КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3708/2019 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року,
за участю:
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, тому, що слідчий суддя ухвалюючи рішення про накладення арешту всупереч вимогам КПК України (ст.ст. 91, 132, 170-174) не встановив правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження і наклав арешт на його майно в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення за наявності незаконного цивільного позову в рамках кримінального провадження (ціна позову 359 154 доларів США).
Також апелянт зазначає, що він немає жодного відношення до кримінального провадження № 0005010 від 06 жовтня 2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України і не є підозрюваним.
Крім того апелянт зазначає, що на час відчуження будь-яких обтяжень щодо квартири не було, у чому нотаріус пересвідчився шляхом вивчення інформації Державного реєстру обтяжень; власником квартири був ОСОБА_10 , довіреність на ОСОБА_11 , який здійснював продаж квартири від імені ОСОБА_10 відповідала вимогам чинного законодавства і була внесена у реєстр. Волевиявлення сторін договору було вільним, тобто, договір купівлі-продажу квартири відповідав усім положенням законодавства України та був законним, а реєстрація майна на нього проведена у суворій відповідності з законами України.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що про вказану ухвалу суду, дізнався випадково, та ознайомився з її змістом 07.06.2019 під час ознайомлення з матеріалами справи № 757/23149/19-к, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без його участі, рішення йому не направлялося.
Представником потерпілого ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_7 , подано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , в яких останній просить відмовити у задоволенні зазначеної апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2019 року у справі № 757/23149/19-к залишити без зміни.
В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Також, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, представника потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 10.05.2019 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється процесуальне керівництво по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005010 від 06.10.2017, за ознаками складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст.175 КК України.
Органи досудового розслідування вважають встановленим, що ОСОБА_10 , перебуваючи, відповідно до Статуту АТ «Етранса Шпедіціонз Акцієнгезельшафт», яке зареєстроване за адресою: Австрійська республіка, 1040, місто Відень, вулиця Аргентінієрштрассе, 29/1, з 27 квітня 1996 року на посаді Голови правління АТ «Етранса» Шпедіціонс Акцієгезельшафт», 05.01.2007 року уклав трудовий договір б/н з громадянином України ОСОБА_12 , якого 05.01.2007 року відповідно до наказу №2-К було призначено на посаду директора представництва вказаної компанії «Представництво «Етранса» Шпедіціонс Акцієнгезельшафт» (реєстраційний номер ПІ-1927 від 12.11.2007) зареєстрованого у місті Києві по вулиці Дмитрівська, 18/24 та додаткову угоду № 1 від 01.02.2007 до вказаного трудового договору.

У пункті 4.2. Трудового договору б/н від 05.01.2007 року зазначено, що Компанія перераховує заробітну плату на рахунок Представництва Компанії. Оплата праці здійснюється з рахунку Представництва Компанії двічі на місяць.
У пункті 1 додаткової угоди № 1 від 01.02.2007 до трудового договору від 05.01.2007 року зазначено, що за виконання обов`язків, передбачених умовами Трудового договору б/н від «05» січня 2007 року, Працівнику у період з 01 березня 2007 року щомісячновиплачується заробітна плата у розмірі, еквівалентному 13 302 доларів США у Національній валюті України за курсом Національного банку України на дату такої оплати.

Так, ОСОБА_10 , обіймаючи посаду Голови правління АТ «Етранса Шпедіціонз Акцієнгезельшафт», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками і розпорядником коштів компанії та відповідальним за фінансово-господарську діяльність компанії, в порушення вимог ст. 43 Конституції України, щодо права особи на своєчасне одержання винагороди за працю, в порушення вимог ст. 115,116 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, в порушення вимог ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці», згідно яких оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці, трудового договору від 05.01.2007 року та додаткової угоди №1 від 01.02.2007 року до цього договору безпідставно, умисно в період з липня 2015 по жовтень 2017 року не виплачував заробітну плату директору представництва «Представництво «Етранса» Шпедіціонс Акцієнгезельшафт» (реєстраційний номер ПІ-1927 від 12.11.2007) ОСОБА_12 , в результаті чого заборгованість по виплаті заробітної плати склала 359 154 долара США, що в перерахунку відповідно до курсу Національного банку України складає 9 338 004 гривні.

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 07.11.2017 за № 8-4/2264 підписи в графах напроти прізвища ОСОБА_10 на кожному аркуші трудового договору від 05.01.2007 року та у додатковій угоді №1 від 01.02.2007 року до цього договору, виконані ОСОБА_10 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_12 показав, що 05 січня 2007 року він був призначений директором представництва „Etransa Shpeditions Aktiengesellshaft в Україні, що підтверджується наказом №2 від 05.01.07 за підписом Голови правління „Etransa Shpeditions Aktiengesellshaft ОСОБА_10 .Компанія „Etransa Shpeditions Aktiengesellshaft (надалі іменована Компанія) зареєстрована та діє у відповідності до законодавства Австрійської республіки у м. Відень.

Між ним та Компанією було укладено письмовий трудовий договір б/н від 05.01.07, у відповідності до п.п. 1.1.,1.2.,6.2.,8.7.,8.8. трудові відносини сторін регулюються законодавством України.
01.02.2007 між ним та головою правління компанії ОСОБА_10 укладена додаткова угода №1 до вказаного договору, про те, що йому як директору представництва виплачується щомісячна заробітна плата у розмірі 13 302 доларів США у національній валюті за курсом НБУ на дату такої оплати.
Трудові відносини між ним і Компанією фактично тривають і досі. Це підтверджується тим, що у його трудовій книжці, яка відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня НОМЕР_1 за № НОМЕР_2 , знаходиться в Генеральній дирекції по обслуговуванню іноземних представництв, є запис про те, що він є директором представництва "Etransa" Shpeditions Aktiengesellshaft і немає запису про звільнення.

Однак із липня 2015 року йому ОСОБА_13 перестав виплачувати заробітну плату. Останній раз гроші були перераховані представництву у лютому 2015 року. Грошові кошти перераховувались на рахунок вказаного представництва у ПАТ «Укрексімбанк» №350, м. Київ, вулиця Горького, 127.
Голова правління Компанії ОСОБА_10 , повідомив його, що невиплата заробітної плати пов`язана із накладеним на Компанію штрафом за порушення антимонопольного законодавства Австрійської республіки, що призвели до початку ліквідації Компанії, та запевнив, що у процесі ліквідації з ним розрахуються. Ліквідатором Компанії було призначено доктора Матіаса Шмідта. Процес ліквідації завершується, майно Компанії продається, зокрема продано приміщення площею 182,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належало Компанії, а з ним досі ніхто не розрахувався, і за інформацією, отриманою від ОСОБА_10 , платити не збираються, оскільки коштів нібито уже немає та пройшов термін позовної давності, хоча його ще досі не звільнено.
ОСОБА_12 зазначає, що представництво розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру.
В липні 2017 року він зустрічався у м. Відень з ОСОБА_10 , який сказав йому, що не буде виплачувати заробітну плату і щоб він його більше не турбував з цього приводу. Пізніше на запити його адвоката ОСОБА_10 взагалі, в письмовій формі, заперечив факт наявності трудових відносин, підписання вказаного трудового договору, та додаткової угоди №1, що з боку останнього є брехнею, оскільки підписання вказаних документів підтверджуються не тільки його показаннями, а й висновком почеркознавчого дослідження, а факт трудових відносин між компанії „Etransa Shpeditions Aktiengesellshaft та представництвом під назвою «Представництво Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт (реєстраційний номер ПІ -1927), які тривають з 2007 року підтверджується випискою з його трудової книги, де зазначено, що він є директором цього представництва, та іншими документами в їх сукупності.
Під час проведення досудового розслідування від потерпілого ОСОБА_12 , якому завдано матеріальну шкоду у розмірі 359 154 доларів США надійшло клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 .
Відповідно до відповіді з Київського міського бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_10 .
23.03.2018 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.175 КК України.
11.05.2018 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_10 .
18.02.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_14 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_6 та скасовано арешт на вказану вище квартиру.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.02.2019 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11 на підставі довіреності від ОСОБА_10 відчужив, таким чином право власності перейшло до третіх осіб, а саме до ОСОБА_6 . Тобто ОСОБА_10 з метою уникнення повернення коштів, які як голова правління компанії АТ «Етранса» Шпедіціонс Акцієгезельшафт» не виплачував ОСОБА_12 , продає майно, що належить йому на праві власності.
Відповідно виписки з реєстру суб`єктів господарської діяльності Республіки Австрія станом на 29.10.2018 головою правління компанії «Етранса» Шпедиционз Акцієнгезеллшафт» числиться ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.05.2019 прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, забезпечення заявленого цивільного позову або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року клопотання слідчого було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0005010, про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 ,слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, провів судовий розгляд у відсутність слідчого у зв`язку поданням його заяви про розгляд у його відсутність та у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на наступні обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак старший слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав стосовно ОСОБА_6 та його майна достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Зокрема, зі змісту клопотання слідчого випливає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.02.2019 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11 на підставі довіреності від ОСОБА_10 відчужив, таким чином право власності перейшло до третіх осіб, а саме до ОСОБА_6 . Тобто ОСОБА_10 з метою уникнення повернення коштів, які як голова правління компанії АТ «Етранса» Шпедіціонс Акцієгезельшафт» не виплачував ОСОБА_12 , продає майно, що належить йому на праві власності, тому дане майно підлягає арешту для забезпечення в майбутньому цивільного позову.
Між тим, як встановлено колегією суддів, громадянин ОСОБА_6 не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні в порядку передбаченому ст. 170 КПК України.
Зокрема майно на яке просив накласти арешт прокурор в кримінальному провадженні, а саме квартира АДРЕСА_1 ,набуте ОСОБА_6 в законному порядку на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2019 року квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 на підставі довіреності від ОСОБА_10 відчужив, таким чином право власності перейшло до третіх осіб, а саме до ОСОБА_6 .

Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_6 не законним способом отримав право власності на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вона була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2019 року в законному порядку, тобто останній є добросовісним набувачем.
Відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Дана норма захищає добросовісного набувача від накладення арешту на його майно, крім випадку коли це майно визнано речовим доказом.
Про те, як слідує з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , не визнавалась речовим доказом та не є предметом інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тому мета забезпечення збереження речового доказу в даному випадку відсутня.
Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_6 є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до нього може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання.

Не міститься в цьому кримінальному провадженні і даних про заявлений до ОСОБА_6 цивільний позов, що виключає можливість накладення арешту на його майно з метою забезпечення цивільного позову, а така підстава накладення арешту на майно може мати місце лише в тому випадку, коли цивільний позов до особи є реально заявленим.

Отже, жодна з правових підстав, про які вказано у клопотанні слідчого, не може бути застосована при вирішенні питання про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя необґрунтовано наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності третій особі, а саме ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2019 року, який є на даний час є чинним.
Також колегія суддів бере до уваги, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_12 до фірми «ЕТРАНСА Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Стягнуто з «ЕТРАНСА» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» на користь ОСОБА_12 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 518 988,00 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з фірми «ЕТРАНСА Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» (Республіка Австрія) на користь ОСОБА_12 заборгованість із заробітної плати на суму 14 099 803,19 грн.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року касаційну скаргу фірми «ЕТРАНСА Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» залишено без задоволення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власників.
На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду в частині, що стосується накладення арешту на майно апелянта, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для арешту майна, зазначеного у клопотанні прокурора. До того ж, під час апеляційного розгляду встановлено, що арештоване майно перебуває на праві приватної власності у третьої осіби, тож обмеження права власності третіх осіб шляхом арешту майна є непропорційним втручанням держави в права громадян та не співрозмірним завданням кримінального провадження і може призвести до наслідків, які суттєво позначаться на правах та інтересах 3-тіх осіб.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року.
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно,а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3