ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9757/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/640/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року відмовлено у задоволенні подання установи виконання покарання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України .
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання, виходив із того, шо матеріали особової справи засудженого не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та умовно-достроково звільнити засудженого з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та особі засудженого.
Зазначає, що адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 позитивно характеризується та своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Під час утримання в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» засуджений не допускав порушення встановленого режиму в установі попереднього ув`язнення та стягнень на мав.
За час перебування в державній установі «Північна виправна колонія №90» до засудженого застосовано 5 заохочень, відсутні стягнення. 13.03.2018 року ОСОБА_7 було переведено до дільниці соціальної реабілітації.
ОСОБА_7 з іншими засудженими не конфліктує, утримує спальне місце в чистоті та порядку, дбайливо ставиться до майна установи, виконує роботу по самообслуговуванню, підтримує соціальні зв`язки, працевлаштований, що підтверджується довідкою про нараховану заробітну платню.
На думку апелянта необхідно врахувати, що засуджений одружився, має намір проживати із родиною та вирішив жити правослухняно.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги .
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог адвоката.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви Суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання , призначене йому вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Засудженому зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 17.02.2017 року по 19.10.2017 у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 17.02.2017 року, кінець строку 15.09.2020 року.

На день звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 частини призначеного покарання фактично у зв`язку із зарахуванням у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

За період відбування покарання в державній установі «Північна виправна колонія №90» протягом 2017-2018 років до засудженого 5 разів застосовувалися заходи заохочення.

Стягнення не накладалися.

Матеріали провадження підтверджують, що ОСОБА_7 був працевлаштований лише з квітня 2018 року по січень 2019 року, а потім із квітня 2019 року, що вказує про несистематичний характер трудової діяльності засудженого і його працевлаштування фактично лише перед настанням права на звернення із клопотанням.

Як видно, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних, у тому числі, корисливих злочинів. Наразі відбуває покарання за скоєння сукупності злочинів, один з яких тяжкий.
Засуджений тричі звільнявся умовно достроково від відбування покарання, а також йому було замінено покарання у виді позбавлення на більш м`яке, однак нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосування інституту звільнення від подальшого відбування покарання та його заміни на більш м`яке, засуджений продовжував вчиняти злочини, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки його поведінка обумовлена виключно виконанням обов`язків, визначених законом для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, а лише той факт, що засуджений був працевлаштований, не може сам по собі свідчити, що засуджений довів своє виправлення .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого, який відбуває покарання за скоєння сукупності злочинів, у тому числі тяжкого, не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність незначної кількості заохочень та відсутність стягнень у засудженого, позитивна характеристика, самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки при вирішенні цього питання у сукупності підлягають врахуванню як дані про поведінку засудженого під час відбуття покарання , так і тяжкість, ступінь суспільної небезпеки злочину, за вчинення якого відбуває покарання засуджений, та дані, що його характеризують цілому.

Висловлені в апеляційній скарзі доводи про намір засудженого проживати поряд із родиною та дотримуватися правослухняної поведінки не можна визнати правовою підставою для умовно-дострокового звільнення його від подальшого відбування покарання, оскільки ці обставини не свідчать про виправлення засудженого.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не є мотивованими, колегія суддів вважає безпідставними.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів вбачає, що при вирішенні подання суд правильного застосував закон України про кримінальну відповідальність .

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2