УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/16986/19

Провадження №: 1-кс/755/8096/19

"24" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 171, 172 КПК України за клопотанням слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 за № 0008802, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, установила :
до слідчої судді цього місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та обґрунтоване тим, що майно вказане у клопотанні необхідно арештувати з огляду на те, що вилучене під час огляду майно є предметом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
Слідча суддя перевіривши виконання вимог ст.ст. 171, 172 КПК за клопотанням, приходить до наступного.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години.
Статтею 171 вказаного Кодексу передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однак, у цьому випадку, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам статті 171 цього Кодексу, у розрізі такого.
Так, наводячи підстави та мету арешту заявник фактично по суті у зверненні цитує норми КПК, у тому числі усі чотири підстави для арешту майна відображені у ч. 2 ст. 170 указаного Кодексу, без розкриття передумов та власне доводів, які кожну з таких підстав підтверджують, та у підсумку формує висновок про відповідність майна ознакам предмету злочину.
Разом з тим, для прикладу, у разі наявності мети визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, заявником має бути надана відповідна копія постанови про визнання власне такого майна речовим доказом, як додаток до такого звернення ,а у мотивувальній частині клопотання указано на цей факт з посилання на дату прийняття такого рішення , особу яка його ухвалила та самі передумови його винесення.
У мотивувальній частині такого звернення має бути чітко розкрито, якому саме з критеріїв з числа регламентованих ст. 98 КПК відповідає кожний з об`єктів, які заявник пропонує арештувати та яким доказом з переліку доданих до клопотання додатків це підтверджується.
Інформація відображена у додатках до клопотаннях має мати пряме відображення і у мотивувальній частині клопотання з розгалуженням між собою у питання інформаційного наповнення та указівки на те, що саме засвідчує той ,чи інший додаток.
Також, має бути здійснено безпосередньо у мотивувальній частині клопотання чітке розмежування між найменуванням майна, яке слід арештувати та документом, який підтверджував би право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, по кожному з об`єктів майна окремо, а лише долучено до цього клопотання певні НПА, які на думку заявника, підтверджуються вказані вище обставини. Однак, стаття 171 згадуваного Кодексу вказує на те, що безпосередньо у мотивувальній частині клопотання слідчого про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, а не долучено їх до такого клопотання.
За таких умов слідчий суддя приходить до однозначного висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК, у зв`язку з чим останнє підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків в сімдесят дві години.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідча суддя постановила :
клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2019 за № 0008802, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 для усунення недоліків в сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідча суддя : ОСОБА_4