УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви (скарги) адвоката ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 про вжиття заходів безпеки стосовно засудженого та визнання дій протиправними,
в с т а н о в и в:
17.07.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява (скарга) адвоката ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 про вжиття заходів безпеки стосовно засудженого та визнання дій протиправними. Звертаючись із заявою (скаргою) адвокат ОСОБА_2 посилається на положення ст. 206 КПК України, ст. ст. 10, 93 КВК України та обґрунтовує її тим, що ОСОБА_3 , 03.07.2019 року, з незрозумілих причин, всупереч рішенням суду та без належних правових підстав було етаповано до Київського слідчого ізолятора для подальшого етапування до колонії №100. Разом з цим, скаржник адвокат ОСОБА_2 зазначає, що у виправному закладі Темнівській виправній колонії №100 стосовно ОСОБА_3 вчинялось фізичне та психологічне насильство, побиття, катування, мордування, замах на вбивство шляхом отруєння, з приводу чого останній звертався з відповідними заявами про злочин, досудове розслідування яких триває. У зв`язку з викладеним, адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю визнати неправомірними дії Державної кримінально-виконавчої служби України щодо: етапування засудженого ОСОБА_3 03.07.2019 року із Черкаського слідчого ізолятора до Темнівської виправної колонії №100, перешкоджання засудженому ОСОБА_3 у доступі до правосуддя у участі в судових засіжаннях де судами було постановлено рішення про доставку засудженого для особистої участі у засіданнях 03.07.2019 та 09.07.2019 року, зобов`язати державну Кримінально-виконавчу службу України усунути перешкоди у доступі до правосуддя засудженого ОСОБА_3 шляхом повернення ОСОБА_3 до Черкаського слідчого ізолятора, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюються судові провадження за участю засудженого, визнати наявність необхідності застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_3 щодо переведення останнього з Темнівської виправної колонії №100 у зв`язку із конфліктом інтересів працівників даного закладу, оскільки ОСОБА_3 ініційовано щодо таких працівників кримінальне провадження №0000031. Зобов`язати Державну кримінально-виконавчу службу України вжити заходів забезпечення безпеки ОСОБА_3 . Шляхом переведення засудженого ОСОБА_3 з Темнівської виправної колонії №100 для подальшого відбування покарання до будь-якої іншої виправної колонії з урахуванням ч. 1 ст. 93 КВК України.

Дослідивши заяву (скаргу) та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч.2 ст.206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.
За результатами вивчення заяви (скарги) ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що засуджений ОСОБА_3 утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.
Так, згідно даних, зазначених адвокатом ОСОБА_2 у заяві (скарзі) ОСОБА_3 було засуджено Черкаським обласним судом по кримінальній справі №2-41/97 до вищої міри покарання смертної кари розстрілу, яка в подальшому була змінена довічним позбавленням волі. До ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 було етаповано для подальшого етапування до Темнівської виправної колонії №100.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки на даний час ОСОБА_3 на законних підставах утримується під вартою, підстав для доставки його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та відповідно для задоволення скарги (заяви) не вбачається.
Що ж стосується вимог адвоката ОСОБА_2 щодо визнання неправомірними дій Державної кримінально-виконавчої служби України, зобов`язання вказаної установи усунути перешкоди у доступі до правосуддя засудженого ОСОБА_3 шляхом його повернення до Черкаського слідчого ізолятора, визнання наявності необхідності застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_3 , зобов`язання Державної кримінально-виконавчої служби України вжити заходів забезпечення безпеки ОСОБА_3 шляхом його переведення з Темнівської виправної колонії №100 для подальшого відбування покарання до будь-якої іншої виправної колонії, вбачається за необхідне зазначити, що вони виходять за рамки наданих слідчому судді повноважень щодо контролю за дотриманням прав осіб, що тримаються під вартою, а тому також не можуть бути задоволеними в рамках провадження за заявою (скаргою), поданою в порядку ст. 206 КПК України.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст. 10 КВК України, у разі виникнення небезпеки життю і здоров`ю засуджених, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вони мають право звернутися із заявою до будь-якої посадової особи органу чи установи виконання покарань з проханням про забезпечення особистої безпеки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 206, 208, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 про вжиття заходів безпеки стосовно засудженого та визнання дій протиправними відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1