Ухвала
іменем України
2 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 243/1368/19
провадження № 51-2914ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року,
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з особистого зобов`язання на тримання під вартою.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу.
Суддя Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року, виходячи з приписів ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року, відносно ОСОБА_5 .
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 , покликаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вимоги касаційної скарги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції, на її думку, істотно порушив вимоги КПК, застосувавши положення ч. 2 ст. 392 КПК, оскільки вони визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року у справі № 4-р/2019.
Мотиви суду
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 вказаної норми КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з ухвали Донецького апеляційного суду, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України.
Незважаючи на те, що рішенням Конституційного Суду України у справі № 4 р/2019 від 13 червня 2019 року визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки в даному випадку ухвалою місцевого суду прокурору відмовлено у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з особистого зобов`язання на тримання під вартою. А тому, вказане рішення Конституційного суду України, під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги прокурора, не підлягало застосуванню.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд,
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 липня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3