Справа № 196/759/18
№ провадження 1-кп/196/84/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15 квітня 2010 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.152, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.153, ч.2 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 09 листопада 2017 року на підставі постанови Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року умовно-достроково, не відбутий строк: 3 місяці 11 днів,

звинувачується по ч.2 ст.289 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
26.03.2018 року, близько 13.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на вул.Царичанська (Кірова), 76 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області та знаючи, що в середині приміщення літньої кухні, за вказаною адресою, знаходиться транспортний засіб, а саме мотоцикл, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, зайшов на територію подвір`я за вищевказаною адресою, де мешкає ОСОБА_5 , та через не зачиненні вхідні двері проник до приміщення літньої кухні.

ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні літньої кухні, керуючись злочинним умислом, спрямованим на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою особистої наживи, не заводячи двигуна, заволодів мотоциклом марки «СZ-350», 1988 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , після чого із вказаним мотоциклом попрямував за межі території подвір`я, чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 12879,87 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину по ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 26 березня 2018 року, близько 13.00 год., через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні по АДРЕСА_3 , звідки викрав мотоцикл марки «СZ-350», 1988 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким потім розпорядився на власний розсуд. Мотоцикл не повернув. В скоєному щиро розкаюється, прохає суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що від працівників поліції дізнався, що в нього вкрали мотоцикл з літньої кухні. Прохає призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 26.03.2018 року він йшов додому з лікарні та зустрів ОСОБА_4 , який йшов зі сторони хлібзавода, і попросив його допомогти відкотити на металоприйом мотоцикл. Потім, зайшли в двір, звідки викотили мотоцикл та покотили, оскільки він не заводився. При цьому, ОСОБА_4 повідомив, що це його двір та його мотоцикл. Мотоцикл здали на металолом, за що ОСОБА_4 дали грошові кошти, з яких останній дав йому на сигарети. ОСОБА_4 сказав, що це некрадений мотоцикл.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 по ч.2 ст.289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163:
- витягом з кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000163 06.04.2018 року, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України, в період часу з 20.03.2018 року по 05.04.2018 року, невідома особа, шляхом злому навісного замка на вхідних дверях літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно заволоділа мотоциклом марки "CZ-350", червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 (№ рами - НОМЕР_2 , № двигуна - НОМЕР_3 ), належним ОСОБА_6 , чим останньому спричинено матеріального збитку (а.с.64);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 05.04.2018 року від ОСОБА_5 про те, що в період часу з 20.03.2018 року по 05.04.2018 року, невідома особа, шляхом злому навісного замка на вхідних дверях літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно заволоділа мотоциклом марки "CZ-350", червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_6 , чим останньому спричинено матеріального збитку (а.с.65, 66);

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього від 05.04.2018 року, території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено пошкодження скоби навісного замка на вхідних дверях до літньої кухні (а.с.68-73);

- висновком експерта №37.2018 автотоварознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової вартості від 24.04.2018 року, згідно якого середня ринкова вартість мотоцикла марки, моделі CEZET 350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався, зберігався станом на 26.03.2018 року становить 12879,87 грн. (а.с.77-83);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за чотирма фотознімками, з яких на фотознімку №1 ОСОБА_4 , від 20.04.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав чоловіка саме на фотознімку №1, якого він бачив 26.03.2018 року на території бази ПП "Тягнирядно", коли вказаний чоловік прийшов разом з ОСОБА_9 , який при цьому котив мопед марки "Чізетта" (а.с.87-89);

- позитивною довідкою-характеристикою за місцем проживання гр. ОСОБА_4 (а.с.91);

- вимогою про спецперевірку про судимість гр. ОСОБА_4 , згідно якої він є раніше судимий (а.с.92);

- копією вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2010 року, який набрав законної сили 26 травня 2010 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за ст.ст.15 ч.2 - 152 ч.3, 15 ч.2 - 153 ч.2, 185 ч.2, 187 ч.3 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією вього особистого належного майна (а.с.93-95);

- медичною довідкою про неперебування гр. ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра (а.с.96);

- довідкою Царичанського РС з питань пробації від 19.04.2018 року №455 про неперебування на обліку ОСОБА_4 (а.с.97);

- довідкою з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.05.2018 року №944 про неперебування ОСОБА_4 на військовому обліку (а.с.98);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2019 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , в ході якого були встановлені наступні обставини, що 26.03.2018 року, близько 13.00 год., він йшов по вул.Царичанська смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, та неподалік магазину "Марс" він підійшов до невідомого йому чоловіка, який представився як ОСОБА_10 мешканець смт.Царичанка, та в подальшому в ході розмови запропонував останньому піти до домоволодіння АДРЕСА_3 , та допомогти викотити з господарського приміщення його особистий мотоцикл марки "Чізета", червоного кольору, на що ОСОБА_10 погодився. Прийшовши до вказаного домоволодіння, де на території нікого не було, вони разом через відчинену калітку пройшли повз будинку до господарчої будівлі, де двері були підперті палкою та відчинені, вони пройшли до середини, звідки спільно задки викотили мотоцикл марки "Чізета", червоного кольору, та покотили за територію домоволодіння по вул.Царичанська смт.Царичанка до території ПП "Тягнирядно", де продали вказаний мотоцикл за 900 грн. ОСОБА_11 . Пояснив, що усвідомлював, що здійснював незаконне заволодіння транспортним засобом (а.с.109, 110);

- DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 (а.с.113).

При цьому, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1 ст.84 КПК).

Згідно ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Дослідженням DVD-R дисків з відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 та за участю ОСОБА_7 від 30.05.2017 року в судовому засіданні встановлено, що дані речові докази не підлягають перегляду у зв`язку з їх технічною несправністю, а тому протокол проведення слідчого експерименту від 30.05.2017 року, за участю свідка ОСОБА_7 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту та протокол проведення слідчого експерименту від 30.05.2017 року, за участю підозрюваного ОСОБА_4 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, а також постанови про залучення до справи речового доказу від 30 травня 2018 року, а саме: дисковий накопичувач "DVD-R" з відеозаписом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_7 та дисковий накопичувач "DVD-R" з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , суд визнає недопустимими доказами.

Всі інші зазначені вище докази суд визнає належними та допустимими, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 по ч.2 ст.289 КК України доказано, його дії вірно кваліфіковано, як він вчинив повторно незаконне заволодіння транспортним засобом, з проникненням у приміщення, чим було завдано потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 12879,87 грн..

За дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.55-58).

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

Зі змісту досудової доповіді вбачається, що обвинувачений має постійне місце проживання, належні житлово-побутові умови, проживає разом з дружиною та її дочкою. На обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, спиртні напої вживає в помірній кількості, наркотичні речовини взагалі не вживає. За місцем проживання характеризується позитивно.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, - низький.

Також, досудовою доповіддю визначено, що, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При виборі міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше судимий, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив і вчинив повторно умисний злочин з корисливих мотивів, що свідчить про те, що обвинувачений вперто не бажає та не став на шлях виправлення, завдану шкоду потерпілому не відшкодував, позитивну характеристику за місцем проживання, щире каяття у вчиненому, що є відповідно до ст.66 КК України пом`якшуючою покарання обставиною, обставини, які відповідно до ст.67 КК України є обтяжуючими покарання судом не встановлено, та думку потерпілого, який прохав в судовому засіданні призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, а тому його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства не можливе, та слід призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.289 КК України. Підстав для застосування ст.ст.69, 75, 76 КК України не вбачається.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.118, 124, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.289 ч.2 КК Україна у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, взявши ОСОБА_4 під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту, з 04 червня 2019 року 16 год. 15 хв.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_12