справа № 208/3298/18
провадження № 1-кп/208/229/19
УХВАЛА

20 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 122 ч.1, 389 ч.2 КК України. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений є особою раніше судимою, знаходився у розшуку, може переховуватись від суду, здійснювати вплив на потерпілого, свідків. Ці ризики залишились незмінними з моменту обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу.
Зазначену позицію підтримав потерпілий та його законний представник.
Захисник обвинуваченого просив змінити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який віднесено до середньої тяжкості. Прокурором лише перелічені ризики передбачені ст. 177 КПК України, вони нічим не доведені. В судовому засіданні допитувались свідки. Жоден з них не зазначав про якийсь тиск на них з боку обвинуваченого. На теперішній час свідки за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 122 ч.1 КК України допитані, попереджені про кримінальну відповідальність про надання суду завідомо неправдивих пояснень. Таким чином, ризики за ст. 177 КПК України нічим вони не доведені. Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини» .

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки, ОСОБА_9 є раніше судимою особою, не відбув призначене йому покарання у вигляді громадських робіт, що мало своїм наслідком внесення до ЕРДР відомостей за ст. 389 ч.2 КК України, обвинувальний акт за якою перебуває у провадженні суду. Зазначені обставини свідчать про його стійку антисоціальну поведінку. Окрім цього, ОСОБА_9 переховувався від суду, що потягло наслідки у вигляді зривів судових засідань, оголошення його у розшук.

Враховуючи строк покарання у вигляді до трьох років позбавлення волі, який безальтернативно може бути призначений ОСОБА_9 в разі визнання його винним, тобто наявний ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 с. 389 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 17.10.2019 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1