КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/598/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 4 ст. 190; ч.4 ст. 358 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.01.2005 за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці з конфіскацією майна, звільненого 18.06.2009 від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 11 місяців 1 день
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності; за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі. В порядку ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.
Цивільні позови потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 2 541 136 грн 50 коп. та немайнову /моральну/ шкоду в розмірі 200 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 1 770 600 грн.
Вирішено питання з речовими доказами.

ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 02.12.2015, близько 12 години, він, знаходячись в орендованому приміщенні, заздалегідь обладнаному для вчинення злочину, за адресою АДРЕСА_2 заволодів шляхом обману грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 100 000 доларів, що становило 2 384 000 грн, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, 26.02.2016, близько 11 години, він, знаходячись в орендованому приміщенні, заздалегідь обладнаному для вчинення злочину, за адресою АДРЕСА_2 повторно заволодів шляхом обману грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 в розмірі 65 000 доларів США, що становило 1 770 600 грн, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, у період часу з 04.11.2015 по 27.11.2015, у невстановленому місці в м. Києві, він, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою з метою придбання підробленого документу, передав їй фотокартку з власним зображенням для вклеювання у підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому отримав.

Крім того, 28.11.2015, приблизно о 13 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, 41, видаючи себе за добросовісного орендаря, передав директору ТОВ «Пріоритетінвест» ОСОБА_13 , заздалегідь придбаний підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вклеєною власною фотокарткою, з метою оренди малої архітектурної форми /МАФ/, розташованої за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, 41.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року відносно нього скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з не доведенням його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень. В задоволенні цивільних позовів, поданих потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відмовити в повному обсязі.
Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Неповнотою судового розгляду ОСОБА_7 вважає не дослідження судом тих обставин, що потерпілі не мали змогу бачити людину, яка знаходилась поза стійкою, у зв`язку з малими розмірами вікна для передачі коштів. Також суд належним чином не надав оцінку тим обставинам що ОСОБА_7 вказував лише про проведення робіт по переобладнанню приміщення під клієнтську та робочу зону, жодних вивісок про пункт обміну валют не встановлював.
Матеріали провадження не містять доказів, що саме обвинувачений подавав оголошення в мережі Інтернет, та судом не зроблено жодного запиту для встановлення особи, яка дійсно їх подавала. Також судом не встановлено акаунти та комп`ютери, з яких подавались ці оголошення.
Крім того, стороні захисту безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотань про тимчасовий доступ до доказів, що доводять невинуватість обвинуваченого, а саме не виклику та не допиту свідків зі сторони захисту, а також доступі до інформації, яка є у володінні ПАТ КБ «ПриватБанк та Холодногірському відділі поліції ГУ НП в Харківській області. Також залишились недопитаними свідки зі сторони захисту ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Жодними доказами не підтверджено і розмір матеріальної шкоди, яка спричинена потерпілим у даному провадженні, крім їх усної заяви.
Невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження апелянт вважає те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 не вказав на обвинуваченого, як на особу, яка причетна до злочину, хоч під килимом пасажирського сидіння його автомобіля і було знайдено паспорт, водійське посвідчення та сумка обвинуваченого. Така обставина судом першої інстанції взята до уваги лише з обвинувальним нахилом і залишено без належної аргументації.
Крім того, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказала, що на момент вчинення злочину за адресою АДРЕСА_2 , вона з обвинуваченим перебували у м. Харків, тобто апелянт не міг його скоїти. До того ж вони 26.02.2016 разом займались пошуками квартири в м. Харків з метою оренди для спільного проживання.
Згідно висновку експертів № 492/д від 05.01.2016 та № 1304/д від 17.03.2016, сліди папілярних узорів, які були виявлені та вилучені в ході огляду автомобіля марки Фольксваген поло, по вул. Григоренка, 41, вул. Щербакова, 49 в м. Києві не належать обвинуваченому. Речовий доказ у справі балонева куртка, яка знята з особи, що вчинила злочин та була предметом дослідження в судовому засіданні, за результатами чого встановлено, що вона не може належати обвинуваченому, оскільки має значно менший розмір.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, яке допустив суд першої інстанції, на думку апелянта, є тлумачення сумнівів не на користь обвинуваченого, а на користь потерпілих, оскільки їх покази значно відрізнялись від тих, які вони давали під час досудового слідства.
Так, потерпілий ОСОБА_10 під час досудового слідства вказував, що він бачив особу, яка заволоділа його грошовими коштами на відстані 10 метрів, а в судовому засіданні вказав, що знаходився від МАФу на відстані 200 метрів. Також сумнів викликає і розмір збитків. Так як ОСОБА_10 не зміг пояснити походження такої великої суми коштів та надати документи по ймовірній купівлі квартири, виникає питання чи взагалі була така сума коштів та сама подія кримінального правопорушення, на що суд уваги не звернув. Крім того, показання потерпілого ОСОБА_11 також є сумнівними та суперечливими, на що суд уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки.
