Справа № 342/80/17
Провадження № 11-кп/4808/177/19
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000191 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2019 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньоспеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 36168 (тридцять шість тисяч сто шістдесят вісім) гривень 54 копійки та 100000 (сто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні решти позову відмовлено.

Цивільний позов прокурора в інтересах Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а саме Івано-Франківської обласної клінічної лікарні задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 заподіяні державі збитки в розмірі 14074 (чотирнадцять тисяч сімдесят чотири) гривні 13 копійок.

У задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а саме Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, про стягнення з ОСОБА_8 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 1707,37 гривень відмовлено.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні на загальну суму 5771 (п`ять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 32 копійки,

за участю прокурора ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності події кримінального правопорушення.

Мотивує свої вимоги тим, що обвинувачений вину заперечує та послідовно стверджує, що за кермом автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився потерпілий ОСОБА_10 , якого він допустив до керування автомобілем. Вважає, що вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вирок ґрунтується на припущеннях та також не відповідає практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду. Посилається на те, що суд обмежився лише простим перерахуванням доказів та відображенням їх змісту, і не проаналізував їх, без вказівки на те, що саме вони підтверджують, як співвідносяться між собою, чи достатні для прийняття відповідного рішення. Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який вказав, що бачив потерпілого ОСОБА_10 за кермом автомобіля під час руху в сторону місця ДТП (за 200 м до нього), а також показання свідка ОСОБА_14 , виклав її пояснення у вироку неповно і неточно. Зауважує, що пояснення свідка ОСОБА_14 повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого у тій частині, що він випав під час руху автомобіля до обочини ще до моменту ДТП, а також що ОСОБА_15 витягнув потерпілого з салону автомобіля, узгоджуються з наявним рельєфом місцевості. Зазначає, що не суд взяв до уваги дані з протоколів огляду місця події від 31 серпня та 02 вересня 2016 року та фототаблиць до них про те, що в середині автомобіля під кермом, біля педаль, знаходиться пара тапочок чорного кольору, які належать потерпілому. Також, що суд не взяв до уваги результати криміналістичної експертизи, дані якої в сукупності свідчать про факт перенесення сторонніх волокон з одягу потерпілого як на чохол сидіння пасажира, так і на чохол сидіння водія. Вказує, що суд не зазначив у вироку та не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_16 в тій частині, що вона першою прибула на місце ДТП, і на її запитання обвинувачений стверджував, що за кермом був потерпілий, жалів, що передав йому кермо. Вважає показання експерта, надані в суді першої інстанції, про те, що тілесні ушкодження потерпілого характерні для пасажира автомобіля, суперечливими та необґрунтованими, такими, при яких він вийшов за межі своєї компетенції. Посилається на те, що відповідні рапорт чергового поліції, протоколи огляду місця події, висновок експерта сектору автотехнічних досліджень, пояснення експерта ОСОБА_17 є взаємосуперечливими, не визначають механізм розвитку ДТП в динаміці, не спростовують доводи сторони захисту про занос з подальшим вирівнюванням автомобіля та бічним зіткненням з деревом, внаслідок чого водій ОСОБА_10 за інерцією змістився зліва направо впоперек салону в напрямку прикладання сили, чим пояснюється його положення в салоні безпосередньо після ДТП та отримання ним виключно травми голови. Пояснює, що показання свідка ОСОБА_18 про те, що потерпілий лежав на землі основною частиною тіла, а ноги потерпілого були розташовані у автомобілі збоку пасажира, суперечать поясненням свідка ОСОБА_16 , які узгоджуються з іншими доказами. Вказує, що з метою спростування таких пояснень щодо положення тіла потерпілого (неможливості такого розміщення при наявних деформаціях дверки та передньої панелі автомобіля), усунення розбіжностей, заявляли клопотання про дослідження речового доказу автомобіля, однак в задоволенні такого клопотання було необґрунтовано та безпідставно відмовлено. Наголошує на відсутності мотивів неврахування доказів, які сторона захисту зазначала в підтвердження показань обвинуваченого та його невинуватості.

Представник потерпілої ОСОБА_12 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає, що вирок суду прийнятий з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що встановлені судом обставини кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_8 доведені в судовому засіданні відповідними показаннями потерпілої, свідків, поясненнями експертів, письмовими доказами, які суд оцінив, визнав належними та допустимими.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілому.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

31 серпня 2016 року близько 19 години в світлу пору доби, в сонячну погоду, водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по ділянці автодороги «Коломия-Чернятин» № НОМЕР_2 , що біля с. Рогиня Городенківського району Івано-Франківської області в напрямку с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_10

Рухаючись по вищевказаній автодорозі ОСОБА_8 проявив неуважність, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав за межі проїжджої частини дороги в право на узбіччя, де допустив зіткнення з деревом.

При цьому ОСОБА_8 , будучи відповідно до п. 1 жовтня Правил дорожнього руху України, учасником дорожнього руху, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. а) відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 12.1, який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушень ОСОБА_8 правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, крововиливу під оболонки головного мозку, перелому кісток черепа, набряку головного мозку, крововиливів в м`які покрови голови, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути виступаючі частини салону автомашини і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Городенківській ЦРЛ не приходячи до тями з часу дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла ОСОБА_9 , представники Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду були належним чином повідомлені, заяв про розгляд апеляційної скарги за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просять її задовольнити;

- прокурор та представник потерпілої ОСОБА_12 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають її безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту категорично заперечує винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наголошує на відсутності події кримінального правопорушення, та, при цьому, неповноті судового розгляду, невідповідністі висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при винесенні оскарженого вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції провів судовий розгляд повно та всебічно, його висновки, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та докази, які є по кримінальному провадженню, доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні порушення правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілому.

Суд першої інстанції оцінивши як з точки зору належності, допустимості та достовірності показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , зміст рапорту чергового ОСОБА_23 , протоколів огляду місця події від 31 серпня 2016 року та 02 вересня 2016 року з фототаблицями до них, висновку № 15 Городенківської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 31 серпня 2016 року, протоколу огляду місця події від 21 жовтня 2016 року, копії витягу амбулаторної картки обвинуваченого ОСОБА_8 № 6653, висновки експертів № 2-0864/16 від 20 грудня 2016 року, № 2-0865/16 від 20 грудня 2016 року, № 2-0867/16 від 21 грудня 2016 року, № 2-0866/16 від 21 грудня 2016 року, пояснення судового експерта ОСОБА_24 , висновок експерта № 2.2-0099/16 від 16 грудня 2016 року, № 2.2-0084/16 від 16 грудня 2016 року, № 4.2-1043/16 від 17 січня 2017 року, пояснення судового експерта ОСОБА_25 , висновок експерта № 70 від 21 жовтня 2016 року -18 листопада 2016 року, пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_26 , висновки експерта № 1122 від 26 жовтня 2016 року 28 жовтня 2016 року, № 1197 від 07 листопада 2016 року 18 листопада 2016 року, № СЕ-19/109/20-21МРВ/19 від 11 лютого 2019 року, речові докази, так і сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку достовірно встановив обставини кримінального правопорушення та прийняв обґрунтоване рішення в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався показання потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 30 серпня 2016 року у них народилась внучка. 31 серпня 2016 року після обіду, близько 15 год., ОСОБА_10 пішов в магазин. Після обіду до неї прийшла її старша сестра, а вона пішла в сад. Близько 17-18 год. чула як приїхав автомобіль та зупинився біля брами. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, бо чула як говорили і впізнала їх голоси, однак до них вона не підходила і про що розмовляли не чула. Через кілька хвилин машина завелась та поїхала. Вона та сестра були вдома. Після 19 год. йшла по корову в поле і тоді їй сусідка повідомила, що ОСОБА_27 розбився між с. Острівець та с. Рогиня. На місце події вона не йшла, очевидцем ДТП не була і ОСОБА_10 після 15 год. більше не бачила. ОСОБА_10 пролежав в комі 50 днів, обвинувачений жодного разу до нього не приходив, а дружина обвинуваченого дала 300 доларів США. ОСОБА_10 спочатку перебував в реанімації в м. Городенці, в ночі його транспортували в Івано-Франківську обласну лікарню, де він пробув до 10 жовтня 2016 року, а після перевели в дитячу клінічну лікарню. Наймала санітарок, щоб його годували. Десять днів він пробув в барокамері, після пробув в лікарні в м. Городенка ще два дні і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Також повідомила, що ОСОБА_10 був одягнутий в спортивні штани, чорні шльопанці, сіру майку та тільняшку. ОСОБА_10 керував тільки тракторами, на автомобілях не їздив і не мав посвідчення водія для керування автомобілем.

Показання потерпілої ОСОБА_9 , на думку суду апеляційної інстанції, є належними, допустимими та достовірними доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно взяв до уваги та оцінив у сукупності з іншими доказами показання свідка ОСОБА_16 про те, що 31 серпня 2016 року близько 17 год. поверталась машиною з чоловіком з с. Чернятин додому в с. Острівець. Між селами Острівець та Рогиня побачила машину та чоловіка, що лежав горілиць на траві, без свідомості та важко дихав, біля дверей зі сторони пасажира, ноги були близько до машини, голова до заду машини, дверка була відчинена та пошкоджена. За кермом автомобіля, у якого двигун не працював, сидів ОСОБА_28 , який повідомив, що інший чоловік, то його зять. Зі сторони с. Острівець під`їхав голова сільської ради ОСОБА_29 . ОСОБА_8 постійно сидів за кермом автомобіля, а коли приїхав голова сільської ради він вийшов з автомобіля. Ушкоджень на обвинуваченому не було. Автомобіль був пошкоджений лиш з того боку, де сидів пасажир. Потерпілий ОСОБА_10 керував тільки трактором, щоб керував автомобілями вона не бачила. Приїхала швидка медична допомога, вони допомогли занести потерпілого ОСОБА_10 до карети швидкої медичної допомоги і поїхали.

Наведені показання свідка ОСОБА_16 є належними, допустимими та достовірними доказами.

Аналогічно, суд правильно послався на пояснення свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 31 серпня 2016 року близько 18-19 год. перебував вдома на присадибній ділянці. ОСОБА_30 , невістка, повідомила, що сталась аварія між с. Острівець та с. Рогиня і він поїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди. Неподалік сільської ради с. Острівець стояла ОСОБА_20 , яка повідомила, що викликала швидку до місця дорожньо-транспортної пригоди. Рухаючись зі сторони с. Острівець, приїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди побачив з лівої сторони дороги машину, яка знаходилась на полі на відстані 10 метрів від дороги, неподалік від дерева. Машина була розвернута передньою частиною до дороги. З напрямку с. Рогиня приїхала сім`я ОСОБА_31 . ОСОБА_8 то виходив, то знову сідав у машину. Потерпілий ОСОБА_10 лежав на землі основною частиною тіла, а ноги потерпілого були розташовані у автомобілі збоку пасажира. Потерпілий ОСОБА_10 не розмовляв та не міг самостійно рухатись, голова його була вся в синцях, футболка в крові. Спочатку свідок ОСОБА_18 потерпілого ОСОБА_10 не впізнав. Ушкодження автомобіля були зі сторони пасажира, тобто удар був у праву сторону автомобіля. Двигун автомобіля не працював. Хто їхав за кермом автомобіля свідок не знає. Автомобіль належить ОСОБА_8 . Поліція приїхала на місце дорожньо-транспортної пригоди після того як швидка забрала потерпілого.

Такі пояснення суд апеляційної інстанції вважає належними, допустимими та достовірними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_20 яка пояснила, що приблизно о 19 год. вона їхала на залізнодорожний вокзал до с. Острівець із с. Рогиня. Бачила, що на полі була машина «Жигулі» темного кольору, розвернута передом до дороги з розбитим лобовим склом. Вона не зупинялась біля машини. На місці водія вона бачила силует людини, який рухається. Вона не думала, що це дорожньо-транспортна пригода, але медичну швидку допомогу викликала. Коли поверталась, то на місці події вже була карета швидкої медичної допомоги. На пасажирському сидінні нікого не бачила. На полі також була жінка, яка пасла корову ОСОБА_14 із сторони, де знаходилася машина.

Її пояснення є належними, допустимими та достовірними доказами.

Також, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_21 , який додатково повідомив, що транспортний засіб стояв розвернутий передом до дороги, а потерпілий ОСОБА_10 лежав на землі біля автомобіля зі сторони пасажира.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку сукупність письмових та інших доказів по кримінальному провадженню після їх дослідження та оцінки, з яких вбачається наступне.

Згідно з рапортом чергового ОСОБА_23 31 серпня 2016 року о 19 год. 50 хв. по телефону до чергової частини Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення від сільського голови с. Острівець про те, що 31 серпня 2016 року о 19 год. 50 хв. між селами Острівець та Рогиня водій автомобіля ВАЗ 2101 не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та перекинувся (том 1 а.п. 209).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 31 серпня 2016 року з фото таблицями до протоколу, огляд місця події проведено в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_32 , місцем безпосереднього огляду являється ділянка автодороги Коломия Чернятин О090703, що розміщена між населеними пунктами с. Рогиня та с. Острівець. Безпосередньо на дереві є пошкодження, а саме, відірвана частина кори та з даної точки починається ділянка осипу скла та дрібних частин автомобіля: внутрішню дверна ручки, внутрішнє дзеркало з правої сторони відносно дороги на полі, на відстані 13 м від дерева та до передньої лівої осі автомобіля є поодинокі осипи скла. В даній точці знаходиться автомобіль марки ВАЗ , номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору. Автомобіль розташований передньою частиною паралельно до проїзної частини дороги. Зовнішнім візуальним оглядом автомобіля виявлено: деформація передньої кришки капоту, яка відійшла з кріплення, деформація переднього правого крила, передньої правої дверки, напрям деформації ззаду на перед, деформація даху автомобіля, напрям деформації знизу вверх, всі колеса автомобіля зі збереженим тиском повітря, відсутнє переднє лобове скло. В середині автомобіля під кермом, біля педаль знаходиться пара тапочок чорного кольору, деформована передня панель автомобіля з правої сторони, напрям деформації ззовні до середини. Біля правої дверки автомобіля ВАЗ виявлено темно бурі плями речовини ззовні схожої на кров. (том 1 а.п. 210-218).

Згідно з протоколу огляду місця події від 02 вересня 2016 року з фототаблицями до протоколу, огляд проведено в присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , безпосереднім об`єктом огляду являється легковий автомобіль марки ВАЗ-2101, синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , який розташований на території Городенківського відділення поліції, що за адресою Героїв Євромайдану, 5, м. Городенка. Зовнішнім візуальним оглядом автомобіля виявлено: деформація передньої кришки капоту, деформація переднього правого крила та передньої правої дверки, деформація даху автомобіля, напрям деформації зверху вниз. В автомобілі відсутнє переднє лобове скло, переднє праве пасажирське скло. На правій передній пасажирській дверці виявлено потьоки речовини темно бурого кольору, зовні схожої на кров. З обшивки чорного кольору, на якій наявні сліди речовини схожої на кров, зроблено вирізку максимальними розмірами 42мм х 61мм та поміщено в паперовий конверт та скріплено підписами понятих. В салоні автомобіля під кермом, біля педаль, знаходиться пара тапочок чорного кольору, в салоні відсутнє дзеркало заднього виду, деформована передня панель автомобіля з правої сторони, напрям деформації з зовні до середини. На сидіннях автомобіля наявні чохли червоночорного та білого кольорів. Чохол з правого пасажирського сидіння (переднього) та чохол з водійського сидіння вилучено та поміщено в два чорні поліетиленові пакети та скріплено биркою з підписами понятих(том 1 а.п. 219-223).

Відповідно до висновку №15 Городенківської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 серпня 2016 року ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння (том 1 а.п. 229).

Згідно з протоколом огляду місця події від 21 жовтня 2016 року, який проведено в присутності понятих ОСОБА_33 , ОСОБА_35 , в кімнаті патологоанатомічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , проводився судово-медичний розтин трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.п. 230-231).

З копії витягу амбулаторної картки обвинуваченого ОСОБА_8 №6653 встановлено, що 08 вересня 2016 року обвинувачений ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою із скаргами на болі з правої сторони грудної клітини. Турбують болі протягом тижня після бійки. При огляді виявлено на шкірі попереку зсадини. Встановлено діагноз: забій грудної клітки зправа (том 3 а.п. 176, 177).

З висновку експерта № 2-0864/16 від 20 грудня 2016 року вбачається, що на наданому одязі ОСОБА_10 виявлені одиничні волокна - нашарування та частини волокон, перелічені в таблиці 3 дослідницької частини висновку. Вилучені з кофти ОСОБА_10 два поліакрилонітрильні волокна - нашарування рожевого кольору мають спільну родову належність з відповідними волокнами зі складу чохлів. Вилучена частина поліакрилонітрильного волокна-нашарування рожевого кольору з штанів ОСОБА_10 має комплекс співпадаючих ознак з відповідними волокнами зі складу чохлів. Встановити спільну родову належність частини поліакрилонітрильного волокна з штанів ОСОБА_10 та волокон зі складу за волокном чохлів не передбачається можливим в зв`язку з недостатнім розміром виявленої частини волокна (том 1 а.п. 232-238).

Згідно з висновком експерта № 2-0865/16 від 20 грудня 2016 року на наданому одязі ОСОБА_10 виявлені одиничні волокна - нашарування та частини волокон, перелічені в таблиці 2 дослідницької частини висновку. Вилучені забарвлені волокна мають комплекси родових ознак і придатні для встановлення спільної родової належності з виробами. Частини волокон мають недостатні розміри і непридатні для встановлення спільної родової належності з виробами. (том 1, а.п. 240-243).

Відповідно до висновку експерта № 2-0867/16 від 21 грудня 2016 року на наданих чохлах виявлені одиничні волокна-нашарування та частини волокон, перелічені в таблиці 3 дослідницької частини висновку. Вилучені забарвлені волокна мають комплекси родових ознак і придатні для встановлення спільної родової належності з виробами. Частини волокон мають недостатні розміри і непридатні для встановлення спільної родової належності з виробами (том 1 а.п. 245-248).

Як вбачається з висновку експерта № 2-0866/16 від 21 грудня 2016 року на наданих чохлах з автомобіля марки ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , (згідно супровідних документів) виявлені одиничні волокна-нашарування та частини волокон, перелічені в таблиці 3 дослідницької частини висновку. Вилучена з чохла пасажирського сидіння частина поліефірного волокна білого кольору подібна до відповідних волокон зі складу светра в смуги ОСОБА_10 . У зв`язку з відсутністю забарвлення вилученої частини волокна та волокон зі складу светра не передбачається можливим встановити їх спільну родову належність (том. 2 а.п. 1-7).

Згідно з висновком експерта № 2.2-0099/16 від 16 грудня 2016 року групову належність крові ОСОБА_10 не було встановлено, у зв`язку з тим, що надана на дослідження кров гемолізована (том 2 а.п. 9-11).

Відповідно до висновку експерта № 2.2-0084/16 від 16 грудня 2016 року речовина бурого кольору на фрагменті шкірозамінника (об`єкт №1), вилучена з пасажирського сидіння автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , є кров`ю людини з антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Дані сліди могли утворитися від особи з групою крові 0(1) (том 2 а.п. 13-16).

За змістом висновку експерта № 4.2-1043/16 від 17 січня 2017 року на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилось у працездатному стані. Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходились у працездатному стані, несправностей (невідповідностей вимогам ПДР) виявлено не було, тому питання: «Якщо рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля має несправності, то коли вони виникли: до ДТП, в наслідок ДТП чи після ДТП?», «Чи мав водій можливість виявити несправність перед виїздом на лінію?» - позбавлені технічного змісту і відповідь на них не надається (том 2 а.п. 18-21).

Відповідно до висновку експерта № 70 від 21 жовтня 2016 року - 18 листопада 2016 року при дослідженні кісток черепа виявлено лінійний перелом, який починається з правої вискової ділянки, проходить через середню черепну ямку і закінчується наглухо на турецькому сідлі. Смерть гр. ОСОБА_10 наступила від відкритої черепно-мозкової травми крововиливу під оболонки головного мозку, набряку головного мозку, перелому кісток черепа, що підтверджується морфологічними та гістологічними даними розтину трупа: набряк головного мозку та легень, наявність крововиливу під м`які оболонки головного мозку, повнокрів`я внутрішніх органів, темна рідка кров, наявність перелому кісток черепа, субарахноїдальний крововилив головного мозку вогнищевий периваскулярний крововилив в речовині головного мозку. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді, відкритої черепно-мозкової травми, крововиливи під оболонки головного мозку, перелому кісток черепа, набряку головного мозку, крововиливів в м`які покрови голови, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути виступаючі частини салону автомашини, можуть відповідати терміну вказаному в постанові і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_10 не виявлено: метилового, етилового, пропілового, бутилового аліловий, а в сечі етилового спиртів та їх ізомерів (том 2 а.п. 26-28).

За змістом висновку експерта № 1122 від 26 жовтня 2016 року - 28 жовтня 2016 року при судово токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_10 не виявлено метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів (том 2 а.п 29).

Відповідно до висновку експерта № 1197 від 07 листопада 2016 року 18 листопада 2016 року при судовогістологічній експертизі шматочків внутрішніх органів ОСОБА_10 встановлено субарахноїдальний крововилив головного мозку, вогнищевий периваскулярний діапедез ний крововилив в речовині головного мозку, набряк речовини головного мозку, дистрофія, незначна атрофія, вогнищева фрагментація, нерівномірна гіпертрофія та місцями хвилеподібна деформація кардіоміоцитів, вогнищевий дифузний, периваскулярний кардіосклероз, коронаросклероз, нерівномірне кровонаповнення судин міокарду (том 2 а.п. 30).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/109/20-21МРВ/19 від 11 лютого 2019 року на наданому відрізку дактилоплівки з мікрооб`єктами - нашаруваннями зі светра ОСОБА_10 виявлено бавовняне волокно блакитного кольору, що має спільну родову належність з відповідним волокном, виявленим на наданому відрізку дактилоплівки з мікрооб`єктами-нашаруваннями з чохла сидіння водія автомобіля. На наданому відрізку дактилоплівки з мікрооб`єктами-нашаруваннями зі светра ОСОБА_10 виявлено бавовняне волокно блакитного кольору, що має спільну родову належність з відповідним волокном, виявленим на наданому відрізку дактилоплівки з мікрооб`єктами-нашаруваннями з чохла сидіння пасажира автомобіля. Виявлені бавовняні волокна-нашарування є характерними для широко розповсюджених джинсових виробів синього кольору. Інші волокна з наданих відрізків дактилоплівки не мають спільної родової належності (том 3 а.п. 147-155).

