Номер провадження: 11-сс/813/1581/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003547 від 08.07.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України продовжений строк тримання під вартою на строк до 08.10.2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Слідчий суддя не врахував, що:

- у клопотанні не доведено наявність в діях підозрюваного ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, так як підозрюваний не наносив потерпілому численних ударів чи поштовхів, тобто не бажав нанести потерпілому тілесні ушкодження, що призведуть до смерті останнього;

- у клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний до затримання не переховувався від органів досудового розслідування і суду та усі свідки вже допитані;

- у клопотанні не доведено необхідність у подальшому триманні підозрюваного під вартою;

- клопотання подано з порушенням строків, передбачених ст.199 КПК України, так як строк тримання під вартою спливав 06.09.2019 року, а клопотання подано 04.09.2019 року;

- наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, так як він раніше не судимий, має на утриманні бабусю пансіонерку, яка є інвалідом 2 групи та потребує догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч.3 ст.184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Відповідно до клопотання слідчого, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 08.07.2019 р., приблизно о 02:30 год. співробітники ТОВ охоронного агентства «Самсон», а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлена під час досудового розслідування особа, знаходилися на об`єкті обслуговування охоронного агентства нічному клубі «Гранат», який знаходиться за адресою: м.Одеса вул.Катериненська, 1, здійснювали охорону громадського порядку. В цей час з метою відпочинку до вказаному закладу, в якості клієнтів прийшли ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 .
Співробітники ТОВ охоронного агентства «Самсон», а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , будучи агресивно налаштованими, підійшли до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та почали провокувати останніх на конфлікт. З метою припинити протиправні дії охоронців та допомогти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 почав зупиняти співробітники ТОВ охоронного агентства «Самсон», а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_8 словесно.
Знаходячись за вказаною адресою та в зазначений час ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , наніс останньому зігнутим у ліктьовому суглобі правим передпліччям один удар в область голови ОСОБА_12 , від якого останній впав на асфальтне покриття, втратив свідомість, та отримав, відповідно до наданої довідки з КУ «Міська клінічна лікарня № 11, тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , протоколом огляду відеозапису на якому зафіксована подія та висновком експерта №1356-2378/19 від 28.08.2019.

На даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Апеляційним суд дійшов висновку про те, що заявлені прокурором ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватись від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними їхніх первинних показань.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що на теперішній час досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, завершується проведення всіх необхідних процесуальних та слідчих дій, а також збір доказів. На даний час необхідно перевірити отриманні докази та виконати вимоги ст. 290 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливо.
З огляду на це, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 та дійшов правильного висновку про необхідність продовження йому строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003547 від 08.07.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3