Номер провадження: 11-кп/813/1713/19
Номер справи місцевого суду: 495/2067/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

01.11.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року у кримінальному провадженні №0004299 від 07.10.2016 року відносно ОСОБА_6 , -

встановив:

Оскаржуваним вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. На підставі ст.49 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного та додаткового покарань у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 192017 грн. в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком районного суду, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Згідно статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, у тому числі вироку, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України.

Положеннями ст. 393 КПК України визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на подачу апеляційної скарги.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є учасниками кримінального провадження, не були учасниками судового провадження в районному суді, а тому не входять до переліку осіб, які мають право на подачу апеляційної скарги, оскільки у відповідності до положень п.7 ч.1 ст.393 КПК України, апеляційна скарга може бути подана потерпілим або його законним представником чи представником у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.
Той факт, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є учасниками кримінального провадження підтверджується ухвалою районного суду від 29.07.2019 року, якою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні їх клопотання про допуск до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілих.

Крім того, виконуючи вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, суддя-доповідач, вирішуючи питання щодо можливості апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.
Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».
У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006р.), ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають процесуального статусу в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , вони не наділені правом оскарження вказаного вироку районного суду.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись п.2 ч.3 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року у кримінальному провадженні №0004299 від 07.10.2016 року відносно ОСОБА_6 повернути особам, які її подали.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особам, які подалиапеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2