Провадження №1-кп/522/2177/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, що надійшла разом із обвинувальним актом, який надійшов із Державного бюро розслідувань Територіального управління розташованого у м. Миколаєві, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000273 від 22.01.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Павлівки Червоноармійського району, Житомирської області, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , колишній військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді: техніка відділення технічного контролю Центру контролю безпеки інформації Військово-Морських Сил Збройних Сил України, мічмана, раніше не судимої,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої

ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та, проходячи військову службу на посаді техніка відділення технічного контролю Центру контролю безпеки інформації Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , а у подальшому за адресою: АДРЕСА_3 , у військовому званні - «мічман», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 13.05.2014 року з метою назавжди ухилитися від військової служби не з`явилась на службу при переведенні до військової частини НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно була відсутня за місцем проходження військової служби до 13.05.2015 року (моменту звільнення) включно, не повідомляючи про себе правоохоронним органам та органам військового управління, як про військовослужбовця, що не з`явився на службу до вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, при зазначених вище обставинах, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби у разі переведення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного злочину, просила затвердити угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2019 року.

Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2019 року, та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання згідно до угоди, - штраф у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 200 грн. на користь держави.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2019 року.

Згідно угоди про визнання винуватості від 11 жовтня 2019 року обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість в повному обсязі пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, а саме: дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби у разі переведення. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості, особу останньої, яка раніше не судима, за місцем служби характеризується позитивно, наявність передбачених ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, а також відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.408 КК України та із застосуванням ст.53 КК України призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 грн. У зв`язку із цим ОСОБА_3 , керуючись положенням ст.26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону Південного регіону України шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та обвинуваченою щодо злочинів середньої тяжкості. Злочин у якому обвинувачується ОСОБА_3 є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені зазначеного злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, та її винність у вчиненні указаного злочину доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 були правильно кваліфіковані за ч.1 ст.408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби у разі переведення.

Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до неї застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченої, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України суд вважає, що зазначена угода від 11 жовтня 2019 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченої кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченої, що вона позитивно характеризується за місцем роботи, а також те, що вона обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні зазначеного злочину, раніше не судима, та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

Цивільний позов у справі відсутній.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Суд приходить до висновку про те, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , та для запобігання вчинення нею нових злочинів не потрібна її ізоляція від суспільства, та суд вважає недоцільним призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , яка характеризується позитивно за місцем роботи, так як наявні декілька, зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим при призначенні покарання, застосувати ст.69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті /санкції частини статті/ Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, та призначити цій обвинуваченій покарання у вигляді, штрафу згідно до ст. 53 КК України та відповідно до угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314-316, 370, 374-375,394, 395, 474, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 11 жовтня 2019 року про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_3 , та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000273 від 22.01.2015 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу у сумі 600 /шістсот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень на користь Держави України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскарженим обвинуваченою, її захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгодженого сторонами покарання, ухвалення вироку без її згоди на покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди, 2/ прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні у якому згідно із ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 діб з дня проголошення вироку суду, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Суддя ОСОБА_1