Справа № 592/2373/19
Провадження № 1-кп/592/362/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0004368, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_8 11.12.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 подано письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, який закінчується 20.09.2019, оскільки на думку прокурора ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, раніше заявлені ризики, які підтверджені судовими рішеннями, не зменшились і продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, наполягаючи на необґрунтованості поданого клопотання, а також - на тому, що ризики, про які заявляє прокурор, не підтверджені доказами. Доводи прокурора є надуманими та абстрактними. Обвинувачений не намагався та не намагається переховуватись, хоча його мати дійсно проживає у РФ, але вона повинна через декілька тижнів приїхати та надати кошти на утримання сина, у якого відсутні документи для виїзду за межі України. Відсутнє підтвердження намагання підзахисного вплинути на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки відсутні відповідні заяви свідків чи потерпілих. Також є абстрактним твердження про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. За таких обставин, просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника щодо продовження строку тримання під вартою, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, ухвалою суду від 23.07.2019 продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 20.09.2019 включно за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.

Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне: п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» та «Хайредінов проти України».

На даний час не досліджені всі докази сторони обвинувачення: не допитані всі свідки сторони обвинувачення, не досліджені письмові докази, інші докази, у зв`язку з чим виконати всі процесуальні дії до закінчення строків тримання обвинуваченого під вартою до 20.09.2019 не можливо.

Вивчивши обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даний час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також слід зазначити, що ОСОБА_5 ніде не працює, у нього відсутні сталі соціальні зв`язки, йому пред`явлене обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину і у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, йому загрожує покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, тому від тяжкості покарання обвинувачений зможе ухилитись від суду.

Перебуваючи на свободі обвинувачений також може вплинути на свідків з метою не надання показань в суді щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження, також судом ще не допитувався сам обвинувачений, тому не відомо його відношення до інкримінованого злочину.

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.

Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих, оскільки відбулося посягання на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно з ст.3 Конституції України.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою по 15.11.2019 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 350, 372 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 15.11.2019 включно.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі дільниці слідчого ізолятора при Державній установі «Сумська виправна колонія (№ 116)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3