ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 485/1613/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/269/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
cуддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора:ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000556 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року:
відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Кринки, Глобинського району, Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язку, передбаченого п.2 ч.1 ст. 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Вирішено питання про речові докази.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 19 вересня 2017 року о 12 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин вчинив з ОСОБА_9 сварку. В ході сварки, ОСОБА_7 дерев`яною палицею, яку приніс із собою, умисно наніс не менше 2 ударів в область лівої руки ОСОБА_9 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому ліктьової кістки лівої руки та легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій кисті.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вказує, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладаючи на обвинуваченого лише один обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст. 76 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Обвинувачений та адвокат ОСОБА_8 при вирішенні скарги просили врахувати, що на час апеляцйного розгляду закінчився визначений виркоом іспитовий строк.
Потерпілий ОСОБА_9 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду провадження, про що свідчить поштові повідомлення, заяви про відкладення судового засідання не подавав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого ч. 1 ст. 122 КК в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Також в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 , підстави його звільнення від відбування покарання згідно з вимогами ст. 75 КК України та визначена вироком суду тривалість іспитового строку.

Доводи прокурора щодо незаконності вироку суду зводяться до того, що суд першої інстанції, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не поклав на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, який є обов`язковим, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більш п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно до ч. 1 ст. 76 КК України визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, тобто, вказані обов`язки є обов`язковими для особи протягом іспитового строку.

З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції поклав на ОСОБА_7 лише обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст. 76 КК України.

Разом із тим , колегія суддів при вирішенні питання про можливість ухвалення у даному провадженні нового вироку враховує такі обставини, які були додатково з`ясовані під час апеляційного розгляду.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У відповідності до приписів ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Таким чином, законодавець регламентував порядок обчислення іспитового строку, закріпивши початок його обрахунку саме з моменту проголошення вироку.

Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою.

Визначені ст. 76 КК України обов`язки обвинувачений має виконувати протягом іспитового строку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України було ухвалено та проголошено 22 листопада 2017 року. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 КК України, покладено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 року, яка набрала законної сили 21 грудня 2018 року, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання за вироком Березнегуватського районного суду від 22.11.2017 року за закінченням іспитового строку.

Зі змісту вказаного судового рішення видно, що іспитовий строк за вироком Березнегуватського районого суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року, сплинув 22.11.2018 року. Під час випробувального терміну ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони, умови відбуття покарання не порушував, обов`язки, покладені на нього судом виконував своєчасно і добросовісно, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживав, громадський порядок не порушував, що в цілому стало підставою для постановлення відповідного судового рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що вирок суду не оскаржується в частині виду та міри покарання, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням та тривалості іспитового строку, колегія суддів приходить до висновку, що після закінчення іспитового строку та постановлення судового рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання , ухвалення нового вироку та покладення на ОСОБА_7 ще одного обов`язку , який необхідно виконувати протягом іспитового строку, за таких обставин , на думку колегії суддів є неможливим, оскільки це призведе до неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність , а саме положень ст. 75, 76, 78 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що допущена судом першої інстанції помилка у застосуванні ст. 76 КК України не може бути виправлена судом апеляційної інстанції шляхом ухвалення нового вироку із наведених вище підстав, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволена бути не може.

Керуючись, ст. 404, 405, 407, 409, 419, 376 ч 2 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2