Справа № 467/702/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про заміну невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ Арбузинська виправна колонія № 83 спільно із заступником голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області внесли до суду спільне подання, яким порушили питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покарання у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_4 .

Зокрема, посилалась на те, що останній в період відбування покарання, у тому числі, й під час перебування в установі попереднього ув`язнення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав, у той час як 05 липня 2018 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації згідно із ст.ст. 100, 101 КВК України.

При цьому, за період перебування в ДСО один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та наразі стягнення зняте.

23 жовтня 2018 року засуджений переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації, де до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.

До того ж, як указують автори звернення, ОСОБА_4 не працевлаштований, не конфліктний, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, відповідально виконує його вимоги виконує роботи з самообслуговування та блоагоустрою колонії, завдання виконує сумлінно та своєчасно.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення, бере участь у самодіяльних організаціях, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, на профілактичному обліку не перебуває.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , на думку ініціаторів розгляду, став на шлях виправлення, у зв`язку з чим вони клопочуть перед судом про заміну невідбутої ним частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 липня 2019 року постановлено здійснювати судове провадження із розгляду вказаного подання у режимі відеоконференції.

Проте, начальник установи виконання покарань, або інша відповідальна особа, вказану ухвалу суду в частині технічного забезпечення відеоконференції не виконали, на відеозв`язок із судом 05 липня 2019 року та 12 липня 2019 року не вийшли, про наявність об`єктивних причин такого не повідомили.

При цьому, представник установи виконання покарань та засуджений були належно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у тому числі, й на 12 липня 2019 року, проте, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направили, про неможливість зв`язатись із судом за допомогою відеоконференцзв`язку не повідомили.

За таких обставин, на підставі абзацу другого частини п`ятої ст. 539 КПК України, судом було ухвалено розглядати подання по суті за відсутності засудженого та представника установи виконання покарань, оскільки останні про дату, час і місце розгляду подання повідомлені належно, на зв`язок не виходили неодноразово, рішення щодо визнання їх явки обов`язковою судом не приймалось, тому у цьому випадку об`єктивні перешкоди для проведення судового розгляду відсутні.

Натомість, прокурор в судовому засіданні заявив про скасування начальником Арбузинського районного відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області рішення комісії № 13 від 12 травня 2019 року в частині направлення подання для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Крім того, прокурор посилався на те, що обов`язок доведення обставин, що викладені у поданні, лежить на суб`єкті звернення, однак, останній в судове засідання не з`явився, поважності причин такої поведінки не вказав, участі представника установи виконання покарань під час судового розгляду не забезпечив, так само, як відеоконференції із судом, у зв`язку із чим просив у задоволенні цього звернення відмовити, поскільки особи, які його внесли, не вжили заходів аби підтримати і належно довести свої вимоги.

У свою чергу суд, з`ясувавши позицію прокурора, вивчивши зміст подання, перевіривши його доводи і обґрунтованість, а також матеріали, що до нього додані, у тому числі, особову справу засудженого, за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись законом, виходив із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

При цьому, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, що прямо визначено ч.3 ст. 82 КК України.

Тож, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого і зокрема, його поведінку під час відбування покарання.

І головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Однак, досліджуючи докази, що додані до подання та матеріали особової справи, суд установив протилежне.

Зокрема, із особової справи засудженого слідує, що 05 липня 2018 року адміністрацією установи виконання покарань було прийнято рішення про зміну умов його триманні, як то, переведено з дільниці ресоціалазації до дільниці соціальної реабілітації Арбузинської ВК № 83 на підставі ст.ст. 100, 101 КВК України.

Так, за нормою ч.1 ст. 101 КВК України, однією із умов переведення засуджених, зокрема, до дільниці соціальної реабілітації, є те, що вони стають на шлях виправлення.

Втім, у даному випадку, ОСОБА_4 , вже перебуваючи в дільниці соціальної реабілітації, як такий, що стає на шлях виправлення, допустив порушення режиму відбування покарання, перебуваючи в стан алкогольного сп`яніння, за що на нього було накладене дисциплінарне стягнення у виді поміщення до ДІЗО на 14 діб.

Це свідчить про те, що процес виправлення засудженого не є стабільним, а сам засуджений не став на шлях виправлення, позаяк, допустив порушення вже будучи переведеним до дільниці соціальної реабілітації.

До того ж матеріали особової справи засудженого містять у собі його особисте зобов`язання щодо дотримання правил внутрішнього розпорядку та обов`язків у разі переведення до ДСО.

Між тим, засуджений цих обов`язків не дотримався і допустив грубе порушення умов відбування покарання, позаяк, на нього було накладено досить суворе дисциплінарне стягнення.

Однак, суд не бере до уваги те, що воно було зняте достроково, позаяк, порушення все одно мало місце, що свідчить про переривання процесу виправлення, у зв`язку із чим останній, до того ж , був переведений до дільниці ресоціалізації.

Крім того, засуджений не працевлаштований, щоправда, його характеристика містить відомості про працевлаштування різноробочим. Однак, ані періоду, ані жодних інших даних щодо цього, у наданих суду доказах відображено не було.

Тож, приймаючи рішення, суд ураховував, що згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Однак, з огляду на наведене вище, суд приходить до переконання, що засудежний ОСОБА_4 наразі не готовий до самокерованої правослухняної поведінки, що дає підстави відмовити у задоволенні звернення про заміну невідбутої ним частини покарання на більш м`яке.

До того ж, під час провадження на підставі Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 04.ХІ. 1950 р.) застосовується принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.

А принцип змагального процесу передбачає самостійне обстоювання своєї позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим КПК України.

Отже, дані, що свідчать про виправлення засудженого мають бути не лише констатовані субєктом звернення, а й доведеними перед судом.

Кримінальний процесуальний законо України покладає обовязок доведення передумов застосування положень ст. 82 КК України, на осіб, які ініціюють застосування положень цієї правової норми.

Натомість, суб`єкт звернення не ужив заходів аби підтримати своє звернення і надати пояснення, які б у тій чи іншій мірі усунули протиріччя, які маються у наданих ним доказах та певним чином свідчили про факт виправлення засудженого.

До того ж, за наявності відомостей про скасування прокурором рішення комісії, яке, власне, й стало підставою внесення цього подання до суду, ініціатор розгляду не повідомив суд про прийняте ним рішення і не ужив для цього будь яких заходів.

В той же час, згідно засад диспозитивності кримінального провадження, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачених КПК України, а суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

А тому, надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_4 , яка має свідчити про те, що він став на шлях виправлення, суд виходив із принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За таких обставин, з огляду на процесуальну поведінку суб`єкта звернення, суд не переконався на підставі належних, достовірних і допустимих доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

При цьому, суд зауважує, що лише два заохочення за весь час перебування в умовах ізоляції, свідчить про пасивність і неготовність до позитивних змін і соціалізації.

Тож, підстави, передбачені ст. 82 КК України, на які посилався суб`єкт звернення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд, будучи наділеним дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про заміну невідутої покарання більш м`яким, вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні цього звернення, оскільки воно є недоведеним згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» на даний час.

Тому, керуючись ст. 81 КК України, 369, 370, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про заміну невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1