МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №370/3257/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області у складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторони кримінального провадження, інші учасники судового розгляду

прокурор ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_9

потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Королівка Макарівського району Київської області, українця, громадянина України, перебуває у розірваному шлюбі, не працює, має вищу освіту, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

У квітні 2009 року у обвинуваченого ОСОБА_9 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, виник умисел на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами, які належали потерпілій ОСОБА_10 .

З цією метою 23.04.2009 року близько 11.30 години, перебуваючи в смт Макарів Макарівського району Київської області, попередньо домовившись про зустріч, обвинувачений ОСОБА_9 прийшов до автомобіля потерпілої ОСОБА_10 , яка чекала на нього поблизу будинку №7 по вулиці Проектна, зі сторони вулиці Червоноармійська, де зустрівся з потерпілою. Діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_9 попросив ОСОБА_10 надати йому під виглядом позики 14 500 доларів США, не маючи наміру їх в подальшому повертати.

Для переконання ОСОБА_10 та спонукання до добровільної передачі нею коштів, ОСОБА_9 використав довірливі відносини з потерпілою, та свідомо ввів її в оману, повідомивши, що в нього тяжко хвора мати ОСОБА_13 , якій на лікування необхідна значна сума коштів, що не відповідало дійсності, та завірив, що поверне вказану суму коштів не пізніше 30.04.2011 року, таким чином створивши у ОСОБА_10 невірну уяву про справжні факти та обставини.

Будучи введеною в оману, близько 15.00 години ОСОБА_10 того ж дня, 23.04.2009 року, взявши в позику вказану суму грошей у ОСОБА_14 , прибула на АДРЕСА_2 , тобто до будинку в якому проживав ОСОБА_9 , зі сторони вулиці Червоноармійська, та перебуваючи у власному автомобілі в присутності двох свідків передала ОСОБА_15 1.0 обумовлену суму грошових коштів 14 500 доларів США, що станом офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 111 650 гривень.

В свою чергу ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливий мотив, отримав від ОСОБА_10 вказані грошові кошти під виглядом позики, якими заволодів без наміру в подальшому повернути, розтратив їх на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальних збитків у великих розмірах на суму 111 650 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

06.07.2011 року близько 14.00 години, перебуваючи в смт Макарів Київської області, попередньо домовившись про зустріч, ОСОБА_9 прийшов до автомобіля ОСОБА_10 , яка чекала на нього в автомобілі поблизу будинку №7 по вулиці Проектній смт Макарів, зі сторони вулиці Червоноармійська, діючи з прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою повторно, переслідуючи корисливий мотив, попросив надати йому під виглядом позики 5000 доларів США, не маючи наміру їх в подальшому повертати.

Для переконання та спонукання до добровільної передачі ОСОБА_10 коштів, ОСОБА_9 використав довірливі відносини з потерпілою, та свідомо ввів в оману ОСОБА_10 , повідомивши, що має намір повернути їй борг в сумі 14 500 доларів США, для цього він хоче продати будинок його бабусі, що розташований в селі Королівка Макарівського району Київської області. Для продажу будинку та оформлення у зв`язку з цим необхідних документів йому потрібні кошти 5000 доларів США, які він зобов`язався повернути ОСОБА_10 до 10.07.2011 року.

Таким чином ОСОБА_9 , створив у ОСОБА_10 невірну уяву про справжні факти та обставини, оскільки наміру продавати будинок ОСОБА_9 не мав.

Будучи введеною в оману, близько 15.00 години ОСОБА_10 того ж дня, 06.07,2011 року, зустрілась в тому ж місці з ОСОБА_16 - поблизу будинку по вулиці Проектна, 7, смт Макарів, зі сторони вулиці Червоноармійська, та перебуваючи у власному автомобілі передала ОСОБА_17 обумовлену суму грошових коштів 5000 доларів США, що станом на 06,07.2011 року за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 39 850 гривень.

В свою чергу ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливий мотив, отримав від ОСОБА_10 вказані грошові кошти під виглядом позики, якими заволодів без наміру в подальшому повернути, розтратив їх на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 39 850 гривень. Про отримання вказаних коштів ОСОБА_9 написав ОСОБА_10 боргову розписку.

