Номер провадження: 11-сс/813/1165/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 04 жовтня 2017 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004038, внесеному до ЄРДР 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 04 жовтня 2017 року, було задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначену ухвалу ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що постановлена з порушенням вимог матеріального та процесуального законодавства, наводить відповідні доводи.

У зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 04 жовтня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004038, внесеному до ЄРДР 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу було постановлено за його відсутності, про розгляд даного клопотання йому не було відомо про існування ухвали дізнався у грудні 2017 року.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання до апеляційного суду не прибув причини неприбуття суду не повідомив, надіслав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.

Апеляційний суд, приймає до уваги положення ст. 422 КПК України, щодо скорочених строків розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді; практику Європейського суду, що неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 , як апелянт, зацікавлена в з`ясуванні інформації щодо призначення апеляційного розгляду, апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для його повідомлення про призначення судових засідань в апеляційному суді, в зв`язку з чим апеляційний суд, вважає за можливе розглянути клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 04 жовтня 2017 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004038, внесеному до ЄРДР 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за відсутності апелянта та прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Слід також зазначити, що Суд у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (Ashingdane v. the United Kingdom).

Право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які служать вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України ( ст. 113 КПК України).

Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно з положеннями ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що за загальним правилом строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді відраховується з дня її проголошення.

Частиною третьою статті 395 КПК України також встановлені виключення із загального правила, а саме випадки, в яких строк на апеляційне оскарження відраховується не від дня проголошення оскаржуваного судового рішення, а від іншої дати. До цих випадків, зокрема, відносяться:

- оскарження ухвали слідчого судді особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги для якої обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення;

- оскарження судового рішення іншим учасником кримінального провадження, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для якої обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З викладених положень вбачається, що виключення із загального правила передбачені для двох категорій учасників кримінального провадження, одна з яких є істотно обмеженою у правах та доступі до інформаційних благ в силу утримання під вартою, що зумовлює необхідність надання додаткового часу для підготовки та подачі такою особою апеляційної скарги, а друга з об`єктивних причин не обізнана та не могла бути обізнаною про постановлене судове рішення у зв`язку з нереалізацією або незабезпеченням з певних причин права на участь в судовому провадженні при вирішенні слідчим суддею, судом певних питань, що стосуються її прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до положень ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк, повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважної причини за своїм характером є оціночним. Усталена судова практика скеровує суд, що такими причинами вважають стихійні лиха, що викликані силами природи (землетрус, повінь, злива, зсув, ураган тощо), хворобу, тривале відрядження, смерть близьких, інші трагічні та непередбачені події в житті людини, тобто це обставини, які не залежать від заінтересованої особи і завадили їй здійснити у встановлений законом строк певні дії. Слід зазначити, що перешкода, яка не дозволяє вчинити в строк процесуальну дію, може носити як фактичний (хвороба, стихійне лихо тощо), так і юридичний характер (несвоєчасне вручення копії процесуальних документів тощо).

З матеріалів провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто та оскаржена ухвала постановлена 04.10.2017 року без виклику та участі власника майна.

Відомостей щодо точної дати отримання власником майна копії оскарженої ухвали матеріали справи не містять.

Разом з цим, з апеляційної скарги апелянта, вбачається, що у грудні 2017 року ОСОБА_6 в порядку ст. 174 КПК України, звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді цього ж суду від 04.10.2017 року.(а.с.21)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 08.01.2018 року, в задоволені клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 , було відмовлено.(а.с. 37)

Таким чином, апеляційним судом достовірно встановлено, що власнику арештованого майна про існування оскарженої ухвали слідчого судді було відомо в грудні 2017 року.

Отже, власник майна ОСОБА_6 вирішив скористатись правовим механізмом скасування арешту майна слідчим суддею місцевого суду, передбаченим 174 КПК України, та звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

При цьому апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 04 жовтня 2017 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004038, внесеному до ЄРДР 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, була здана до канцелярії Одеського апеляційного суду лише 13.02.2018 року, тобто поза межами встановленого п.3 ч.2 ст.395 КПК України п`ятиденного строку з моменту, коли йому достовірно стало відомо про існування оскарженої ухвали.

Апеляційному суду не було надано переконливих доводів щодо обставин, які унеможливлювали подання апеляційної скарги у передбачений Законом строк.

Колегія суддів вважає, що обрання того чи іншого способу захисту своїх прав та законних інтересів не звільняє власника майна від обов`язку дотримання встановлених кримінальним процесуальним законом строків на апеляційне оскарження судових рішень, незалежно від результату реалізації права на використання відповідного процесуального механізму.

Проте, колегія суддів зазначає наступне, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів, також приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), у якому суд постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, колегією суддів встановлено, що причини поновлення строку оскарження по суті зазначені в клопотанні ОСОБА_6 не виправдовують втручання у принцип правової визначеності.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що власником майна не була доведена поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання апелянта та поновлення вказаного строку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором було надіслано належним чином завірену копію ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси, від 11.06.2018 року, якою клопотання ОСОБА_6 , задоволено та скасовано заборону відчужувати і розпоряджатися ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, що було застосовано на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси, від 25.04.2018 року.

Керуючись статями 116, 117, 370-372, 376, 399, 404, 407, 419, 532 КПК України, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 04 жовтня 2017 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0004038, внесеному до ЄРДР 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

Апеляційну скаргу з додатками повернути ОСОБА_6

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4