Справа № 362/5798/19
Провадження № 1-кс/362/2022/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001329 від 25.09.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 cт.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:

29.09.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за злочин проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин за наступних обставин: 24.09.2019 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували неподалік під`їзду №2, будинку АДРЕСА_1 , де побачили мотоцикл марки «QINGQI» модель «QM200-2D» номер рами НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.11.2010 власником якого є ОСОБА_10 , а користувачем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого в ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , виник прямий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. В послідуючому, з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вступили в злочинну змову та розприділивши ролі кожного і домовились про спільне незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , з метою виконання обумовленого плану, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, упевнившись, що їх дії носять таємний характер для оточуючих, підійшли до вищевказаного мотоцикла та не приводячи двигун запалювання у дію, зняли його з підставки, встановили контроль та шляхом буксирування здійснили рух вищевказаного мопеду. Після чого, обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 25.09.2019, протоколом слідчого експерименту від 27.09.2019, протоколом затримання особи від 27.09.2019, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , показами свідка ОСОБА_12 від 27.09.2019 та матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу -судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому, на думку слідства, й покликаний запобіжний захід, про обрання якого подано клопотання.

Посилання на один або кілька ризиків:

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речовий доказ мотоцикл, місце знаходження якого на даний момент не встановлено та який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- перебуваючи на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст.177 КПК України;

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків:

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також той факт, що ОСОБА_6 офіційно не працює, не має офіційних джерел отримання прибутку, неодружений та аналізуючи дані кримінального провадження з огляду на вірогідність незаконного подальшого впливу на свідків, можливість знищення речових доказів у кримінальному провадженні дає підставі слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Реальним є ризик того, що підозрювана особа переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання її винною у вчиненні даного злочину, останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Враховуючи вищевикладене, а також обставини злочину, існує реальний ризик залишення ним території м. Києва та Київської області з метою переховуватися від органів розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідків. Враховуючи, що ОСОБА_6 достовірно відоме ймовірне місце знаходження свідків, ОСОБА_6 може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів.

Також наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речовий доказ мотоцикл марки «QINGQI» модель «QM200-2D» номер рами НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, місце знаходження якого на даний момент досудовим розслідуванням не встановлено та який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, а також враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, ОСОБА_6 немає постійного місця роботи та законного джерела доходів, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речовий доказ, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з зазначеним, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотання.

Прокурор і слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити. Вважають, що застосування іншого запобіжного заходу у даному випадку перешкоджатиме слідству, оскільки ще не допитані свідки, не встановлено місце знаходження транспортного засобу, тому просять обрати запобіжний захід ту виді тримання під вартою.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що він хоче працювати, відшкодовувати шкоду потерпілому. Він має батьків пенсіонерів, цивільну дружину. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, зобов`язується не уникати слідства. Просить обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки він неофіційно працює (висотне утеплення будинків), хоче заробити гроші, щоб відшкодувати шкоду потерпілому.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що відсутні ризики, на які посилається сторона обвинувачення. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має визначене місце проживання з батьками, неофіційно працює, у кримінальному провадженні дає послідовні покази, бажає відшкодувати збитки. Просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 22-00 год. до 07-00 год.

Вислухавши доводи сторін провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю, що прокурором при розгляді клопотання було доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001329 від 25.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Матеріали зазначеного кримінального провадження містять достатньо доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

27.09.2019 р. о 14-20 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

28.09.2019 р. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Так, згідно з ч.1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Поняття обгрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини, (рішення від 11.04.2011 року справі «Нечипорук і Йонкало проти України») означає, що існують факти або інформація, як: можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язуть підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від Z S.10.1994 року. Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Слідчий суддя вважає, що даними, зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та долученими до клопотання, підтверджується обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України на даній стадії досудового розслідування.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Чахла проти Сполученого Королівства", зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі".

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії", відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено і не доведено, суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з цивільною дружиною, має на утриманні батьків пенсіонерів, неофіційно працевлаштований, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання та реєстрації та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважаю, що вказана міра запобіжного заходу є такою що відповідає інтересам ОСОБА_6 , не перешкоджатиме інтересам досудового розслідування і в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 492, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001329 від 25.09.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 cт.289 КК України, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 02.02.2012 р. у за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2, ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2014 року згідно ст. 82 КК України покарання замінено на 1 рік 10 місяців 27 днів обмеження волі, - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора,слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали покласти на Васильківський ВП ГУ НП України в Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під домашнім арештом визначити строком на 60 діб, тобто до 25.11.2019 р. включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1