ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 684/11/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/267/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000069 від 15.05.2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , родження с. Тамарино, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого -

19.03.1999 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 3 ст. 140, ст. 4 ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

20.10.2000 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі;

23.04.2007 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70 ч. 1 КК України до 3 роки позбавлення волі;

23.06.2011 року Збаражським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, 357 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27.05.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на 3 місяці, звільнений 22.07.2015 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 11 (одинадцять) років.

До набрання вироком законної силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили, зарахувавши у відповідності до п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року № 838-VІІІ в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 19.08.2016 року (з дня затримання), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 (триста тисяч) гривень.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, в ніч з 28 грудня 2015 року на 29 грудня 2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_3 , вчинив вбивство ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, в ніч з 28 грудня 2015 року на 29 грудня 2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_3 , під час розпивання спиртних напоїв на ґрунті неприязних відносин з приводу ревнощів до ОСОБА_11 , вчинив сварку із ОСОБА_10 , яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_8 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , взяв у руки металеву коцюбу, якою умисно, протиправно наніс численні удари по голові та тулубу останнього, від яких ОСОБА_10 впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_8 поклав останнього на ліжко, прив`язав його руки мотузкою до поруччя ліжка та за допомогою господарського ножа, який взяв у руки, перерізав горло ОСОБА_10 в результаті чого останній помер.

В подальшому ОСОБА_8 , з метою приховання вчиненого ним злочину, розчленував на подвір`ї вище вказаного господарства за допомогою сокири тіло ОСОБА_10 , після чого голову поклав у сумку та викинув у сільський ставок, який розташований у с. Іванківці, Старосинявського району Хмельницької області, тіло обмотав ковдрою, а дві руки та дві ноги в поліетиленових мішках закопав у парку, що розташований поряд із вище вказаним ставком.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, врахувавши вирок Дунаєвецького районного суду від 28.12.2017 року, у зв`язку із невідповідністю покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказані вимоги мотивує тим, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, а судом не враховано, що він є учасником бойових дій АТО.

- захисник просить вищевказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити його у виді 10 років позбавлення волі, застосувавши ст.69 КК України, у зв`язку із невідповідністю покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Свої доводи мотивує тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просять вирок суду змінити, пом`якшивши призначене покарання, міркування прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції віднесено рецидив злочину та скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції не знайдено підстав для застосування ст.69, 75 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом враховано те, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив особливо тяжкий злочин, в результаті якого настали тяжкі наслідки - смерть людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи та схильність до протиправної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 неможливе без його ізоляції від суспільства, тому призначив покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо доводів апелянта, що при признеченнні покарання судом не враховано вирок Дунаєвецького районного суду від 28.12.2017 року, то вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, вироком Дунаєвецького районного суду від 28.12.2017 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано засудженому до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня по 28 грудня 2017 року (з урахуванням Закону України від 18 травня 2017 року №2046-VIII)- день за день відповідно.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13 березня 2018 року вказаний вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2018 року вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінено.

На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII) зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 19 серпня 2016 року по 13 березня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тобто на момент постановлення 19 березня 2019 року вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_8 повністю відбув призначену йому міру покарання за вироком Дунаєвецького районного суду від 28.12.2017 року, тому судом першої інстанції вірно він не враховувався при призначенні покарання.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено міру та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та пом`якшення йому міри покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення: з 19 серпня 2016 року по 22 листопада 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи