№566/724/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника неповнолітньої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
представника сектору ювенальної превенції Млинівського ВП ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Млинівської РДА ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , учениці 9 класу Малинської ЗОШ,

примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000162, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2017 року за вчинення суспільно-небезпеченого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітня ОСОБА_10 , 06 квітня 2017 року, приблизно о 13 годині, з відома та дозволу власника ОСОБА_11 , увійшла в приміщення житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , де в неї виник умисел вчинити крадіжку грошових коштів, що належать ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій протиправний намір, неповнолітня ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_11 , скориставшись тимчасовою відсутністю власників, переконавшись що її злочинні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшла до шафи для одягу, відчинила її дверцята, з полиці взяла гаманець із грошима, дістала з нього 2400,00 грн., які умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрала та пішла з будинку до себе додому,тобто привласнила дану суму грошей та розпорядилася ними на свій розсуд, чим завдала ОСОБА_12 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім цього, ОСОБА_13 , 08 квітня 2017 року, приблизно о 13 годині, з відома та дозволу власника ОСОБА_11 , увійшла в приміщення житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , де в неї виник умисел вчинити крадіжку грошових коштів, що належать ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій протиправний намір, неповнолітня ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_11 , скориставшись тимчасовою відсутністю власників, переконавшись що її злочинні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшла до шафи для одягу, відчинила її дверцята, з полиці взяла гаманець із грошима, дістала з нього 3000,00 грн., які умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрала та пішла з будинку до себе додому, тобто привласнила дану суму грошей та розпорядилася ними на свій розсуд, чим завдала ОСОБА_12 майнову шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється і просить задоволити клопотання прокурора про застосування відносно неї примусових заходів виховного характеру.

Крім визнання своєї вини у вчиненні діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України неповнолітньою ОСОБА_4 , вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: заявою ОСОБА_12 від 19 квітня 2017 року, в якій вона просить встановити та притягнути до відповідальності невідому особу, яка протягом квітня 2017 року з її будинку вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 5400 гривень.
(а.с.10 к/п №0000162)
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19 квітня 2017 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України, в присутності понятих, місцем огляду є господарство ОСОБА_11 , яке розташоване в с.Малин, Млинівського району Рівненської області. В ході огляду потерпіла ОСОБА_12 вказала, що викрадені в неї грошові кошти вона зберігала на полиці в шафі в кімнаті №2.
(а.с.12-13 к/п №0000162)
До протоколу огляду місця події від 19 квітня 2017 року долучена фототаблиця.

(а.с.14-20 к/п №0000162)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24 червня 2017 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , учасники слідчого експерименту зібрались на вул.Радянській в с.Малин, Млинівського району. В ході слідчого експерименту ОСОБА_4 розповіла та показала за яких обставин вона вчинила крадіжку грошових коштів, які належать ОСОБА_12
(а.с.64-66, к/п№ 0000162)
До протоколу проведення слідчого експерименту від 24 червня 2017 року долучено фототаблицю.

(а.с.67-69, к/п№ 0000162)

Суспільно-небезпечні діяння, які вчинила ОСОБА_4 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, так як відповідно до ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч.1 ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
У відповідності до ч.2 ст.22 КК України кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України настає у віці від чотирнадцяти років.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадку, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 інкриміновано вчинення суспільно- небезпечного діяння, а чинним кримінальним законодавством передбачено повторність злочинів, а не суспільно-небезпечних діянь, суспільно-небезпечне діяння, інкриміноване ОСОБА_4 за другим епізодом слід кваліфікувати саме за ч.1 ст.185 КК України

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження підримав та просив його задоволити.

Суд, заслухавши думку прокурора, неповнолітню ОСОБА_4 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , які не заперечували проти застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000162, вважає клопотання підставним та підлягаючим до задоволення: так як у відповідності до п.10 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх» суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітньої особи, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Вважаючи, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, погіршення становища особи за ініціативою суду не допускається.
Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітньої та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітньої засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.
У відповідності до вимог ст. 105 КК України, суд може застосувати до неповнолітньої особи такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої;
3) передача неповнолітньої під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Згідно з ч.1 ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2 примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до звіту про неповнолітню ОСОБА_4 від 07 квітня 2004 року у кримінальному провадженні, складеного відповідно до вимог статтей 485,487 КПК України службою у справах дітей Млинівської РДА, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в с.Малин, Млинівського району Рівненської області. Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого діяння негативне, розуміє серйозність скоєного, шкодує про свої дії та готова нести відповідальність. Перевиховання в родині доцільне та відповідає інтересам дитини.

(а.с.133 судового провадження)
З урахуванням викладеного, щодо ОСОБА_4 , яка до досягнення віку кримінальної відповідальності, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, незважаючи на те, що під час здійснення кримінального провадження вона досягла п`ятнадцятирічного віку, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру. З урахуванням того, що перелік примусових заходів є вичерпним, суд приходить до висновку, що до неї можливо застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

На підставі наведенного,
керуючись ст.105, ч.1 ст.498 КПК України,
с у д ,-
УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої ОСОБА_9 примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження задоволити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , учениці 7 класу Малинської ЗОШ, примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області на ухвалу суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1