Потерпілий ОСОБА_11 вказував, що кошти в розмірі 65 000 доларів він отримав в результаті продажу однокімнатної квартири. Однак в матеріалах провадження є договір купівлі-продажу вказаної квартири, згідно якого її вартість, в перерахунку на долари США складала 29 717,59 доларів США, а підтверджень, що ОСОБА_11 здійснював обмін 65 000 доларів США матеріали провадження не містять.
Також суд не визнав недопустимим доказом дані, отримані під час впізнання особи, яка вчинила правопорушення, оскільки свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказав, що вона проводилась без участі понятих, а свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_15 не підтвердили ту обставину, що саме апелянт був тією особою, яка орендувала квартиру АДРЕСА_3 .
Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які є працівниками карного розшуку, не впізнали в особі апелянта особу, яку вони намагались затримати в м. Києві по вул. Григоренка, 41 в м. Києві 02.12.2015.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на думку апелянта, виразилось у тому, що суд безпідставно не застосував ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону, яка діяла на час скоєння злочинів.
Невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку обвинуваченого, є визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, рецидив злочину, хоча апелянт вважає, що він згідно ч. 3 ст. 89 КК України вважається раніше не судимим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти скасування вироку, оскільки вважають його законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, доведена доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Зокрема, його вина підтверджується в сукупності його частковими показаннями та показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , а також даними, що містяться у: протоколах пред`явлення особи для впізнання за фіотознімками від 07.12.2015, від 28.03.2016 від 26.02.2016; протоколах огляду пердметів від 04.12.2015; протоколі огляду місця події від 02.12.2015 та додаткового огляду місця події від 06.12.2015 з фототаблицею до нього; висновками експертів та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.
Так, з показань обвинуваченого в суді першої інстанції вбачається, що він не заперечував факту укладання угод оренди приміщень по вул. Щербакова, 49 та по АДРЕСА_4 , використовуючи при цьому підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 . Фотографувався для виготовлення підробленого паспорту ОСОБА_7 у перуці та окулярах. Тобто його доводи про відсутність в матеріалах провадження доказів його винуватості за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, серед іншого, спростовується його ж показаннями.

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, показав, що йому необхідно було обміняти гроші в сумі 100 000 доларів США для купівлі квартири й за допомогою він звернувся до своєї знайомої ОСОБА_27 . Вона повідомила, що домовилась про обмін вказаної суми через інтернет-сайт «Фінанс.ua», вказавши адресу. Потерпілий 02.12.2015 разом зі своїм знайомим ОСОБА_23 поїхав до приміщення ломбарду по вул. Щербакова, 49 в м. Києві, де був надпис обмін валют, та зайшовши в середину й побачивши ліцензію, через віконце передали ОСОБА_7 , який сидів за віконцем, 100 000 доларів США. В подальшому обвинувачений вийшов на вулицю, а вони не змоги вийти зі свого боку, так як двері були зачиненими. При цьому потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 був у перуці з кучерявим волоссям та в окулярах. Під час проведення впізнання на стадії досудового слідства, а також в судовому засіданні він вказував на ОСОБА_7 , як на особу, яка заволоділа його коштами в розмірі 100 000 доларів США. Надані суду показання потерпілого узгоджується з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2015.
Вказані показання потерпілого підтвердив під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який також впізав ОСОБА_7 , як особу, яка заволоділа коштами ОСОБА_10 в розмірі 100 000 доларів США. При цьому ОСОБА_23 підтвердив, що обвинувачений був у окулярах, перуці й темній куртці.
Показання потерпілого ОСОБА_10 узгоджуються також з показаннями свідка ОСОБА_24 , яка будучи допитаною в ході судового розгляду показала, що в 2015 році допомагала ОСОБА_10 обміняти валюту в розмірі 100 000 доларів США на гривні. Вона скористалась інтернет-сайтом «Фінанс.ua», домовилась про обмін вказаної суми коштів по телефону. Через деякий час їй зателефонував потерпілий і повідомив, що його коштами заволоділа особа, з пункту обміну валют, куди він приїхав за її домовленістю.
В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_23 впізнали ОСОБА_7 як особу, що заволоділа грошовими коштами за обставин, які вони підтвердили в ході допиту в суді.
Свідок ОСОБА_17 показав, що приблизно в листопаді 2015 року, він, на автомобілі марки «Фольксваген Поло», возив чоловіка на ім`я ОСОБА_28 , у якого були окуляри в темній оправі й темне волосся. Возив свідок його на вул. Щербакова, Протасів яр в м. Києві. Одного дня свідок підвіз чоловіка за вказаною ним адресою на проспект Григоренка в м. Києві та коли чекав повернення був затриманий працівниками поліції. За його участю на досудовому розслідуванні проводилося впізнання, в ході якого він упізнав особу на ім`я ОСОБА_28 , якого підвозив. На час судового розгляду свідок не зміг впізнати в обвинуваченому особу на ім`я ОСОБА_28 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016, свідок ОСОБА_17 під час досудового слідства впізнав ОСОБА_7 як особу на ім`я ОСОБА_28 , якого він постійно підвозив за різними адресами.
