Справа № 591/4659/16-к
Провадження № 1-кп/591/35/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника служби у справах дітей СМР ОСОБА_13 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, неодруженого, на обліках ніде не перебуває,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Суми, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою : АДРЕСА_2 раніше не судимий, неодруженого, на обліках ніде не перебуває

Які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2016 року близько 18-30 год. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 прийшли на футбольний майданчик, який розташований за адресою : АДРЕСА_3 . На цей час на майданчику грали у футбол їм незнайомі ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .. Долучившись до гри зі згоди останніх, всі разом розділилися на дві команди, а саме перша команда скадалася : ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , друга: ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 .

Під час гри між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виникла боротьба за м`яч.

В зв`язку з непорозумінням в грі з приводу заволодіння м`ячем , ОСОБА_12 , обурений такими діями Линника, розуміючи що знаходиться у громадському місці, наблизився до ОСОБА_6 та при цьому використовуючи ненормативну лексику, штовхнув долонями обох рук останнього в область грудної клітини. Від вказаних дій ОСОБА_6 оступився, але втримався на ногах. Саме в цей час до ОСОБА_6 підбіг ОСОБА_12 , який розумів, що знаходиться в громадському місці та в присутності інших осіб, з метою самовиразу, підстрибнув та наніс один удар правою ногою в область голови з лівого боку ОСОБА_6 , від чого той впав на землю на правий бік. В подальшому ОСОБА_12 , продовжив свої дії та наніс один удар в обличчя в область носа ОСОБА_18 , який був у лежачому положенні.

Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подякували за гру та залишили футбольний майданчик.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: в облатсі лівого ока біля зовнішнього кута субкон`юктивіальний синець розміром 1х0,5 см, в області нижньої повіки лівого ока синець неправильної овальної форми розміром 2х1 см, забій м`яких тканин лівої скоренево-скулової ділянки. Носа, лівої верхньощелепної ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 978 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Від дій ОСОБА_12 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді : ЗЧМТ , струс головного мозку, перелом кісток носа, стінок лівої гайморової пазухи, які також відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 978 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 свою вину у вчиненні злочину заперечив та зазначав, що у 14.06.2016 року увечорі вони грали у футбол на майданчику , що розташований за адресою :м.Суми, вул. Прокоф`єва, куди прийшли разом з ОСОБА_20 . Після пропозиції з присутніми на майданчику для гри у футбол, визначилися про поділ команди.: тото 3х3 , серед яких був ОСОБА_6 . Після початку гри ОСОБА_6 , який грав проти їх команди , постійно вигукував вислови, які містили ненормативну лексику. Впродовж гри, ОСОБА_21 , провокував гравців на полі, а потім підбіг до нього та вдарив його по ногах. В цей час, підбіг ОСОБА_12 , який хотів нанести удар ОСОБА_6 , натомість промахнувся, оскільки ОСОБА_6 прикрив обличчя руками. ОСОБА_11 зазначив, що після цього удару вони злякалися з ОСОБА_20 , та вони пішли. Хтось з хлопців, що залишалися на майданчику запитали: «Куди ви йдете?». Вказану фразу сприйняв як те, щоб залишитися з ОСОБА_6 . Натомість будь-яких тілесних ушкоджень на потерпілому не бачив.

Також, суду пояснив, що під час раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_6 він ОСОБА_12 не кликав для допомоги у його вирішенні. За вказаними подіями могли спостерігати інші особи, які перебували на полі та за межами майданчику.

ОСОБА_12 також не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 125 КК України. Суду надав пояснення, що дійсно потерпілий ОСОБА_6 декілька разів штовхнув у спину ОСОБА_11 , останній зауважив потерпілому про те, що останній грав уважніше. Після цього між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. Оскільки він знаходився на невеликій відстані, близько- 2 метрів від зазначених осіб, він підійшов до конфліктуючих та підставив підніжку, але умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він не мав. Коли ОСОБА_6 присів від підставленої підніжки, можливо в цей час міг зачепити його рукою. Але, не звертав уваги на ОСОБА_6 .. Пояснював, що під час гри у футбол він ОСОБА_12 був без взуття. ОСОБА_6 постійно порушував правила гри в футбол, що виражалося штовханиною серед гравців та ударів ногами гравця протилежної команди, чим порушував встановлені правила гри.

Законні представники обвинувачених суду пояснили наступне, що про конфлікт їм стало відомо від працівників поліції, які повідомили про те, що між їх дітьми відбувся конфлікт із ОСОБА_6 , який спровокував конфліктну ситуацію.

Сторона обвинувачених заявлений цивільний позов прокурора та потерпілого не визнає в повному обсязі.

Потерпілий неповнолітній ОСОБА_6 суду пояснив, що дійсно 14.06.2016 року разом з друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 грали у футбол за зазначеною в обвинувальному акті адресою. Під час цього, до них підшили 2 хлопці та попросилися грати разом, при цьому розподілившись на 2 команди. Умови гри у футбол не обговорювалися, оскільки вони загальновідомі.

