В И Р О К
Іменем України

14 червня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000849 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука, Житомирського району, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять шостого вересня 2018 року близько 19 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , після вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 , під час словесної суперечки із останньою вирішив заподіяти потерпілій фізичного болю, не маючи намір вбивати її чи заподіювати тяжкі тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сидячі на стільці, із значною силою прикладання кистю правої руки вдарив в обличчя потерпілу ОСОБА_9 , яка сиділа на стільці за столом, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, які обвинувачений міг і повинен був передбачити. Від таких дій обвинуваченого потерпіла, втративши рівновагу, впала на дерев`яну підлогу, об яку вдарилася головою, внаслідок чого отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на м`яких покровах голови з їх внутрішньої поверхні в лобно-тім`яній ділянці зліва та в тім`яно-потиличній ділянці справа, що переходить на основу мозку, які у своїй сукупності складають закриту черепно-мозкову травму, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_9 померла.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, однак відмовився надавати будь-які покази.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, його захисником та потерпілою, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений із посяганням на життя особи, що за Конституцією України визнається найвищою соціальною цінністю, наслідки вчиненого злочину, а саме смерть потерпілої ОСОБА_9 , особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку, вибачився перед потерпілою, думку останньої про необхідність призначення обвинуваченому реального покарання, позицію прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, а також сукупність пом`якшуючих та наявність однієї обтяжуючої покарання обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, адже, на переконання суду, саме це покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та зможе забезпечити досягненню мети покарання, встановленої у ст. 50 КК України, яка полягає у запобіганні вчиненню нових злочинів.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши останньому відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк його затримання та перебування під вартою з 28.09.2018 до 01.10.2018 та з 03.10.2018 до 30.12.2018.

Речові докази, а саме виріз килимового покриття та мікрооб`єкт схожий на волосся, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Житомирського РВП, - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: