Провадження № 1-кп/638/256/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003425 внесеному до ЄРДР 15 липня 2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого , розлученого, на утриманні має дитину 2013 року народження, військовозобов"язаного, раніше не судимого , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,
УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження не втратили свою актуальність, продовжують існувати, альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, тому що ризиків не існує. Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов"язаний з триманням під вартою- у вигляді домашнього арешту та пояснив, що має постійно місце проживання , має міцні соціальні зв"язки за місцем проживання , на утриманні має дитину.

Захисник ОСОБА_3 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на альтернативний , більш м"який запобіжний захід, надавши її підзахисному можливість вільного пересування по місту , з метою можливості працювати та забезпечувати родину. Пояснила, що на дійсний час у ОСОБА_5 є співмешканка, яка вагітна та потребує його підтримки.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стороною захисту на вказану ухвалу було подано апеляційну скаргу. Судом апеляційної інстанції апеляційна скарга залишена без задоволення, ухвала слідчого судді- без змін.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, судом враховано наявність ризиків, передбаченихп.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме , обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання , може продовжувати вчиняти злочини, тому що кримінальної відповідності притягується не вперше.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінуємого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні злочину, санкція статті за пред"явленим обвинуваченням передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який розлучений, на дійсний час в провадженні суду на протязі майже повтори роки перебуває цивільна справа за позовом його колишньої дружини про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, офіційно ніколи не був працевлаштований, відповідно законних джерел отримання прибутку не мав. Доводи сторони захисту про те, що його співмешканка вагітна ( 18 місяців вагітності), при умові того, що обвинувачений тривалий час перебуває в місці попереднього ув"язнення, викликають сумніви у суду, а тому не приймаються до уваги. Все наведене ніяким чином не мінімізує існування вказана двох вказаних вище ризиків.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. На дійсний час відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає та в якому здійснюється розгляд справи.

Суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд враховуючи дані про особі обвинуваченого, вважає , що наявні підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого , тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися, тому клопотання про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з позбавленням волі, задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені чинним КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчими суддями при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати і на теперішній час, достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя про постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , враховуючи підстави та обставини, передбачені ст..ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку, про те, що наявні законні підстави не визначати розмір застави.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , суд врахувавши те, що тривалий строк обвинувачений перебуває в умовах попереднього ув"язнення, потерпіла особа виїхав за межі країни, через що тривалий час неможливо забезпечити його явку до суду для додаткового допиту, інші учасники провадженні допитані, доходить висновку, що на дійсний час наявні підстави для задоволення клопотання сторони захисту в частині того, щоб обрати альтернативний запобіжний захід з метою забезпечення можливості обвинуваченому вести активне життя на волі. Таким альтернативним заходом може бути застава в розмірі , визначеному нормою ст. 182 КПК України , що має бути стримуючим механізмом для уникнення обвинуваченого від правосуддя шляхом втечі .

За вказаних обставин клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволення , клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого , ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання обвинуваченим , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків , тому суддя визначає заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( розмір якого з 01.01.2019 року дорівнює 1 921 грн).

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд продовжує строк тримання його під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. ст.. 176. 177, 178, 182, 183, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 12-00 год 11 липня 2019 року, тобто до 12-00 год 08 вересня 2019 року.

Клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання піл вартою на альтернативний , більш м"який запобіжний захід- задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з правом внесення застави.

Визначити суму застави в розмірі 96 050 ( дев"яноста шість тисяч п"ятдесят) гривень, яку можливо внести за наступними реквізитами:

Отримувач коштів- ТУ ДСА України в Харківській області ,

Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 26281249,

банк отримувача- ДКСУ м. Київ,

код банку отримувача 820172

рахунок отримувача 6674

(призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому , який здійснює досудове розслідування по даному кримінальному провадженню свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ "Харківський слідчий ізолятор ".

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 , суддю Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_1