пр. № 1-кс/759/5668/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокурати № 8 ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, без освіти, не заміжня, не працююча, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та проживаюча в АДРЕСА_1 (приватний будинок), раніше засуджена: 15.07.2019 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, затриманої 05.09.2019 року в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання в 12:00 годин, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення №006315 від 05.09.2019,-
ВСТАНОВИВ:
06.09.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного в рамках кримінального правопорушення № №006315 від 05.09.2019 року.
Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженою за вчинення майнових злочинів, в останнє 08.04.2019 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинила новий умисний злочини за наступних обставин.

Так, 05.09.2019 приблизно о 12 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись по АДРЕСА_2 , повторно відкрито викрала майно у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдала останній матеріальну шкоду на загальну суму 6000 гривень.

При цьому, ОСОБА_4 , 05.09.2019, приблизно о 11 годині, знаходячись на території Святошинського району міста Києва, не маючи постійного місця роботи та джерела доходів, з корисливих мотивів вирішила повторно вчинити крадіжку майна третіх осіб, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, використовуючи заздалегідь заготовлену схему.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , приблизно о 11 годині 30 хвилин, знаходячись по бульвару Академіка Вернадського 36 в місті Києві, звернула увагу на ОСОБА_8 , яка рухалася по вказаному бульвару у власних справах, майно якої і вирішила повторно викрасти з використанням заздалегідь заготовленої схеми.

Після цього, ОСОБА_9 , підійшла до раніше незнайомої перехожої ОСОБА_8 та, назвавшись вигаданим іменем, вступила з нею у розмову, під час якоїповідомила, що на неї, начебто, накладено «порчу», та запевнила останню, що уникнути негативних наслідків для себе та зможе, лише якщо по відношенню до неї будуть проведені ритуальні дії магічного характеру, чим розпочала вводити ОСОБА_8 в оману та чинити на неї психологічний тиск з метою заволодіння майном останньої. В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з метою свого особистого незаконного збагачення та користуючись довірливістю ОСОБА_8 , під приводом зняття порчі останньої, переконала ОСОБА_8 зняти з шиї та передати їй до рук золотий ланцюжок вагою 4 грами із золотою підвіскою вагою 2 грами загальною вартістю 6 тисяч гривень.

В свою чергу ОСОБА_8 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_4 , зняла з шиї та передала до рук останньої свій золотий ланцюжок вагою 4 грам із золотою підвіскою вагою 2 грами загальною вартістю 6 тисяч гривень, а ОСОБА_9 загорнула вказаний ланцюжок до паперового згортку білого кольору, після чого створила у потерпілої уявлення про проведення зі згортком магічного ритуалу,чим продовжила вводити в оману ОСОБА_8 , при цьому відволікаючи увагу потерпілої та, використавши момент, коли потерпіла втратила контроль за вказаним згортком, миттєво сховала собі до долоні лівої руки золотий ланцюжок вагою 4 грам із золотою підвіскою вагою 2 грами загальною вартістю 6 тисяч гривень.

Після здійснення вказаних дій, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_8 , про зняття з неї порчі. На що ОСОБА_8 відповіла, щоб вона повернула її золоту прикрасу. Почувши такі слова, ОСОБА_4 вказала, що золотого ланцюжку в неї вже немає.
В той момент, коли ОСОБА_8 усвідомила незаконність дій ОСОБА_4 і попросила повернути її майно, остання, з метою утримання викрадених цінностей почала кричати, погрожувати та проклинати.
Після чого, почала спішно відходити від потерпілої в напрямку станції метро «Академмістечко», тримаючи у долоні лівої руки відкрито викрадений у ОСОБА_8 золотий ланцюжок вагою 4 грам із золотою підвіскою вагою 2 грами загальною вартістю 6 тисяч гривень, але знаходячись по проспекту Палладіна 32/34 у місті Києві, була викрита та затримана працівниками поліції разом із відкрито викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, вчинила повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
05.09.2019 о 14 годині 38 хвилин, ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Цього ж дня, у кримінальному провадженні слідчим слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8, ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке останній повідомлено в порядку діючого КПК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 05.09.2019, відповідно до яких було оглянуто місце вчинення злочину;

- показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили про обставини вчинення злочину ОСОБА_4 , що мало місце 05.09.2019;

- показами потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила про обставини вчинення злочину ОСОБА_4 , що мало місце 05.09.2019;

- протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, під час якого було вилучено викрадене майно;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, вчинила даний злочин, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, ніде не навчається, офіційно не працює та не має інших джерел заробітку, не має стійких соціальних зв`язків та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобіганню вищевказаним ризикам, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваної існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме може переховуватись від слідства, вчинити нові кримінальні правопорушення, офіційно не працює та не має інших джерел заробітку, не має стійких соціальних зв`язків та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобіганню вищевказаним ризикам, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, та обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У рішенні у справі «Mattoccia v. Italy» від 25.07.2000 ЄСПЛ зазначив: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«в» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

При цьому, слід зазначити, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, а зобов`язаний лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, в порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам, а зводиться лише до припущення.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 42, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 276, 279, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення № 006315 від 05.09.2019, задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, без освіти, не заміжня, не працююча, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та проживаюча в АДРЕСА_1 (приватний будинок) - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 04.11.2019 року в межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоденно залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати обов`язки:

- прибувати до слiдчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрювана, щодо якого здійснюється провадження, яка була у встановленому цим Кодексом порядку викликана (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явиться без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на неї накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, відповідно до ст.181 КПК України.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали до 04.11.2019 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 06.09.2019 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали вручено _________ 2019 року

о «_____» год. «______» хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрювана _____________ ОСОБА_4