Суд апеляційної інстанції вважає вищевикладені докази, як і речові докази, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та на які суд послався в обвинувальному вироку, належними, допустимими та достовірними.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано при прийнятті рішення враховував пояснення експертів, які вважає як докази належними, допустимими та достовірними.

Так, завідувач сектору дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів відділу дослідження матеріалів, речовин і виробів Івано-Франківського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України судовий експерт ОСОБА_24 повністю підтримала висновки експерта та роз`яснила: щодо висновку № 2-0864/16 від 20 грудня 2016 року те, що волокна могли бути як з пасажирського так і водійського сидіння; щодо висновку № 2-0865/16 від 20 грудня 2016 року - те, що на одязі виявлені волокна, які не входять до складу одягу ОСОБА_10 ; щодо висновку № 2-0867/16 від 21 грудня 2016 року - те, що виявлені волокна, не походять від чохлів наданих на експертизу, а залишені будь-яким іншим предметом; щодо висновку № 2-0866/16 від 21 грудня 2016 року те, що на чохлі пасажирського сидіння виявлено частину, яка подібна до светра ОСОБА_10 , але встановити достеменно це неможливо.

Старший судовий експерт сектору авто технічних досліджень, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Івано-Франківського науково-дослідного експертнокриміналістичного центру МВС України ОСОБА_25 повністю підтримав висновок експерта № 4.2-1043/16 від 17 січня 2017 року та роз`яснив, що при відповіді на питання поставлені в експертизі під номерами 2,3 допустив технічну помилку та помилково вказав інший транспортний засіб.

Судово-медичний експерт Снятинського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_26 повністю підтримав висновок експерта № 70 від 21 жовтня 2016 року - 18 листопада 2016 року та роз`яснив, що ушкодження утворилися у потерпілого ОСОБА_10 від удару в праву частину голови і такі тілесні ушкодження характерні саме для пасажира в автомобілі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наданим судом першої інстанції аналізом вказаної сукупності доказів, які у взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення при встановлених у оскарженому вироку обставинах з відповідною правовою кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони, як і доводи апеляційної скарги про його невинуватість, не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження, повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів і, на переконання суду апеляційної інстанції, є способом захисту від пред`явленого обвинувачення та спрямовані на уникнення ними кримінальної відповідальності за фактично скоєне діяння.

Суд першої інстанції правильно критично оцінив як доказ на показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 31 серпня 2016 року працювала на городі і пасла корову між с. Острівець та с. Рогиня та почула звук удару. Близько 18 год. 30 хв. - 19 год. гнала корову додому і на пасовиську побачила на пасовиську машину темносинього кольору неподалік від дерева, яка була заведена. Біля неї зупинився чоловік, як пізніше з`ясувалось, що то був ОСОБА_15 , та сказав, що з машини витяг чоловіка, який ще живий. Обвинувачений встав з-під берега де сидів, кульгаючи підійшов до машини та заглушив мотор. У нього було трохи обдерте лице. На місце події приїхали голова сільської ради, Мацієвичі та швидка медична допомога. Голова сільської ради хотів закрити двері зі сторони пасажира, проте вони не закривались. ОСОБА_10 лежав на траві лицем до землі, з голови текла кров. Окрім медиків ніхто потерпілого не чіпав. На місці події вона не була, бачила все здалеку.

А також, правильно оцінив пояснення свідка ОСОБА_13 , який дав показання про те, що 31 серпня 2016 року в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. він віз мотоблоком дрова додому по дорозі до с. Рогиня. Бачив, що їхала машина темно - синього кольору, яка належить ОСОБА_8 , зі швидкістю 60-70 км/год, за кермом якої був ОСОБА_10 , одягнутий в темно-синю футболку, а на пасажирському сидінні був ОСОБА_8 , який був одягнутий у голубу футболку з білими полосами. На наступний день він бачив слід від автомобіля на узбіччі дороги біля місця дорожньо-транспортної пригоди. Моменту аварії він не бачив, а автомобіль бачив за 200 метрів до місця дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням ОСОБА_13 про те, що за кермом був ОСОБА_10 , а на пасажирському сидінні був ОСОБА_8 , з тих підстав, що: він є родичем обвинуваченого, що останній не заперечує, може бути зацікавлений в результатах розгляду обвинувального акта, маючи на меті допомогти обвинуваченому; швидкоплинно проїжджаючи повз транспортний засіб ОСОБА_8 31 серпня 2016 року без сумнів повідомив у судовому засіданні 29 жовтня 2018 року, тобто більш як через два роки, не лише розташування в автомобілі обвинуваченого й потерпілого, а ще й в що вони були вдягнуті та якого кольору; розминувшись, керуючи мотоблоком, з транспортним засобом ОСОБА_8 , який, як він вказує, рухався зі швидкістю 60-70 км/год, за 200 метрів до місця дорожньо-транспортної пригоди, по неї дізнався на наступний день, враховуючи те, що 200 метрів автомобіль на швидкості 60-70 км/год проїжджає не більше як через 12 секунд.

Також, безпідставними вважає суд апеляційної інстанції і посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_14 , а також виклав їх у вироку неповно і не точно. Суд першої інстанції, не маючи обов`язку відображати у вироку пояснення свідків дослівно, виклав пояснення свідка ОСОБА_14 узагальнено, не спотворивши їх змісту. А її пояснення в тій частині, що з-під берега біля дороги в метрах десяти від дерева ОСОБА_8 піднявся, підійшов до машини і заглушив її не є такими, що підтверджують показання обвинуваченого про те, що він випав під час руху автомобіля до обочини ще до моменту дорожньо-транспортної пригоди. Ці показання не є суперечливими, в той час стосуються дещо розділених по часу обставин, перші - дій обвинуваченого через деякий час після події правопорушення, другі самої події правопорушення, зв`язок між якими може мати місце як у випадку перебування ОСОБА_8 в автомобілі під час дорожньо-транспортного пригоди, так і навпаки. Фактично, незалежно від місця перебування ОСОБА_8 на момент зіткнення з деревом, він міг в той час, коли його бачила свідок ОСОБА_14 , знаходитися біля обочини в метрах десяти від безпосереднього місця дорожньо-транспортної пригоди.

Твердження обвинуваченого про те, що він випав з автомобіля у яму біля обочини, є неспроможнім, оскільки спростоване сукупністю доказів, в тому числі показаннями експерта ОСОБА_26 , крім того й доведеним фактом звернення обвинуваченого до медичного закладу, де поставлено діагноз: забій грудної клітки зправа (том 3 а.п. 176, 177).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_16 в тій частині, що на її запитання обвинувачений стверджував, що за кермом був потерпілий, жалів, що передав йому кермо, оскільки це є показаннями з чужих слів згідно з ст. 97 КПК України, а саме обвинуваченого ОСОБА_8 , який був допитай в судовому засіданні, та вони не підтверджується іншими доказами.

Розташування пари тапочок чорного кольору в салоні автомобіля під кермом, біля педаль, що вбачається з протоколу огляду місця події від 31 серпня 2016 року та фото № 10 фототаблиці (том 1 а.п. 210-218), на думку суду апеляційної інстанції, не є тим фактом, що підтверджує факт керування потерпілим ОСОБА_10 транспортним засобом, як вважає сторона захисту, з огляду на те, що подія кримінального правопорушення мала місце 31 серпня 2016 року близько 19 години, а огляд місця події проводився починаючи з 20 год. 10 хв., з часу дорожньо-транспортної пригоди до початку огляду як обвинувачений ОСОБА_8 , так і інші особи мали доступ як до транспортного засобу, так і до потерпілого, його речей, умисно чи несвідомо могли діяти на речі, які несуть в собі інформацію, що має доказове значення по кримінальному провадженню.

Більш того, вказаний факт неможливо розцінити як доказ керування потерпілим транспортним засобом, оскільки під час зіткнення транспортного засобу з деревом будь-які предмети, що знаходись в автомобілі неконтрольовано переміщувалися по салону.

Сторона захисту, посилаючись на висновок експерта № СЕ-19/109/20-21МРВ/19 від 11 лютого 2019 року (том 3 а.п. 147-155), вважає, що факт перенесення сторонніх волокон з одягу потерпілого як на чохол сидіння пасажира, так і на чохол сидіння водія є доказом того, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_10 . В той час як зазначено в цьому висновку експерта виявлені бавовняні волокна-нашарування є характерними для широко розповсюджених джинсових виробів синього кольору, а сама дорожньо-транспортна пригода є складною і динамічною системою взаємодії різноманітних об`єктів, внаслідок чого утворюються багато типових слідів, як на одязі, так в транспортному засобі. За таких обставин, наведеному висновку експерта, суд першої інстанції дав правильну оцінку.

Не вважає слушними суд апеляційної інстанції і доводи сторони захисту відносно пояснень судово-медичного експерта Снятинського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_26 , який підготував висновок експерта № 70 від 21 жовтня 2016 року - 18 листопада 2016 року. Сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції, не навівши їх у вироку повністю, неналежно їх оцінив, а пояснення експерта в частині, що тілесні ушкодження потерпілого характерні для пасажира автомобіля, вважає є неналежним та недопустимим доказом.

З приводу таких доводів суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції відобразив показання експерта в тому обсязі, який вважав необхідним для підтвердження встановлених ним обставин. При цьому, оцінці підлягали пояснення, надані експертом в судовому засіданні, а не обмежені зазначеним у вироку. Хоча допит експерта в суді і обмежується предметом виконаної ним судової експертизи, його важливе значення для кримінального провадження полягає в можливості отримання нових відомостей про обставини, які можуть мати самостійне доказове значення, серед яких і отримані у відповідь на питання, що не вирішувалися у висновку, але доступні для вирішення експертом без проведення додаткового дослідження. Пояснення експерта в тій частині, що тілесні ушкодження потерпілого характерні для пасажира автомобіля, підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню, отримані у встановленому законом порядку, а тому є належним та допустимим доказом. Більше того, це є думка ОСОБА_26 як експерта, а не як окремої особи без спеціальних знань та без розуміння досліджуваного питання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами сторони захисту про те, що дані з рапорту чергового ОСОБА_23 31 серпня 2016 року, протоколу огляду місця події від 31 серпня 2016 року, протоколу огляду місця події від 02 вересня 2016 року, висновку експерта № 4.2-10543/16, пояснень експерта ОСОБА_25 є взаємосуперечливими, оскільки дані з рапорту вказують на констатацію факту дорожньо-транспортної пригоди, дані з оглядів містять відомості про виявлені ушкодження при зовнішньому візуальному огляді автомобіля, а висновок експерта і його пояснення відомості про досліджені гальмівну систему та рульове керування автомобіля, що доповнюють одні одних.

Сторона захисту наголошує на недостовірності пояснень свідка ОСОБА_18 про те, що потерпілий лежав на землі основною частиною тіла, а ноги потерпілого були розташовані у автомобілі збоку пасажира, оскільки вони суперечать поясненням свідка ОСОБА_16 , які узгоджуються з іншими доказами. З метою спростування таких пояснень заявляла клопотання про дослідження речового доказу автомобіля та вважає, що в задоволенні такого клопотання було необґрунтовано та безпідставно відмовлено.

В той час, такі дані свідок ОСОБА_18 повідомив з огляду на індивідуальне сприйняття обставин, а також певні зміни у сприйняті з плином часу, які судом першої інстанції оцінено у відповідності до ст. 94 КПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про дослідження речового доказу автомобіля, оскільки дані про те, чи могло бути такими положення тіла потерпілого, не впливають на всебічність та повноту судового розгляду, не підтверджують і не спростовують обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, протоколи огляду місця події достатньо висвітлюють пошкодження транспортного засобу та його зовнішній вигляд з усіх боків.

Суд апеляційної інстанції за виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого та обвинуваченого, з огляду на пошкодження транспортного засобу, напрямок руху та місцерозташування після дорожньо-транспортної пригоди, при усіх повідомлених потерпілою та свідками обставинах та даних, які вбачаються з письмових доказів, за наявних пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає доведеним поза всяким розумним сумнівом, що саме останній керував транспортним засобом та в результаті порушення ним Правил дорожнього руху, спричинено смерть потерпілого.

При цьому, судом першої інстанції переконливо обґрунтовані висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілому.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не дав достатньо часу для підготовки до судових дебатів, чим порушив право на захист, оскільки перед судовим засіданням, в якому було проведено судові дебати, 04 березня 2019 року (том 3 а.п. 189-190), було оголошено перерву в судовому засіданні 25 лютого 2019 року, а від захисника ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення до судових дебатів (том 3 а.п. 183-187).

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, встановивши вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, оскільки саме таке покарання є справедливим та законним, визначеним у відповідності до загальних засад призначення покарання згідно з ст. 65 КК України, зокрема, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідає меті кримінального покарання, що визначена ст. 50 КК України, - є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при розгляді цивільного позову ОСОБА_9 , цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а саме Івано-Франківської обласної клінічної лікарні та цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а саме Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, дотримався вимог матеріального і процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5