Справа № 495/4017/19
Номер провадження 1-кп/495/382/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження запобіжного заходу
21 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі - судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Білгород-Дністровського місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5
обвинувачених : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 ,
Представників потерпілої ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. З ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И ЛА:
В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. З ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. З ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України мотивуючи тим, що наразі є потреба у продовженні їм строку тримання під вартою, оскільки не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, не досліджені докази, не проведено всіх необхідних дій пов`язаних зі з`ясуванням обставин та їх перевіркою. Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 усвідомлюючи можливість застосування до нмх покарання, передбаченого санкцією цієї статті та бажаючи його уникнення може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, чим допустити настання ризиків, передбачених п. 1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачення у відношенні ОСОБА_10 не є обґрунтованим.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає йог необґрунтованим.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати цілодобовий домашній арешт, для того щоб обвинувачений мав можливість працювати.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні повністю підтримав свого захисника та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю підтримав свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні повністю підтримав свого захисника та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.
Представники потерпілої ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,, у судовому засівданні підтримали клопотання прокурора, просили суд його задовольнити.
Вивчивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Враховуючи те, що обвинувачені офіційно не працюють, сторона обвинувачення інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, на даний час по кримінальному провадженню не допитаний обвинувачені, потерпілі, свідки, у зв`язку з чим останні можуть переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , тому колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовжити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 19.10.2019 року включно.
Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Разом з цим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме право а не обов`язок суду визначати або не визначати розмір застави по зазначеній категорії справ, а також вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, згідно з вищенаведеним, з урахуванням того, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, на даний час судимість є погашеною, приймаючи до уваги той факт, що у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов на суму 300 000,00 гривень, суд вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 визначити розмір застави у розмірі заявленого цивільного позову 300 000,00 гривень, яку обвинувачений має право у будь-який момент внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, - колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровського місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вигляд тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 19.10.2019 року.
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі, який відповідає сумі заявленого цивільного позову 300 000,0 гривень.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати слідчому Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- заборонити спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- з`являтися до слідчого Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області за першим його викликом.
Попередити ОСОБА_6 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
У відношенні обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 заставу не застосовувати.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя :

Судді :