Справа № 510/1195/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

30.08.19 р. м. Рені

Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 19.05.2019 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівка Ренійського р-ну Одеської обл., громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рибниця Р. Молдова, громадянина Р.Молдова, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 19.05.2019 р.. за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування було дотримано всіх вимог КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 вважав за неможливе призначення судового розгляду, обгрунтувавши це невідповідністю обвинувального акту та додатків вимогам законодавства та порушеннями КПК України.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинувачених, дослідивши клопотання захисника про повернення обвинувального акту, заперечення прокурора, обвинувальний акт із додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Виходячи з положень п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство обвинуваченого.

Всупереч вищевказаним нормам, обвинувальний акт взагалі не містить достовірних даних щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_7 , який насправді є громадянином Р. Молдова (в обвинувальному акті вказано громадянство України), хоча наявність таких даних у обвинувальному акті є прямою, безумовною та безальтернативною вимогою діючого кримінально процесуального законодавства України, яка у даному випадку органом досудового розслідування не виконана, що фактично позбавляє суд можливості прийняти рішення як щодо проведення підготовчого судового засідання, так і призначення судового розгляду.

Крім того, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).

Відсутність у обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний та в повній мірі захист від пред`явленого обвинувачення, що безумовно порушує право особи на захист, а як наслідок, є беззаперечною підставою скасування вироку суду.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення та відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Ст. 249 ч.1 КК України передбачає відповідальність за незаконне зайняття рибним промислом, якщо воно завдало істотну шкоду.

Оскільки диспозиція ч.1 ст. 249 КК України є бланкетною, то обвинувачення в цьому злочині повинно містити формулювання із посиланням на законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані із використанням та охороною відповідного природного ресурсу та чітко викладати об`єктивну сторону даного злочину, що не було дотримано у даному обвинувальному акті.

Крім того, не конкретизована об`єктивна сторона злочину, передбачена ч.1 ст. 249 КК України.

Так об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення передбачає наявність у сукупності трьох ознак: діяння незаконне зайняття рибним промислом, наслідки у вигляді істотної шкоди, причинний зв`язок між діянням та наслідками. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 249 КК України, при з ясуванні питань чи є шкода, заподіяна незаконним водним добувним промислом, істотною, потрібно у кожному конкретному випадку враховувати кількість, вартість та екологічну цінність здобутих або знищених водних біоресурсів.

Тобто, відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи завдано істотну шкоду. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа, за наявності відповідних підстав, може нести лише адміністративну відповідальність.

Розрахунок збитків, заподіяних незаконним водним добувним промислом внаслідок добування або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу не є доказом завдання істотної шкоди з точки зору їх істотності відповідно до змісту диспозиції ч.1 ст. 249 КК України. Тобто, суд не може ототожнювати положення стабільних розцінок (такс) за незаконне добування водних біоресурсів з відповідним охоронним статусом певних тварин, їх віднесенням до рідкісних видів фауни, заходами щодо їх збереження.

У відповідності до положень п.6 ч.2 ст.242 КПК України, при визначенні шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням, слідчий або прокурор з о б о в я з а н і звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення відповідної експертизи. Однак, у обвинувальному акті, у формулюванні обвинувачення, вказано лише про суму шкоди, заподіяної довкіллю, а будь-які посилання на відповідний висновок експертизи, яка встановила, що заподіяна шкода довкіллю є істотною в обвинувальному акті відсутні.

Таким чином, з обвинувального акту неможливо зрозуміти, з чого саме виходили слідчий та прокурор, роблячи висновок про істотну шкоду, заподіяну довкіллю діями обвинувачених, тобто взагалі про наявність у їх діях складу злочину, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України, у пред`явленому обвинуваченні не відображено усіх обов`язкових елементів складу злочину, не конкретизовано вид умислу та мотив.

За вищевказаних обставин, даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 19.05.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України - повернути керівнику Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків та приведення його у відповідність із вимогами КПК України протягом розумного строку.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1