Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4629/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 05 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

07 серпня 2019 року ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира було залишено попередній запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та продовжено його дію на 60 днів до 05 жовтня 2019 року включно.

Своє рішення суддя обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, необхідністю допиту свідків, що дає підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків, потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі обвинувачений, як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Вказує, що він хворіє на ряд важких захворювань, має інвалідність 2-ї групи, потребує лікування, однак тривалий час утримується під вартою у кримінальному провадженні, яке розглядається понад розумні строки та у якому відсутні докази його вини.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 07.08.2019 року судом першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на домашній арешт, заперечення прокурора, який просив продовжити відносно обвинуваченого термін тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, обвинувачення у вчиненні десяти епізодів крадіжок з проникненням до житла, розмір заподіяних збитків, дані про особу обвинуваченого, який не одноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, перебуваючи під кримінальним переслідуванням, під час застосуванням менш суворого запобіжного заходу продовжував вчиняти нові злочини свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Крім того, колегія суддів враховує, що право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті, щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Право на медичну допомогу, щодо цих осіб забезпечується наданням її у медичній частині СІЗО, а в разі неможливості проходження там лікування, у визначених закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я з забезпеченням цілодобової охорону особи, узятої під варту, а тому хвороба обвинуваченого не може мати вирішального значення при обранні запобіжного заходу, а повинна оцінюватись, в сукупності з іншими обставинами.

У даному випадку, на думку колегії суддів, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 вимагають справжні інтереси суспільства, оскільки існує реальний ризик продовження ним злочинної діяльності, а тому незважаючи на існування презумпції невинуватості, тривалий розгляд справи, що викликано необхідністю дослідженням великої кількості доказів, інтереси суспільства переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду справи, в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 вказував на наявність у нього важких захворювань, суттєве погіршення здоров`я, що загрожує його життю, не надання йому медичної допомоги в умовах попереднього ув`язнення.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України суд зобов`язаний реагувати на відомості про не забезпечення дотримання прав та свобод людини, колегія суддів вважає за необхідне доручити начальнику Житомирської УВП №8 організувати проведення медичного обстеження ОСОБА_7 та за необхідності надання йому необхідної медичної допомоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 05 жовтня 2019 року - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України доручити начальнику Житомирської УВП №8 організувати проведення медичного обстеження ОСОБА_7 та за необхідності надання йому медичної допомоги.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: