Ухвала
Іменем України

13 вересня 2019 року
м. Київ

справа № 369/3820/17
провадження № 51-4427впс19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження № 0000845 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Вищого антикорупційного суду,
встановив:
До Верховного Суду у порядку статей 34, 36, 37, 33-1, п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України надійшло клопотання прокурора шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження № 0000845 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання мотивовано тим, що 05 вересня 2019 року розпочав роботу Вищий антикорупційний суд.
Згідно із ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, серед іншого, передбачено вчинення злочину службовою особою суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків та розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину.
Відповідно до пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 , будучи виконуючим обов`язки директора ДП «Нацпроект «Повітряний експрес», діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, всупереч вимогам Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, статуту державного підприємства та розпочатій підприємством процедурі викупу частин земельних ділянок для суспільних потреб, з метою розтрати майна державного підприємства на користь інших осіб, в тому числі ОСОБА_7 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, безпідставно за завідомо значно завищеними цінами уклав із ОСОБА_7 договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :09:003:0043, :09:003:0060, :09:003:0042 за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада, та здійснив оплату останньому коштами державного підприємства на загальну суму 46 284 551 грн., розтративши державні грошові кошти на вказану суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.

Крім того, протягом грудня 2014 - січня 2015 року ОСОБА_6 за попередньою змовою із виконувачем обов`язків директора ДП «Нацпроект «Повітряний експрес» ОСОБА_5 та іншими невстановленими на теперішній час особами, виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину та використовуючи своє службове становище директора ряду товариств з обмеженою відповідальністю, під виглядом укладення та виконання договору про залучення коштів на умовах депозиту між ТОВ «ФК «Сапфір Фінанс» та ДП «Нацпроект «Повітряний експрес» заволодів державними коштами на загальну суму 81 950 036 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, є особливо великим розміром, чим спричинено тяжкі наслідки інтересам держави в особі ДП «Нацпроект «Повітряний експрес».

Перевіривши клопотання та наведені в ньому доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду клопотання прокурора з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України колегія суддів Верховного Суду вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Відповідно до п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у редакції Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018, з дня початку роботи Вищого антикорупційного суду кримінальні провадження щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій яких не закінчено до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому цим Кодексом порядку.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що передача кримінальних проваджень до Вищого антикорупційного суду здійснюється відповідно до вимог п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України.
Таким чином, посилання прокурора у клопотанні на приписи ст. 34 КПК України, як на підставу для направлення кримінального провадження з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Вищого антикорупційного суду не грунтується на вимогах закону.
Враховуючи наведене, клопотання прокурора не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись статтею 34 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання прокурора шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження № 0000845 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Вищого антикорупційного суду, залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3