Після початку гри пройшло близько 10 хв., він підбіг до ОСОБА_22 і хотів забрати м`яч, натомість, в цей час останній штовхнув його в область грудної клітини, але він втримався на ногах. В цей час, коли це відбувалося, ОСОБА_11 був поруч з ними . ОСОБА_11 підбіг та наніс йому удар в голову в ліву частину. Після удару пішла кров і він закрив руками голову . ОСОБА_12 також наносив удар по голові правою ногою , після цього він впав на землю. Коли впав, ОСОБА_12 наніс ще один удар в область носу правою ногою. Після цього обвинувачені пішли з поля. Потім приїхала швидка медична допомога.

Допитана в суді законний представник потерпілого ОСОБА_5 суду пояснила, що її син ОСОБА_6 разом з товаришами пішов грати у футбол близько 18 години 14.06.2016 року. Невдовзі на її телефон зателефонувала жінка з номеру мобільного телефону її сина та повідомила про те, що її сина побили. Коли вона прибула на місце події, то її син знаходився у кареті швидкої медичної допомоги. Нікіта був сильно побитий. З 14.06.2016 по 24.06.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Зі слів сина її стало відомо, що його побили обвинувачені. Їх батьки після інциденту приходили до неї та просили вибачення. Вибачення вона не прийняла. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Під час судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , та інші, які пояснили суду наступне:

Зокрема ОСОБА_17 пояснив, що влітку 2016 року, точної дати не пам`ятає, разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 пішли грати у футбол на майданчик, який розташований за адресою : м.Суми, вул. Прокоф`єва. Після чого до них підійшли 2 хлопці, яких вони раніше не знали, та запропонували зіграти у футбол командами. Вони погодилися та розділилися на команди , а саме по 3 особи . Відбувалася гра, натомість, коли виник конфлікт між учасниками команд він не бачив. Бачив лише що з носу ОСОБА_6 пішла кров, після чого була викликана швидка допомога .

Свідок ОСОБА_16 суду також пояснив, що в цей день , вони разом з хлопцями пішли грати у футбол, до них підійшли більш дорослі хлопці їх було 2-є та запропонували зіграти у футбол. Всі погодилися. Через короткий проміжок часу, між ОСОБА_6 та вказаними хлопцями виник конфлікт.

Допитаний свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 грали в футбол, до них підійшли два хлопці та попросилися пограти в футбол. Але під час гри він особисто ніякого конфлікту не бачив. Коли йшла гра він декілька разів відвертався, коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_26 лежав на асфальті та з носу йшла кров, після чого викликали швидку допомогу.

Крім того, свідок ОСОБА_16 також суду пояснив, що на вул. Прокоф`єва в м.Суми, разом з товаришами грали у футбол. До них підійшли двоє хлопців , спочатку було все нормально, натомість між ОСОБА_27 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 виник конфлікт, який виражався у штовханині. Коли повернувся, то ОСОБА_26 вже від удару упав, від особи, яка знаходилася на воротах, а саме ОСОБА_19 . Свідок бачив 2 удари в обличчя потерпілого, спочатку один хлопець, а потім іншій ногами в обличчя.

Допитана свідок ОСОБА_23 що виїджала за викликом швидкої допомоги за вказаною адресою : АДРЕСА_3 , доставили потерпілого до обласної клінічної лікарні. Потерпілий свідомості не втрачав, попередній діагноз перелом носу. Хлопцю надали першу медичну допомогу. Він пояснював, що його побили інші хлопці, деталей він не пояснював.

Такі ж саме покази суду надала свідок ОСОБА_28 , медична сестра швидкої медичної допомоги, яка виїджала на виклик. Бачила, що біля футбольного майданчика сидів хлопчик, який пояснював, що його побили сторонні особи.

До показів свідка зі сторони захисту обвинувачених , а саме ОСОБА_29 , яка під час допиту пояснила, що разом з друзями сиділи на АДРЕСА_3 , якісь хлопці грали у футбол разом з ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Вона почула, що хтось з незнайомих хлопців крикнув у сторону ОСОБА_11 щось образливе, що саме не пам`ятає. Хто саме заподіяв удари ОСОБА_6 свідок не бачила.

Вина обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 978 від 11.08.2016 року (т. 2а.с.12), письмовою заявою законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 (т.2 а.с. 78-80,81-83), протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_17 (т.2 а.с.84-86,87-89), протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 (т. 2 а.с.15-23), протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 (т.2 а.с. 25-32), ОСОБА_16 (т.2 а.с. 34-39) та висновками додаткових судово-медичних експертиз № 984 (т. 2 а.с. 24) № 985 (т.2 а.с. 33), № 997 (т.2 а.с. 40), № 998 (т.2 а.с.46) № 1062 (т.2 а.с. 61-62), № 1078 (т.2 а.с. 76-77), які були досліджені в ході судового розгляду, тощо.

Під час розгляду встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених відповідно до ст. 66 КК України скоєння злочину у неповнолітньому віці. Обтяжуючі обставини, передбачені ст. 67 КК України відсутні.

Суд виключає можливість кваліфікувати дії обвинувачених, за ст. 125 КК України, оскільки хуліганство, яке супроводжується нанесення легкого тілесного ушкодження, не потребує додаткової кваліфікації щодо ознак якщо в такій ситуації вчинені злочини суттєво відрізняються від хуліганства.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю прямого умислу, а також обов`язкової ознаки хуліганства - мотиву явної неповаги до суспільства, тобто очевидна, демонстративна зневага винного до встановлених у суспільстві правил поведінки. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для свідків його дій. Саме мотив є відмітною рисою хуліганства. Крім того, останнє відрізняється від інших злочинів тим, що:

1) вчиняється за явно несуттєвим приводом;

2) безпосередня причина злочинного конфлікту при хуліганстві у більшості випадків є внутрішньою, тобто в самому діючому суб`єкті і не викликана необхідністю ззовні (конкретною ситуацією);

3) дії хулігана не завжди логічно обґрунтовані і обумовлені певними обставинами;

4) спрямованість і предмет посягання хуліганських дій не визначені в даному випадку.

У ч. 2 ст. 296 КК України передбачено таку кваліфікуючу ознаку злочину, як вчинення хуліганських дій групою осіб. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо в ньому брали участь декілька (два чи більше) виконавців без попередньої змови між собою чи за попередньою змовою групою осіб незалежно від виконаної ролі.

В даному випадку, на думку суду існувала мовчазна змова між обвинуваченими, які намагалися очевидною, зухвало самоутвердитися перед суд суспільством, а тобто перед присутніми на футбольному майданчику.

Аналізуючи всі докази та доводи, які представлені суду, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених доказана в повному обсязі та їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скоїли злочин -хуліганство, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину групою осіб.

Враховуючи викладене, з урахуванням характеризуючих даних обвинувачених, їх матеріального, сімейного стану та інших обставин, в тому числі врахувавши позицію сторони потерпілого, вважає за необхідне застосувати до обвинувачених правила ст. ст. 104,76 КК України.

Судом при призначенні покараннявраховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Характеризуючи дані обвинувачених свідчать про те, що :
Відповідно до звітів служби у справах дітей про неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вказані особи проживають в задовільних умовах (т. 1 а.с. 178-179).
Крім того, як свідчать досудові доповіді органів пробації про неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 234-239) вказані особи мають низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.
Обвинувачені також позитивно характеризуються за місцем навчання, проживання, на обліках ніде не перебувають, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, мають сталі соціальні зв`язки, батьки мають вплив на них, що вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі з актів обстеження неповнолітніх за місцем мешкання. Батьки працюють, на обліках також не перебувають, раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем роботи, тощо (т.3 а.с.39-75).
Законними представниками обвинувачених також зазначено, що їх діти ввічливі, конфліктів з будь-ким раніше не виникало.

Під час судових дебатів, обвинувачені та їх законні представники, захисники заявили клопотання про те, що в разі визнання судом винуватості у вчинені кримінального правопорушення ,що їм інкримінується, просять застосувати акт амністії.
Законні представники неповнолітніх, представник служби у справах дітей та органу ювенальної превенції підтримали заяви.
Прокурор не заперечував проти застосування щодо обвинувачених акту амністії та звільнення їх від відбування покарання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши всіх учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».
Пунктом «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Таким чином, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні не досягли повноліття, суд дійшов висновку про можливість їх звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов прокурора відповідно до ст. 1206,1179 ЦК України підлягає задоволенню в повному обсязі у розмірі 4426,10 грн.

Цивільний позов представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини справи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав цивільний позивач потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. І за таких обставин, суд прийшов до переконання, що з підсудних необхідно стягнути в дольовому порядку 5000 грн. (по 2 500 грн. з кожного) відшкодування моральної шкоди потерпілому. В іншій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю. Щодо матеріальної шкоди, то вимоги є обрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 1901,53 грн.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
Речові докази в справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України Кримінального процесуального кодексу України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи та навчання.
На підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання за цим вироком.

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи та навчання.
На підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання за цим вироком.
Цивільний позов прокурора задовільнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в дольовому порядку витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 4426,10 грн. (по 2213,05 грн. з кожного). В разі відсутності у них заробітку чи майна, вказані суми стягнути з їх законних представників.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в дольовому порядку матеріальну шкоду у розмірі 1901,53 грн. (тобто по 950,75 грн з кожного) та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (тобто по 2500 грн.з кожного) на користь ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 . В разі відсутності у них заробітку чи майна, вказані суми стягнути з їх законних представників.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_32 -Когер