ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5175/19
Провадження № 1-в/210/414/19
У Х В А Л А
іменем України
"27" вересня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника КВК-80 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник КВК №80 подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений також просив задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор вважав подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, щоденник індивідуальної роботи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2015 року, за яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.11.2014 року по 13.04.2015 року включно.

Відтак початок строку відбування покарання 18.11.2014 р., кінець строку 13.04.2020 р..

Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 06.05.2019 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання мав 3 стягнення за період з 23.06.2016 року по 20.10.2016 року, які на даний час є погашеними, має 7 подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до суспільно-корисної роботи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Разом з тим, судом взято до уваги, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була негативною, за що ОСОБА_5 було винесено Догану та Сувору догану, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення.

Крім того, згідно з Довідкою про доходи ОСОБА_5 до робіт на ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№80)» не залучався. З характеристики на засудженого від 15.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 має інвалідність. Однак, суд звертає увагу, що після 01.11.2017 року засуджений у МСЕК не оглядався, що ставить під сумнів фізичну неможливість засудженого до праці.

Також, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, пов`язаний з умисним тілесним ушкодженням, небезпечним для життя, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, який становить з 18.11.2014 року по 13.04.2015 року включно, строк, який залишився до відбуття, який становить майже рік та поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали оголошено 02 жовтня 2019 року о 08 годині 50 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1