Справа № 454/1258/16-к
пр.№ 1-кп/464/200/19
У Х В А Л А
10 червня 2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001519 від 24.12.2015 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

у провадженні суду перебуває вищевказана справа.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 на термін до двох місяців, у зв`язку із тим, що такий закінчується та жодна із підстав та ризиків, які були підставами для обрання їй даного запобіжного заходу, передбачених КПК України, не відпали на даний час, а тому просить дане клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник та обвинувачена заперечили проти продовження строку тримання обвинуваченої під вартою та просить змінити на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

В силу положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України, тяжкість самого злочину та відповідно покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також з огляду на особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, соціальний, сімейний та майновий стан, та приходить до висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що на даний час обвинувачена ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, існують ризики того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може продовжувати займатись злочинною діяльністю, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, будь-яким іншим чином перешкоджати об`єктивному розгляду справи.

Таким чином, підстави застосування запобіжного заходу та ризики, що враховуються при обрані запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України та відповідно ст.178 цього Кодексу, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та не відпали, що повністю виправдовує тримання обвинуваченої під вартою, застосування до неї іншого, більш м`якого запобіжного заходу, за даних обставин буде недоцільним, а відтак строк тримання під вартою останній необхідно продовжити на строк, що не перевищує двох місяців, а клопотання прокурора задовольнити.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на м`який - домашній арешт, колегія суддів прийшла переконання, що у такому клопотанні необхідно відмовити за відсутність будь-яких доказів необхідності змінити на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)», строк тримання під вартою до двох місяців, тобто до 08 серпня 2019 року, включно.

Копію ухвалу для виконання в частині застосування запобіжного заходу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)», а також обвинуваченій, захиснику, прокурору для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді