У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

Вироком колегії суддів Суворовського районного суду м Одеси від 01 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження вказаного вироку. Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 разом з усіма доданими матеріалами повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі обвинуваченим викладено вимогу про скасування вказаної ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку, ухваленого стосовно нього.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення копію вироку Суворовського районного суду м Одеси від 01 березня 2019 року, було вручено обвинуваченому ОСОБА_5 , який перебував під вартою, в день ухвалення вироку, тобто 01 березня 2019 року. Апеляційна скарга обвинуваченого надійшла до апеляційного суду 08 липня 2019 року, тобто після спливу майже чотирьох місяців з моменту отримання ним копії оскаржуваного вироку суду, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку.
Як підставу для поновлення строку обвинувачений зазначав те, що копія оскаржуваного вироку надійшла на адресу Держаної установи (далі ДУ) «Одеський слідчий ізолятор» 23 квітня 2019 року, на адресу ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» - 20 травня 2019 року, однак копію вироку суду вручили йому тільки 14 червня 2019 року в ДУ «Петрівська виправна колонія №49», а також вказував на необхідність певного часу для підготовки апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження вироку стосовно нього зазначив, що в матеріалах провадження є власноручна розписка обвинуваченого ОСОБА_4 про отримання ним копії вироку суду в день його ухвалення, тобто 01 березня 2019 року, про що також підтвердив в судовому засіданні його захисник ОСОБА_6 .
Що стосується твердження обвинуваченого про необхідність певного часу для підготовки апеляційної скарги, то як правильно зазначив апеляційний суд, вони не свідчать про поважність причин для поновлення такого тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Таким чином, на підставі наведеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність повернення апеляційної скарги особі, що її подала у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року стосовно нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3