17.09.2013 року близько 08.00 години ОСОБА_9 приїхав до помешкання потерпілого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , та діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою повторно, переслідуючи корисливий мотив, попросив ОСОБА_11 надати йому під виглядом позики 25 000.00 гривень, не маючи наміру їх в подальшому повертати. Для переконання та спонукання до добровільної передачі ОСОБА_11 коштів ОСОБА_9 використав довірливі відносини в потерпілим та свідомо ввів в оману ОСОБА_11 , повідомивши, що він вчинив в місті Києві дорожньо-транспортну пригоду, тому з метою вирішення у зв`язку з цим проблемних питань йому терміново необхідні гроші в сумі 25 000.00 гривень, які він зобов`язався повернути ОСОБА_11 через місяць.

Таким чином, ОСОБА_9 створив у ОСОБА_11 невірну уяву про справжні факти та обставини, оскільки ОСОБА_9 в дорожньо-транспортну пригоду не потрапляв.

Будучи введеним в оману, ОСОБА_11 погодився надати кошти ОСОБА_9 і того ж дня, 17.09.2013 року, на автомобілі ОСОБА_9 вони разом поїхали в місто Київ, де в банкоматі ПАТ АБ «Укргазбанку», що розташований по вулиці Фрунзе, 126/2, ОСОБА_11 в період з 15.15 години до 15.22 години частинами отримав кошти в сумі 25 000.00 гривень, які відразу передав ОСОБА_9 .

В свою чергу ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливий мотив, отримав від ОСОБА_11 вказані грошові кошти під виглядом позики, якими заволодів без наміру в подальшому повернути, розтратив їх на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальних збитків у розмірі 25 000.00 гривень. Про отримання коштів ОСОБА_9 написав ОСОБА_11 боргову розписку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в вчинені злочинів не визнав, пояснив, що брав в борг гроші в сумі 5000.00 доларів США у ОСОБА_10 , 25000.00 гривен у ОСОБА_11 , але нікого не дурив., не телефонував ОСОБА_10 з приводу хвороби матері. ОСОБА_10 часто затримувалась у них вдома до пізна, а потім просила, щоб він проводив її додому, потім вони стали коханцями, часто їздили на відпочинок вдвох. ОСОБА_18 не давала влаштувати особисте життя.Батьки спочатку не вірили, але потім дізнались про це. Після дня народження матері, 09.04.2009 року, коли ОСОБА_10 вчинила погром на кухні в їх квартирі, коли ревнувала його, батьки відправили його в місто Луцьк до тітки. Метою від`їзду було те, що сестра в місті Луцьку виходила заміж, хотів познайомити з її майбутнім чоловіком, і ще, щоб не бачити ОСОБА_10 5000.00 доларів США брав на 2-3 дні на особисті потреби, про що писав розписку, та з яких повернув дуже малу частку 200.00 гривень. ОСОБА_10 не йшла на контакт, не давала номер своєї банківської карти, щоб на неї класти гроші. 14500.00 доларів США у ОСОБА_10 не брав. В той час не працював. Не обіцяв ОСОБА_10 повернути борг через продаж бабусиного будинку в селі Королівка.

Обвинувачений також пояснив, що товаришував з ОСОБА_11 . Увечері прийшов до нього додому і просив позичити гроші на ремонт автомобіля, позичив грошові кошти в сумі 25000.00 гривен. Гроші ОСОБА_11 знімав в банкоматі у місті Києві. В місті Києві не їздив з потерпілим до Шевченківського раійвідділу поліції, їздили до нотаріуса. Не потрапляв в дорожньо-транспортну пригоду. Повернув ОСОБА_11 5000.00 гривень.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що з обвинуваченим знайома з 1999 року як з сином своєї колишньої подруги, стосунки дружні. В квітні 2009 року приблизно об 11.00 годині, коли знаходилась на робочому місці, подзвонив ОСОБА_9 , плакав, був схвильований, просив про допомогу, просив приїхати до нього додому. Коли зустрілася з обвинуваченим біля будинку АДРЕСА_2 , він схвильовано розповів про те, що його мати хвора проблема зі спиною, лежить в корсеті, терміново потрібна операція, та просив зайняти гроші в сумі 14500 доларів США. Вона радила звернутися до інших осіб за грошима, на що він відповів, що вже звертався, але йому відмовили в грошах. Свого часу мати обвинуваченого ОСОБА_19 позичала їй, потерпілій грошові кошти на придбання квартири, при цьому не брала розписки, також ОСОБА_13 неодноразово хворіла. Оскільки своїх грошей не було, подзвонила до своєї знайомої ОСОБА_20 , яка проживає в АДРЕСА_4 , в якої стала просити гроші в борг, бо знала, що сестра ОСОБА_4 проживає і працює за кордоном і має грошові кошти. Коли приїхала на своєму автомобілі додому до ОСОБА_4 , то там також знаходилась знайома ОСОБА_4 ОСОБА_21 з свої чоловіком, які знаходились в кухні, а вона з ОСОБА_4 розмовляли в іншій кімнаті. ОСОБА_4 зайняла грошові кошти в сумі 14500.00 доларів США номіналом по 100 доларів США, які знаходились в конверті, при цьому попросила оформити розписку, що і зробили, знайшовши текст розписки в інтернеті, домовившись, що ОСОБА_9 буде віддавати борг частинами. Коли ОСОБА_4 передала гроші, то ОСОБА_21 і її чоловік стали просити її, потерпілу підвезти їх до зупинки на 51 кілометрі траси Київ-Житомир, щоб на маршрутці поїхати додому, на що вона погодилась. Коли рухались в автомобілі, ОСОБА_21 з чоловіком сиділи на задньому сидінні. Під час руху вона розповіла ОСОБА_21 і її чоловіку про ситуацію, яка склалась. На автомобілі приїхала до того, місця, де днем зустрічалась з ОСОБА_9 . Коли вони зупинились, до автомобіля підійшов ОСОБА_9 , сів на переднє сидіння, вона передала в конверті гроші, він взяв конверт, перерахував гроші, сказав, що по можливості максимально буде віддавати кошти. При цьому був схвильований, руки тремтіли, швидко пішов з машини. Через два роки ОСОБА_9 грошові кошти не повернув, казав, що має намір продати будинок спадок бабусі, для чого просив гроші в сумі 5000.00 доларів США, які вона йому і дала, вірячи, що весь борг він поверне. ОСОБА_9 06.07.2011 року написав розписку на 5000.00 доларів США, зобов`язавшись повернути зазначену суму до 10.07.2011 року. Коли ОСОБА_9 не повернув в зазначений час гроші, стала до нього дзвонити, а він відповів, щоб більше не дзвонила, повертати гроші він не буде. Після цього з`ясувала, що ОСОБА_9 під час роботи у землевпорядній організації ошукав 49 жителів села Забуяння Макарівського району, з приводу чого була відкрита кримінальна справа за ч.2 ст.190 КК України, по якій до ОСОБА_9 була застосована амністія. Коли зустрілась з батьком обвинуваченого, останній сказав про те, що історія з хворобою ОСОБА_22 вигадана, також дізналась про наявність у ОСОБА_9 інших боргів. Після цього змушена була брати гроші в кредит, щоб розрахуватися з ОСОБА_23 .

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_9 з 2011 року, був у дружніх стосунках. Обвинувачений подзвонив зранку, хвилюючись повідомив про те, що автомобілем, який належить батькові, збив дівчинку, і треба гроші на її лікування. Потім обвинувачений приїхав до нього додому, та приблизно біля двох годин уговорював надати в борг гроші. Повіривши обвинуваченому, погодився дати гроші в борг. На машині ОСОБА_9 поїхали в м.Київ, до банку, біля стадіону «Спартак», де знімав в банкоматі грошові кошти частинами по 4000.00 гривен, та позичив обвинуваченому 25000.00 гривен. Він, потерпілий запропонував поїхати до нотаріуса для оформлення позики. Коли були у нотаріуса, то з`ясувалось, що у ОСОБА_9 не було паспорта, тому нотаріус нічого не завірив. Перебуваючи в машині, ОСОБА_9 написав розписку, в якій не зазначав дати повернення грошей, але на словах домовились про те, що ОСОБА_9 поверне гроші через місяць-два. Після цього на машині ОСОБА_9 поїхали до Шевченківського відділу поліції в місті Києві, і ОСОБА_9 сказав про те, що треба вирішити питання із слідчим. В зазначений строк обвинувачений гроші не повернув, рідше став з`являтися. Від знайомих дізнався, що ОСОБА_9 не повертає гроші, які бере у борг. В 2014-2015 роках приходив додому до батька обвинуваченого, якій в розмові сказав про те, що не буде повертати борги сина. В 2016 році обвинувачений перерахував гроші в сумі 5000.00 гривен.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 23.04.2009 року до неї зателефонувала ОСОБА_10 та попросила дати в борг 14500.00 доларів США. Цього ж дня, приблизно через годину після дзвінка, після обіду, ОСОБА_10 приїхала до неї на своєму автомобілі. У неї в гостях знаходилась ОСОБА_24 з своїм чоловіком ОСОБА_25 . Вона розмовляла з ОСОБА_10 в іншій кімнаті, при цьому ОСОБА_10 казала, що гроші просить ОСОБА_26 на термінову операцію матері ОСОБА_22 . Її, ОСОБА_4 сестра працює за кордоном, а накопичені грошові кошти зберігаються у неї ОСОБА_23 . Вона не відразу погодилась надати в борг гроші, при цьому запропонувала скласти письмовий договір. ОСОБА_10 тут же по інтернету знайшла зразок такого договору. Обумовили строк повернення грошей два роки, договір склали у двох екземплярах, які підписала ОСОБА_10 . Вона передала ОСОБА_10 14500.00 доларів США купюрами по 100 доларів США, з яких 5000.00 доларів США належали їй, ОСОБА_4 , всі інші це гроші сестри. Гроші передала ОСОБА_10 в присутності подружжя ОСОБА_27 . Після отримання грошей ОСОБА_10 відразу комусь зателефонувала, як вона, ОСОБА_28 зрозуміла матері обвинуваченого. Подружжя ОСОБА_27 попросили ОСОБА_10 підвезти їх до зупинки транспорту на 51 кілометрі траси Київ-Житомир, щоб далі доїхати до ОСОБА_29 , на що вона погодилась, і вони всі уїхали. ОСОБА_10 брала кредит та повернула позичені гроші.

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що 23.04.2009 року перебувала з своїм чоловіком ОСОБА_25 у гостях у ОСОБА_20 в АДРЕСА_5 , біля ощадбанку, коли туди прийшла ОСОБА_10 , з якою вона познайомилась. ОСОБА_10 була схвильована, почала просити в борг велику суму грошей, запевняючи, що гроші будуть повернуті, що гроші просить ОСОБА_31 терміново на операцію хворої ОСОБА_32 . Розмова відбувалась в іншій кімнаті на протязі близько 30-40 хвилин, але суть розмови вона, свідок чула. ОСОБА_10 склала розписку, яку вона, свідок бачила, але не читала. ОСОБА_10 отримала гроші. Вона просила ОСОБА_10 підвезти її, з чоловіком до зупинки транспорту на 51 кілометрі траси Київ-Житомир, щоб далі доїхати до ОСОБА_29 , на що остання погодилась. Коли їхали в автомобілі ОСОБА_10 , то зупинялись біля сходів і в машину сів ОСОБА_33 , всі спішили. ОСОБА_9 перерахував гроші, які були номіналом по 100 доларів США, сказав «спасибі», пішов з машини і побіг. Вона, свідок здивувалась, що ОСОБА_10 не взяла з нього розписку.

