.07.2019. Зареєстровано: 11.07.2019. Забезпечено надання загального доступу: 12.07.2019.
Номер судового провадження: 1-кс/362/1185/19
ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3465/19
Провадження № 1-кс/362/1185/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000244 від 12.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в:

13.06.2019 року до Васильківського міськрайоного суду Київської області звернувсяпрокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Васильківського ВП ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному проваджені № 0000244 від 12.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що службові особи Іванковичівської сільської ради, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби та вимогам земельного і лісового законодавства, з метою одержання третіми особами неправомірної вигоди у вигляді земельних ділянок, прийняли рішення про відведення у приватну власність громадянам земельних ділянок площею понад 6 га на території Іванковичівської сільської ради Васильківського району, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави.

Так, згідно рішення сесії Іванковичівської сільської ради за № 64-6-25 від 07.11.2006 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам площею 9 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу Іванковичівської сільської ради, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Відповідно до рішення сесії Іванковичівської сільської ради за № 68-7-25 від 19.12.2006 року затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність земельні ділянки площею 9 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу Іванковичівської сільської ради, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :05:021:0001, :05:021:0002, :05:021:0003, :05:021:0004, :05:021:0005, :05:021:0006, :05:021:0007, :05:021:0008, :05:021:0009, :05:021:0010, :05:021:0011, :05:021:0012, :05:021:0013, :05:021:0014, :05:021:0015, :05:021:0016, :05:021:0017, :05:021:0018, :05:021:0019, :05:021:0020, :05:021:0021, :05:021:0022, :05:021:0023, :05:021:0024, :05:021:0025, :05:021:0026, :05:021:0027, :05:021:0028, :05:021:0029, :05:021:0031, :05:021:0033, :05:021:0035, :05:021:0037, :05:021:0038, :05:021:0039, :05:021:0040.

Згідно допитів в якості свідків депутатів Іванковичівської сільської ради ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , останні не пам`ятають, щоб громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 отримували на підставі рішень сесії земельні ділянки на території с. Іванковичі. Разом з тим, на вищевказаних земельних ділянках знаходилась заліснена зона відпочинку, де знаходяться дерева віком від 50 до 60 років.

Відповідно до відповіді ДП «Київське лісове господарство» від 10.10.2018 року за № 02-02/786 територія вищевказаних земельних ділянок не відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Згідно довідки комісійного обстеження вищевказаних земельних ділянок на території останніх знаходяться зелені насадження, переважно порода липа.

З огляду на викладене вищевказані земельні ділянки вибули у приватну власність разом з багаторічними зеленими насадженнями.

Згідно з вимогами частини першої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності.

Частиною третьою статті 28зазначеного Закону видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045.

Відповідно до пункту 11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045, відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній особі, сплачується під час передачі такої ділянки у власність відповідної особи. Подальше видалення таких зелених насаджень здійснюється за рішенням власника земельної ділянки без сплати їх відновної вартості (пункт 10 Порядку).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі набуття громадянином права власності на земельну ділянку необхідність сплати до бюджету відновної вартості багаторічних зелених насаджень, які розташовані на ній,виникає з самого лише факту переходу до громадянина права власності на земельну ділянку з розташованими на ній зеленими насадженнями, і не пов`язується з їх фактичним видаленням.

Разом з тим, обстеження багаторічних зелених насаджень під час відведення земельних ділянок у приватну власність не здійснювалось, розрахунок та сплата відновної вартості не проводились.

Тобто, згідно матеріалів кримінального провадження здобуто достатньо доказів, що свідчать про те, що вищевказані земельні ділянки являються єдиним масивом багаторічних зелених насаджень площею 9 га, вибули у приватну власність за умов очевидності наявності обов`язку їх попереднього обстеження, здійснення розрахунку та сплати відновної вартості.

На даний час, з метою фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення шляхом здійснення розрахунку відновної вартості зелених насаджень наявна необхідність в огляді вищевказаних земельних ділянок за участі спеціалістів Державної екологічної інспекції України, а невжиття обмежувальних заходів щодо можливості використання вищевказаних земельних ділянок з метою будівництва призведе до унеможливлення встановлення збитків спричинених державі.

Тобто, земельні ділянки з кадастровими номерами :05:021:0001, :05:021:0002, :05:021:0003, :05:021:0004, :05:021:0005, :05:021:0006, :05:021:0007, :05:021:0008, :05:021:0009, :05:021:0010, :05:021:0011, :05:021:0012, :05:021:0013, :05:021:0014, :05:021:0015, :05:021:0016, :05:021:0017, :05:021:0018, :05:021:0019, :05:021:0020, :05:021:0021, :05:021:0022, :05:021:0023, :05:021:0024, :05:021:0025, :05:021:0026, :05:021:0027, :05:021:0028, :05:021:0029, :05:021:0031, :05:021:0033, :05:021:0035, :05:021:0037, :05:021:0038, :05:021:0039, :05:021:0040 містять на собі зовнішні, об`єктивні природні ознаки характерні для багаторічних зелених насаджень (наявність лісової (деревної) рослинності), що обумовлює необхідність для вжиття обмежувальних заходів в рамках забезпечення кримінального провадження з метою унеможливлення знищення лісової рослинності в ході використання та подальшої забудови, а тому вказані земельні ділянки відповідають ознакам визначеним ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді деревної рослинності та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами набутими кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельних ділянок з кадастровими номерами :05:021:0001,:05:021:0002,:05:021:0003,:05:021:0004,:05:021:0005,:05:021:0006,:05:021:0007,:05:021:0008,:05:021:0009,:05:021:0010,:05:021:0011,:05:021:0012,:05:021:0013,:05:021:0023,:05:021:0024,:05:021:0025,:05:021:0026,:05:021:0027,:05:021:0028,:05:021:0029,:05:021:0031,:05:021:0033,:05:021:0035,:05:021:0039,:05:021:0040 на даний час являється ОСОБА_26 , земельних ділянок з кадастровими номерами :05:021:0014,:05:021:0015,:05:021:0022,:05:021:0038 ОСОБА_27 , земельних ділянок з кадастровими номерами :05:021:0016, :05:021:0017, :05:021:0018, :05:021:0019, :05:021:0020, :05:021:0021 - ОСОБА_28 , а земельної ділянки з кадастровим номером :05:021:0037 ОСОБА_29 .

