Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3289/19
У Х В А Л А
13.10.2019 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000966 від 11.10.2019 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, приватного підприємця, депутата Нижньоселищенської сільської ради Хустського району 7-го скликання, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, 11 жовтня 2019 року близько 19 години, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mercedec-benz», модель «508 D КА», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Незалежна в с. Руська Долина Виноградівського району в напрямку с. Нове Село Виноградівського району, де під час руху грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 2.10 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого, біля будинку № 80 по вул. Незалежна, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному з ним напрямку руху, на краю проїжджої частини дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді перелому шийного відділу хребта з розривом спинного мозку, внаслідок яких помер на місці дорожньо -транспортної пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №185, виданий Виноградівським бюро судово-медичної експертизи.

Таким чином, своїми необережними діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть пішохода ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, допитом потерпілої ОСОБА_9 , та Іншими матеріалами.

11 жовтня 2019 року о 23 годині 55 хвилин підозрюваного - ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ІТТ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57.

12 жовтня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не зявлятись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області або за межі території України з метою переховування від органу досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні з метою зміни показів на його користь, що вплине на об`єктивне повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження та призведуть до викривлення подівї, яка мала місце 11.10.2019 року близько 19 години біля будинку АДРЕСА_2 , а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином існує ризик його протиправної поведінки, у звязку з чим інші менш суворі запобіжні заходи будуть недостатньо ефективним для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та. достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою.

З метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, щодо підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляд позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.

У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підозрюваний пояснив, що не розуміє як сталась дорожньо-транспортна пригода, зокрема, чи сам потерпілий вибіг йому на зустріч, вважає, що має бути виправданий.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження Єдиний реєстр досудових розслідувань 00000966 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 2.10 Правил дорожнього руху України ОСОБА_10 , який 11 жовтня 2019 року близько 19 години керуючи автомобілем марки «Mercedec-benz», модель «508 D КА», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Незалежна в с. Руська Долина Виноградівського району в напрямку с. Нове Село Виноградівського району, під час руху грубо порушив зазначені пункти Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого, біля будинку № 80 по вул. Незалежна, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному з ним напрямку руху, на краю проїжджої частини дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді перелому шийного відділу хребта з розривом спинного мозку, внаслідок яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №185, виданий Виноградівським бюро судово-медичної експертизи.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть пішохода ОСОБА_8 .

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яка 12.10.2019 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, допитом потерпілої ОСОБА_9 , та іншими матеріалами.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а наявність постійного місця роботи, склад сімї підозрюваного, позитивна характеристика не спростовує встановлені обставини, враховуючи суб`єктивне ставлення підозрюваного до вчиненого, непоправних наслідків, які настали. Вкладиш до амбулаторної картки та/або історії хвороби хворого на цукровий діабет, поданий стороною захисту, слідчий суддя не враховує, оскільки у такій довідці відсутні дані про наявність захворювання саме у підозрюваного, не містить даних про особу хворого.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, з урахуванням характеру діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, однак обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, також приймає до уваги ту обставину, що усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі, особисто, чи шляхом використання інших осіб може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не повязаного з позбавленням волі.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Слідчий суддя на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

З огляду на викладене слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання.

Слідчий суддя відхиляє доводи та мотиви клопотання щодо застосування до даних правовідносин, як джерело права, рішень Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., оскільки у першому випадку Суд висловлюється щодо обґрунтованої підозри" та мети затримання особи для допиту, яка полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання; вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання особи; цим рішенням Суд оголосив прийнятними скарги заявника за статтею 3, пунктами 1, 2, 3, 5 статті 5, пунктом 4 статті 5 (щодо відсутності адекватної процедури судового розгляду питання законності тримання його під вартою під час судового провадження), пунктом 1 статті 6 (щодо права не свідчити проти себе та щодо мотивування рішень національних судів, якими його було засуджено) та пунктом 3(c) статті 6 Конвенції (995_004), а решту скарг у заяві - неприйнятними та Постановлено, що заявник був підданий катуванню в порушення статті 3 Конвенції (995_004). Рішення Суду у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., стосувалось порушення прав особи при триманні під вартою та права на захист.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб без визначення застави, починаючи з 11.10.2019 року 23 год. 55 хв. до 09.12.2019 року (включно). Датою закінчення дії запобіжного заходу є 10.12.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1