Свідок ОСОБА_34 пояснив, що є дядьком обвинуваченого ОСОБА_9 , проживає з дружиною, донькою за адресою: АДРЕСА_6 . У квітні 2009 року до нього приїздив ОСОБА_26 , який на той час вчився, та казав що і працює. ОСОБА_31 приїхав о 12.00 годині дня, приблизно 14-15 квітня. Станом на 09.05.2009 року був у них, а поїхав додому у травні через 14 днів. ОСОБА_26 приїздив, щоб познайомитися з майбутнім чоловіком його дочки.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 її син. В 2000 році син навчався у школі, в дев`ятому класі. З ОСОБА_10 вона, свідок була знайома, їх дружба зводилась до того, що ОСОБА_10 затримувалась у гостях, потім просила, щоб ОСОБА_31 її проводив додому. Згодом знайомі сказали їй, щоб вона звернула увагу на відносини між сином ОСОБА_35 та ОСОБА_10 . Вона не вірила, що між ними існують стосунки, поки сама в цьому не пересвідчилась, коли попросила сусіда піди разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , де сусід вибив вхідні двері, вона зайшла в квартир, де застала сина разом із ОСОБА_18 без одягу. Після школи, коли син навчався в інституті, також зустрічався з ОСОБА_10 . Навіть стояло питання про його відрахування з інституту з-за неї. 09.04.2009 року, ввечері, коли вона, свідок пішла спати, то почула крики в квартирі, вийшла з спальні і син їй розповів, що в квартиру забігла ОСОБА_10 , зайшла в кухню, кричала на нього, розбила вазу з квітами і вибігла з квартири. ОСОБА_10 постійно влаштовувала синові скандали, дряпала його. Син ділився з нею з приводу стосунків з ОСОБА_10 . Разом з чоловіком вирішала, що треба припинити ці стосунки, і вирішили відправити сина до її, свідка сестри в місто Луцьк. Приблизно через декілька днів після її, свідка дня народження син поїхав до міста Луцька, де був приблизно місяць, повернувся після 09 травня. Свідок також пояснила, що грошей у ОСОБА_10 не позичала, остання не приходила з приводу боргу сина.

В судовому засідання встановлено, що згідно протоколу огляду документів від 06.07.2015 року, оглянуті два чеки з банкомату «Укргазбанк» датовані 17.09.2013 о 14:53 на суму 53684 гривні 72 копійки, від 17.09.2013 о 15:22 на суму 28684 гривні 72 копійки. З виписки з рахунку в банку «Укргазбанк» за період з 01.09.2013 по 01.10.2013 року вбачається, що з банківського рахунку 17.09.2013 знімались грошові кошти по 4000.00 гривень по 1000.00 гривень на загальну суму 25000.00 гривень виписка з банку завірена відтиском печатки прямокутної форми, відтиск має забарвлення синього кольору. Оглянута боргова розписка написана від імені ОСОБА_9 та датована 17.09.2013 роком, наступного змісту: Я, ОСОБА_9 паспорт НОМЕР_1 позичаю в ОСОБА_11 суму в розмірі 25 тис. грн 17.09.2013, підпис. Розписка написана мною без стороннього тиску ОСОБА_9 , підпис ОСОБА_11 (т.2 а.с.35-39).

Згідно протоколу огляду документів від 04.06.2015 року, предметом огляду була розписка наступного змісту: Розписка. Я, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 проживая за адресою: АДРЕСА_1 беру в борг в ОСОБА_10 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою АДРЕСА_7 кошти в сумі 5000$ (п`ять тисяч доларів США). Зобов`язуюсь повернути зазначену суму до 10.07.2011 р. 06.07.2011 підпис (т.2 а.с.41, 42).

Згідно відповіді №1149 від 06.06.2014 року Макарівського районного центру зайнятості ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в центрі зайнятості на обліку з 2008 року по теперішній час не перебуває (т.2 а.с.27).

З відповіді №1911/06 від 10.06.2014 року Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі ОСОБА_9 в системі персоніфікованого обліку з 2008 року по теперішній час відсутній (т.2 а.с.29).

Відповідно листу-відповіді з Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві №12687 від 08.06.2013, встановлено, що згідно електронної бази «Армор» Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві інформація щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_9 відсутня (т.2 а.с.45).

З листа-відповіді №380/01-16 від 24.06.2015 року приватного нотаріуса ОСОБА_36 вбачається, що 11.09.2010 року ним за реєстровим №2614 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки 1.733 га, що розташована на території Королівської сільської ради Макарівського району Київської області. продавець земельної ділянки ОСОБА_9 . З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.09.2010 року вбачається, що продаж земельної ділянки вчинена за ціною 40032.30 гривень (т.2 а.с.51, 52).