Постановою від 11.06.2019 року вищевказані земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що вказані земельні ділянки є доказом у кримінальному провадженні і предметом набутим кримінально протиправним шляхом, несе доказову інформацію у даному кримінальному провадженні, подальше використання з метою забудови земельних ділянок може призвести до знищення лісової рослинності, а тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищевказані земельні ділянки може призвести до спотворення або знищення характерних природних ознак земельних ділянок із багаторічними насадженнями, які в сукупності з іншими доказами нададуть можливість органу досудового розслідування прийняти законне процесуальне рішення.

Прокурор в клопотанні вказав, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, оскільки матеріали досудового розслідування переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170, ст. 98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення та обґрунтовано визнане речовим доказом, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, виникає потреба у арешті майна ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , оскільки вказане майно фактично є предметом кримінального правопорушення, а тому воно у встановленому порядку обґрунтовано визнано органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, а незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно може призвести до подальшого знищення лісової рослинності на земельних ділянках.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати клопотання без його участі.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Васильківського ВП ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному проваджені № 0000244 від 12.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с.8)

Постановою від 11.06.2019 року прокурором Васильківського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:021:0001, :05:021:0002, :05:021:0003, :05:021:0004, :05:021:0005, :05:021:0006, :05:021:0007, :05:021:0008, :05:021:0009, :05:021:0010, :05:021:0011, :05:021:0012, :05:021:0013, :05:021:0023, :05:021:0024, :05:021:0025, :05:021:0026, :05:021:0027, :05:021:0028, :05:021:0029, :05:021:0031, :05:021:0033, :05:021:0035, :05:021:0039, :05:021:0040,власниками яких згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час являється ОСОБА_26 , земельних ділянок з кадастровими номерами :05:021:0014,:05:021:0015,:05:021:0022,:05:021:0038 ОСОБА_27 , земельних ділянок з кадастровими номерами :05:021:0016, :05:021:0017, :05:021:0018, :05:021:0019, :05:021:0020, :05:021:0021 - ОСОБА_28 , а земельної ділянки з кадастровим номером :05:021:0037 ОСОБА_29 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.183-185).

Згідност. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, статтями7,16 КПК Українивстановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 22 КПК Українипередбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За статтею 131КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно ч. 1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст.173КПКУкраїни повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор вказує,як метуарешту -збереження речовихдоказів,хоча вматеріалах клопотаннявідсутні докази,які бпідтверджували, що це майно є предметом злочину, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98КПК України.

Положеннямист. 170 КПК Українипередбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини 8ст. 170 КПК Українивартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Разом з цим, прокурором не зазначено вартість шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з метою відшкодування якої може бути подано чи подано цивільний позов, а також в матеріалах клопотання відсутні відомості, що будь-яка особа набула статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, або щодо будь-якої юридичної особи здійснюється провадження.

Крім цього, санкцією ч.2 ст. 364 КК Українине передбачено такого виду покарання як конфіскація, а прокурором не наведено підстав вважати, що вилучене майно може бути піддане спеціальній конфіскації.

Відповідності до п. 2 розділу 2.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними або обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права»

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Враховуючи викладене, оскільки є власники земельних ділянок, на які просив прокурор накласти арешт, не є ані підозрюваними ані обвинуваченим за кримінальним провадження внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 12.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, санкція якої не містить посилань на додаткове покарання конфіскацію майна, клопотання слід визнати передчасним та відмовити у його задоволенні, так-як на момент розгляду, особам яким належить земельна ділянка, не повідомлено про підозру, прокурором також не доведено належними та допустимим доказами, що не застосування арешту на майно може призвести до його зникнення або пошкодження, а також перешкоджанню кримінальному провадженню, а також доказів, на підставі яких можливо було б встановити розмір шкоди, питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності нічим не підтверджено, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 16, 22, 98, 107, 131, 170-173, 372, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенніклопотання прокурораВасильківського відділуКиєво-Святошинськоїмісцевої прокуратуриКиївської області ОСОБА_3 проарешт майнау кримінальномупровадженні №0000244від 12.04.2018року,за ознакамикримінального правопорушенняпередбаченого ч.2ст.364КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_30

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...