н/п 1-кс/640/6862/19
"06" червня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
скаржника - ОСОБА_4 ,

03.11.2017 відомості внесені до ЄРДР за ч.2 ст. 185 КК України. 07.11.2017 він направив слідчому СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області клопотання про витребування письмових доказів. На це клопотання отримав повідомлення слідчого про те, що його клопотання буде задоволено, але фактично слідчий нічого не витребував, про що свідчить текст постанови про закриття кримінального провадження.
14.07.2018 він направив слідчому СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області клопотання про приєднання до кримінального провадження фотокопії Постанови ВС від 20.06.2018 і інше. На це клопотання отримав повідомлення слідчого про часткове задоволення клопотання.
За втручанням прокуратури області процесуальним керівником у кримінальному провадженні було змінено кваліфікацію з ч.2 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України, про це він дізнався із повідомлення першого заступника прокурора області ОСОБА_6 від 02.08.2018 року.
17.09.2018 він направив слідчому СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області клопотання про вчинення певних слідчих дій і зокрема про допит ОСОБА_7 . На це клопотання отримав повідомлення слідчого про те, що його клопотання буде задоволено, але фактично слідчий лише приєднав до кримінального провадження фотокопію договору дарування, ОСОБА_7 не допитав, про це свідчить текст постанови про закриття кримінального провадження.
25.10.2018 він направив слідчому СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області клопотання про приєднання письмового пояснення приватного нотаріуса і витребування письмових доказів. На це клопотання отримав повідомлення слідчого про те, що його клопотання буде задоволено, але фактично слідчий нічого не витребував, про це свідчить текст постанови про закриття кримінального провадження.
01.05.2019 він направив слідчому СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області клопотання про приєднання письмових доказів до кримінального провадження. На це клопотання він не отримав будь-якого повідомлення.
Із постанови слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 вбачається, що за 17 місяців досудового розслідування здійснено: допит його в якості потерпілого; допит ОСОБА_8 в якості свідка; допит ОСОБА_9 в якості свідка; приєднав до справи пояснення ОСОБА_10 , яка начебто «мешкає» в Ізраїлі з 30.06.2016 року, при цьому слідчі не перевірили чи дійсно ОСОБА_10 перебуває за межами України за інформацією Державної прикордонної служби України про час, дату та місце перетинання нею Державного кордону України (за інформацією від ОСОБА_8 і інших ОСОБА_11 проживає в м. Одесі і лише тимчасово відвідує свою дочку в Ізраїлі, місце проживання ОСОБА_10 зареєстровано в АДРЕСА_1 ); приєднав до справи інформації приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_12 .
Зазначив, що слідчий в постанові не навела і не вказала усі письмові докази справи які вона досліджувала. Вібірково лише навела юридично підготовлені і не перевірені пояснення ОСОБА_10 , які протирічать іншим наданим ним доказам, та не перевірену інформацію нотаріуса ОСОБА_12 , яка протирічить її письмовому поясненню наданому ним при клопотанні від 25.10.2018 року та іншим письмовим доказам, які ним надані.
Слідчий дійшла незаконного, на його думку, висновку про те, що 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 була куплена за особисті гроші ОСОБА_10 в період перебування в шлюбі з його покійним братом ОСОБА_13 і це перевірити на даний час неможливо. Цей висновок слідчого протирічить законам і висновку Верховного Суду в його постанові від 20.06.2018 року та не потребує перевірки, а право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_10 і ОСОБА_14 на 1/3 частину будинку не підлягає доказуванню.
Зазначив, що слідча не керувалась верховенством права, ст. 8, 23,42, 54 ЗУ «Про нотаріат» та законодавством про державні реєстри (спадковий і судових рішень) і письмовими доказами наданими ним по справі. Фактично слідчий в постанові виправдала приватного нотаріуса ОСОБА_12 на підставі підзаконного акта.
Посилаючись на Постанову Пленуму Верховного суду України: «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10 вказав, що слідчий в постанові дійшла хибного висновку, що в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме відсутня суб`єктивна сторона злочину, яка полягає у наявності прямого умислу. Тобто вказані особи групою з розподілом функцій (продавець, покупець, нотаріус), приховуючи від нього свої дії, діяли без умислу і не привласнили його майнового права та отримали для себе рухоме і нерухоме майно в натурі. Зазначив, що слідчий в постанові дійшла хибного висновку про те, що існують лише цивільно-правові відносини, які треба вирішувати в цивільному суді. Вказав, що у разі незгоди слідчого з визначеною прокуратурою кваліфікацією злочину за ст. 190 КК України, то за КПК України не тягне за собою закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного вважав, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є не вмотивованою і передчасною.
У судовому засіданні скаржник та його адвокат доводи скарги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_15 та слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, однак кожен з них подав заяву, у якій просив скаргу розглянути за його відсутніості та у її задоволенні відмовити (а.с.26,32).
Так, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отриманні органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
Слідчий суддя не погоджується з вказаною постановою слідчого від 02.04.2019 про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
Так, в ході досудового розслідування були допитані: в якості потерпілого 07.11.2017 ОСОБА_4 (а.с.46-49); в якості свідків: ОСОБА_18 19.12.2017 (а.с.55-58) та ОСОБА_17 26.07.2017 (а.с.82-83).
Проте, не були виконані вказівки процесуального керівника у кримінальному провадженні Прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 юриста 2 класу ОСОБА_15 від 23.03.2018, від 16.07.2018 та від 30.08.2018 щодо допиту в якості свідків приватного нотаріуса ОСОБА_12 та ОСОБА_10 (а.с.62-63, 85-86); повторного допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 та в якості свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .
Посилання слідчого на те, що допитати свідка ОСОБА_10 не виявилося можливим, оскільки остання з 30.06.2016 мешкає в Ізраїлі - належним чином не підтверджені. Так, ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_10 проживає в м.Одеса та лише тимчасово відвідує свою дочку в Ізраїлі, місце проживання ОСОБА_10 зареєстровано в АДРЕСА_1 .
Крім того, у клопотанні від 17.09.2018 потерпілий ОСОБА_4 , зокрема, просив допитати в якості свідка ОСОБА_7 (а.с.107). Постановою слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.09.2018 клопотання потерпілого ОСОБА_4 в цій частині було задоволено (а.с.113-114), однак матеріали криімнального провадження не містять даних про допит ОСОБА_7 в якості свідка.
Також, у клопотанні від 25.10.2018 потерпілий ОСОБА_19 просив витребувати у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчені ним копії договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 , укладеному між ОСОБА_10 та ОСОБА_17 03 червня 2016 року, реєстровий №1185 та копій усіх інших документів (в т.ч. заяви ОСОБА_10 на які посилається нотаріус в поясненні), які були отримані нотаріусом при посвідченні вказаного договору (а.с.115).
Як зазначено в листі слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 12.11.2018 на ім"я ОСОБА_4 , клопотання задоволено, до матеріалів криімнального провадження долучена фотокопія пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_12 . Направлений запит до приватного нотаріуса ОСОБА_12 на отримання завірених копій документів, які були отримані нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 (а.с.119).
Тобто, в порушення ч.1 ст. 223, п.1 ч.1 ст. 91, ч.1 ст. 92, п.2 ч.5 ст.110 КПК України, в ході досудового розслідування слідчим не проведені в повному обсязі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до Київського ВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування, повного та об`єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення та надання слідчим їм обґрунтованої юридичної оцінки, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
При цьому слідчий суддя вважає не пропущеним строк звернення скаржника до суду зі скаргою, оскільки ОСОБА_4 вказує, що копію постанови отримав лише 29.05.2019 та звернувся до слідчого судді зі скаргою 29.05.2019. Даних на спростування дати отримання ОСОБА_4 копії оскаржуваної постанови, слідчому судді не надано.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1