Згідно з даними, що містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання від 03.12.2015, потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_23 впізнали свідка ОСОБА_17 , як особу, що перебувала поруч з кіоском по обміну валют в м. Києві по вул. Щербакова, 49, в день та час, коли ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами потерпілого.
З протоколів огляду автомобіля Фольксваген від 03.12.2015 та предметів від 04.12.2015 вбачається, що в автомобілі, яким керував свідок ОСОБА_17 , було виявлено та вилучено підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , а також документи, що належать ОСОБА_7 , в тому числі паспорт громадянина України на його ім`я.
З висновку експерта №15/ікт від 17.12.2005 вбачається, що у двох паспортах на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_7 зображена одна й таж сама особа.
Враховуючи вказані докази, а також значний проміжок часу, що пройшов з моменту проведення впізнання зі свідком до часу його допиту в суді, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині невпізнання його свідком ОСОБА_17 такими, що не доводять його невинуватість у заволодінні грошима потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 26.02.2016 йому потрібно було здійснити обмін валюти у великій кількості з доларів США на гривні. Тому він через мережу Інтернет знайшов пункт обміну валют в квартирі по АДРЕСА_2 , куди приїхав та через вікно вказаного пункту побачив обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився в окулярах та перуці, та саме йому передав кошти в сумі 65000доларів США, однак останній гривні йому не передав, а зник з приміщення квартири. Крім того потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що під час досудового слідства також впізнав обвинуваченого при проведенні слідчої дії. Вказані показання узгоджуються з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2016.
Вказані показання потерпілого також підтвердила свідок ОСОБА_19 , яка будучи допитаною в судовому засіданні зазначила, що разом з ОСОБА_11 , який є її чоловіком, в мережі Інтернет 26.02.2016 знайшли оголошення по обміну валют, який знаходився по вул. Щербакова в м. Києві, куди вони й поїхали. Зайшли до приміщення квартири, де знаходилась перегородка з віконцем, за якою знаходився обвинувачений ОСОБА_7 він був в окулярах, у нього було густе волосся. Саме ОСОБА_7 вона передала грошові кошти в сумі 65000 доларів США для обміну на гривні, однак він з вказаними коштами вийшов через інший вихід та заволодів ними.
Зазначені показання узгоджуються з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2016, згідно з якими свідок ОСОБА_19 впізнала за фотознімками ОСОБА_7 як особу, який заволодів грошовими коштами в сумі 65 000 доларів США 26.02.2016 Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст. 228 КПК України. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується й іншими доказами, які детально зазначені у вироку, оцінені судом першої інстанції з точки зору належності та допустимості й сумнівів у їх достовірності не викликають.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він непричетний до скоєння шахрайства, а у вказані дати та часи скоєння злочину перебував в інших місцях, що підтвердила йогодружина ОСОБА_18 , спростовуються викладеними вище доказами.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі як доказ своєї невинуватості на висновки експертів № 492/д від 05.01.2016 та № 1304/д від 17.03.2016, на думку колегії суддів не заслуговує на увагу, так як відсутність в автомобілі Фольксваген, а також в приміщеннях по вул. Григоренка, 41, та Щербакова, 49 в м. Києві відбитків пальців обвинуваченого не є доказом його непричетності до скоєння злочинів.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства України в ході досудового слідства та судового розгляду.
Покарання ОСОБА_7 призначене з дотримання вимог ст. 65 КК України, відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у останнього судимості в силу ст. 89 КК України.
Так, згідно копії вироку Харківського районного суду Харківської області від 25.01.2005, яка міститься в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 307 КК України / а.с.73-87 т. 7/. Тобто, за правилами ст. 12, ст. 89 КК України, ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, а тому строк погашення судимості останньому спливає через вісім років з дня відбуття покарання /основного та додаткового/, за умови що останній до цього часу не вчинить новий злочин.
Згідно копії довідки про звільнення серії ХАР № 02665 від 18.06.2009 ОСОБА_7 відбував покарання за вищевказаним вироком з 06.03.2003 по 18.07.2009 та звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 01 день /а.с. 52 т. 7/. Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 рокуОСОБА_7 вчинив новий злочин у 2015 році, тобто до спливу строку погашення судимості.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про безпідставність врахування в якості обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , - рецидив злочину, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
На підставі викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 та відповідно задоволення в цій частині апеляційної скарги обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині не застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26.11.2015 є слушними.
Так, відповідно до ч.2, ч.3 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Частина 2 ст. 5 КК України передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи викладене, під час визначення строку зарахування обвинуваченому попереднього ув`язнення в строк відбування покарання у виді позбавлення волі суд першої інстанції повинен був керуватися ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 та зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 08 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 рокущодо ОСОБА_7 змінити, зарахувавши останньому в строк покарання попереднє ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/598/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 4 ст. 190; ч.4 ст. 358 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.01.2005 за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці з конфіскацією майна, звільненого 18.06.2009 від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 11 місяців 1 день
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 рокущодо ОСОБА_7 змінити, зарахувавши останньому в строк покарання попереднє ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 28 травня 2019 року о 10 годині.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4