Номер провадження: 11-кп/813/1735/19
Номер справи місцевого суду: 522/7153/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019, у кримінальному провадженні № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Великомихайлівському районі, Одеської області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та відносно якого 22.03.2018 до Івановського районного суду Одеської області спрямовано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24.11.2019;

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження, на стадії судового розгляду в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року та в судовому засіданні 25.09.2019продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24.11.2019.

Цією ж ухвалою продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у скоєні одного злочину, спільно з ОСОБА_8 .

Рішення суду мотивоване тим, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на максимальний строк до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Зміст вимог апеляційної скарги.
На дану ухвалу обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 та змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що він раніше не судимий, у нього є сім`я та маленька дитина, є постійне місце проживання.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п.13 ч.1ст.3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Щодо доводів апеляційної скарги.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, зі слів має малолітню дитину, однак будь яких підтверджуючих зазначену обставину документів апеляційному суду не надав. Наведене вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, апеляційним судом врахована надана інформація прокурором в судовому засіданні інформація, яка не заперечувалася стороною захисту, щодо того, що прокуратурою відносно ОСОБА_8 направлено обвинувальні акти до Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України та Іванівського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто за аналогічні злочини.
Таким чином апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі трьох епізодів тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до десяти років з конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів та можливості вчинення спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі злочини.
Крім того, апеляційний суд вважає, що поведінка обвинуваченого на час вчинення останнім правопорушення у складі групи осіб, а саме застосування відносно потерпілого заходів фізичного впливу, вказує на існування ризику впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів апеляційному суду не представлено.
При цьому апеляційний суд вважає, що посилання обвинуваченого на наявність в останнього місця проживання, з урахуванням наведених вище ризиків не можна визнати таким, що вказує на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним ряду тяжких злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4