Дата документу 07.08.2019 Справа № 323/451/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/451/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/942/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула 7 серпня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Уштобе Каратальського району Алма-Атинськоїї області Республіки Казахстан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ленінським районним судом міста Запоріжжя від 06.09.2011 року за ч.3 ст.152 КК України до 9 років позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луганського обласного суду від 03.10.1997 року в виді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено покарання в виді 10 років позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

Начальник державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 з 23.12.2015 року відбуває покарання в Оріхівській виправній колонії (№88), де характеризується наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускає, стягнень не має, отримав 9 заохочень. Працевлаштований в промисловій зоні установи в дільниці котельня, ставлення до праці сумлінне. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Відповідно до статті 65 Кримінально-виконавчого кодексу України бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Провину в скоєному злочині визнає, у вчиненому розкаюється.

Суд дійшов висновку, що подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання є суто формальним. Встановлені обставини не підтверджують безумовного виправлення засудженого, оскільки така поведінка має бути стабільною та послідовною протягом тривалого строку відбуття покарання, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки підстави в умовно-достроковому звільненні, на які посилається суд, не передбаченні законом. Посилаючись на наявність 10 заохочень, відсутність стягнень, працевлаштованість останнього в колонії, вказує про доведення своє виправлення та наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання ОВК-88 та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на наявність родини, незадовільний стан здоров`я дружини та невелику заробітну платню, яку отримує дружина.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого, вказавши, що судом було враховано всі обставини та прийнято законне рішення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінським районним судом міста Запоріжжя від 06.09.2011 року за ч.3 ст.152 КК України до 9 років позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луганського обласного суду від 03.10.1997 року в виді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено покарання в виді 10 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи відносно засудженого ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№88)» з 23.12.2015 року останній характеризується позитивно,до дисциплінарної відповідальності не притягався, має заохочення.

Проте, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Протягом всього часу відбування покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)», починаючи з 2015 року, був працевлаштований лише з 2017 року, що є не дуже значним періодом (а.п. 9).
Загалом дані про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому судова колегія приймає до уваги усі відомості стосовно особи засудженого ОСОБА_7 у їх сукупності і приходить до висновку, що засуджений беззаперечно не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таким чином, беручи до уваги, що єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджувалося б сумлінною поведінкою засудженого і ставленням до праці в процесі відбування покарання, за відсутності переконання у судової колегії, що ОСОБА_7 виправився, а його поведінка досягла такого рівня, що від даної особи не доводиться очікувати вчинення ним нових злочинів, апеляційна інстанція погоджується із оскаржуваним рішенням.

Ті обставини, на які посилається засуджений не можуть беззаперечно вказувати на те, що його поведінка зазнала усталених позитивних змін.

Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду, викладений у оскаржуваній ухвалі належним чином вмотивований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4