Справа № 1519/1-743/11
Номер провадження:1-в/521/830/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурорка - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вирокуу відношенні нього,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2011 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України та йому при значено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Сторона захисту звернулася з відповідним клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України, наводячи відповідні підстави для задоволення клопотання та посилаючись на досліджені докази.

Сторона обвинувачення не заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на досліджені докази.

Суд встановлював наявність або відсутність підстав для задоволення клопотання шляхом дослідженням документів, відповідно до яких:

-ОСОБА_5 11.05.2011 року визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2012 року апеляційна скарга сторони захисту визнано такою, що не підлягає розгляду (вирок від 11.05.2011 року, постанова від 27.02.2012 року);

-ОСОБА_5 у розшук не оголошувався (відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Одеській області від 05.06.2019 року; вимога АРМОР від 13.09.2019 року, довідка МВС серії ІІФ № 1499340), що свідчить про те, що засуджений не ухилявся від відбування покарання;

-ОСОБА_5 з часу ухвалення вироку до розгляду клопотання нових злочинів не скоював (вимога від 30.08.2019 та 02.09.2019 року).

Вивчивши надані сторонами матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає що ОСОБА_5 може бути звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку з наступних підстав.

ОСОБА_5 визнаний винним Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2011 року ОСОБА_5 у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України та йому при значено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який набрав чинності 14.03.2012 року. При цьому злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком, при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, його не було виконано протягом п`яти років.
Відовідно до ч.2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
В наданих матеріалах та поясненнях сторін відсутні відомості, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч.3 чи ч.4 ст. 80 КК України, які є підставою для зупинення або переривання перебігу давності. Таким чином строк давності виконання вироку у відношенні ОСОБА_5 сплив 14.03.2017 року.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Відповідно до викладеного, судом виконано вимоги КК України та встановлені всі обставини, які необхідні для прийняття рішення за клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 80 КК України.

Розглядаючи питання щодо наявності або відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту, суд виходить з принципу диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України та в зв`язку із відсутністю в промовах сторін будь-яких посилань на неможливість задоволення клопотання, самостійно, не знаходить в даному випадку підстав для відмови в задоволені клопотання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, яке було призначено Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2011 року за скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі із конфіскацією майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вирокувідношенні нього.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1