Відповідно листу-відповіді №785/9 від 26.06.2015 року Заставного товариства «Скарбниця», ОСОБА_9 звертався до товариства 21.03.2013 року з приводу закладу сережок три пари з камінням царапан 583 проби золота; звернуте стягнення 20.04.2013 року, реалізовані 29.03.2013 року звертався з приводу закладу ланцюга 585 проби золота; звернуте стягнення 06.06.2013 року, реалізовано (т.2 а.с.49).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №3-03/1204 від 03.11.2015 року, рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_9 у розписці від 06.07.2011 року про отримання в борг від ОСОБА_10 5000.00 доларів США виконані ОСОБА_9 . Рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_9 у розписці від 17.09.2013 року про позичку 25 000.00 гривень від ОСОБА_11 виконані ОСОБА_9 (т.2 а.с.108-117).

Згідно заочному рішенню Макарівського районного суду Київської області від 15.12.2011 року по справі №370/1366/11 з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 стягнутий борг в загальній сумі 155 459.35 гривень, що еквівалентно 19500 доларам США (т.2 а.с.21).

З рішення Апеляційного суду Київської області від 19.01.2016 року вбачається, що заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 15.12.2011 року скасоване, ухвалено нове, яким позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про стягнення боргу задоволений частково, а саме: з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 стягнуто 5 000.00 доларів США, що еквівалентно 39861.00 гривні. В решті позовних вимог відмовлено з посиланням на те, що обґрунтовуючи підставність пред`явленої вимоги про стягнення з відповідача 14500.00 доларів США, позивачка посилалась на усну домовленість між нею та відповідачем про отримання позики та його пояснення, надані в правоохоронних органах. Однак в силу вимог ст.1047 ЦК України належними доказами підтвердження укладання договору позики може бути або письмовий договір, або розписка, яку надає позикодавцеві позичальник. В матеріалах справи відсутність будь-які докази, які б підтверджували доводи ОСОБА_10 про укладання нею з відповідачем саме договору позики. Посилання позивачки на те, що перевіркою Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області було встановлено, що ОСОБА_9 позичав у неї кошти, про що зазначав у своєму поясненні, не можна визнати належним та допустимим доказом відповідно до вимог ст.58, 59 ЦПК України, оскільки останній заперечував вказані обставини (т.2 а.с.69-171).

Відповідно постанови Верховного Суду від 30.01.2018 року рішення апеляційного суду Київської області від 19.01.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 боргу за договором позики в сумі 5000.00 доларів США, що еквівалентно 39861.00 гривні, змінено з зазначенням еквіваленту у сумі 123200.00 гривен, з посиланням на те, що апеляційний суд залишив поза увагою, що позов подано у серпні 2011 року, а апеляційним судом рішення ухвалено в січні 2016 року, тому станом на час ухвалення рішення не може бути сума боргу 5000.00 доларів США еквівалентною 39861.00 гривні, враховуючи значний проміжок часу між зверненням позивача до суду з позовом та ухваленням апеляційним судом рішення, динаміку зростання курсу іноземних валют по відношенню до національної валюти України (т.2 а.с.172-179).

Оцінюючи здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а вину обвинуваченого у вчинені злочину доказаною показами потерпілих, свідків, матеріалами справи.

Разом з цим, суд визнає допит свідка ОСОБА_37 недопустимим доказом за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбачений цим Кодексом порядку на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частинами 11 та 12 ст.290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Оскільки захистом в порушення вимог ст.290 КПК України не здійснено належним чином та у спосіб і порядок, передбачені вимогами КПК України, відкриття свідка ОСОБА_37 , чим відбулось порушення принципу змагальності, так як сторона обвинувачення перебувала в нерівних умовах за стороною захисту щодо доведення, спростування обвинувачення в справі, так як сторона обвинувачення була позбавлення була позбавлення можливості перевірити достовірність показань свідка ОСОБА_38 .

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 190 КК України настає у разі заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), повторно.
Згідно вимог пунктів 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.
Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого. Так для заволодіння чужим майном винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником майна.
Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.
Таким чином підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності може бути невиконання нею умов договору, якщо така особа вже на момент його укладання та заволодіння переданими за його умовами грошима, не мала на меті такий договір виконувати.
Розглядом справи в судовому засіданні встановлено фактичне заволодіння обвинуваченим грошовими коштами потерпілих шляхом повідомлення останнім неправдивих відомостей, використовуючи їх довіру, оскільки вже в момент такого заволодіння обвинувачений мав на меті їх привласнити, не виконуючи зобов`язання перед потерпілими.
Суд визнає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України, оскільки достовірно встановлено, що останній дійсно вчинив:

- заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно;

- заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинене у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд у відповідності до вимог ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До скоєння злочину обвинувачений не працював, за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, має на утриманні дітей. не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_9 скоїв злочини, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середнього та тяжкого ступеня тяжкості.
Суд також враховує думку потерпілих, які просили суд призначити обвинуваченому сувору міру покарання.
З урахуванням переліченого, на підставі встановлених обставини справи, кількості епізодів злочинних дій та даних винної особи, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, вважаючи можливим виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.
Суд відхиляє посилання сторони захисту на положення ст.61 Конституції України, щодо подвійної відповідальності обвинуваченого за одне й те саме правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.1 ст.19 КПК України, ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покарним за кримінальним правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Таким чином, в зазначених статтях йде мова про заборону притягати фізичну особу що найменше двічі до юридично ї відповідальності одного виду, тобто до кримінальної відповідальності за одне й те саме кримінальне правопорушення.
Тому взагалі особа може бути притягнена за кримінальне правопорушення до різних видів відповідальності.
У кримінальному провадженні це має значення, оскільки за вчинений злочин особа може нести цивільно-правову та кримінальну відповідальність, що не повинно розглядатися як притягнення двічі за одне й те саме діяння.
Як встановлено обвинувачений ОСОБА_9 був раніше притягнутий до цивільної відповідальності, шляхом ухвалення рішень про стягнення з нього фактично майнової шкоди, завданої злочином.
Натомість тепер судом вирішується питання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, яка є відмінною від цивільної.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Однак за ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення вказаного п`ятирічного строку особа вчинила новий злочин середньої тяжкості або більш тяжкий злочин, внаслідок чого обчислення давності починається з дня вчинення нового злочину окремо за кожний злочин.
Зважаючи на те, що скоєні відносно потерпілих злочини ОСОБА_9 відносились до злочинів середньої тяжкості, п`ятирічний перебіг давності яких переривався щоразу вчиненням обвинуваченим нового аналогічного злочину, тому пропозиція прокурора щодо необхідності звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України не ґрунтуються на законі.
Процесуальні витрати в сумі 982.08 гривні за проведення судової почеркознавчої експертизи підлягають стягненню з винного.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись вимогами ст.368, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

Обвинуваченого ОСОБА_9 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України - два роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- за ч.3 ст.190 КК України - п`ять років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання обчислювати з дня виконання вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 процесуальні витрати в сумі 982.08 гривні за проведену судову почеркознавчу експертизу на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області на р/р 0008, МФО 820019 УДКСУ у Подольському районі міста Києва код 37975298.

Речові докази: два чеки банкомату «Укргазбанк» від 17.09.2013; виписку з рахунку ПАТ АТ «Укргазбанк» за період з 01.09.2013 по 01.10.2013; боргову розписку від імені ОСОБА_9 від 17.09.2013; боргову розписку від імені ОСОБА_9 датовану 06.07.2011 року; копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.09.2010 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_39 ; документи вилучені з ПАТ КБ «ПриватБанк»: ксерокопія паспорта на ім`я ОСОБА_9 , ксерокопія анкети-заяви ОСОБА_9 , виписки по картках № НОМЕР_2 на чотирьох аркушах, № НОМЕР_3 на п`яти аркушах, № НОМЕР_3 на двох аркушах, № НОМЕР_4 на п`яти аркушах, № НОМЕР_5 на двох аркушах, № НОМЕР_5 на п`яти аркушах, які зберігаються в матеріалах провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя