Справа № 481/106/19
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

21.03.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000648 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 року з Миколаївського апеляційного суду до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ст. 121 ч. 2 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття справи немає, просив викликати в судовий розгляд обвинуваченого, його захисника, потерпілу та свідків сторони обвинувачення.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти призначення судового розгляду. Захисник вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки в обвинувальному акті невірно вказані анкетні данні обвинуваченого, а саме та, що він не працює та не має дітей, в обвинувальному акті не викладене формулювання обвинувачення, а лише продубльовано виклад фактичних обставин справи, крім того в ході досудового розслідування було призначено ряд експертиз, проте в реєстрі матеріалів досудового розслідування такі відомості відсутні та в обвинувальному акті не вказані витрати на залучення експерта.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Баштанському районному суду Миколаївської області на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 19.03.2019 року.

Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження немає.

Обвинувальний акт не має таких невідповідностей вимогам ст. 291 КПК України, які б об`єктивно унеможливлювали його призначення до судового розгляду.

Заявлені захисником невідповідності підтверджені відповідними наданими стороною захисту відомостями, проте ці недоліки не є такими, що перешкоджають судовому розгляду, оскільки в обвинувальному акті прокурор виклав фактичні обставини так, як він вважає їх встановленими, вказав як він кваліфікує інкриміновані обвинуваченому діяння та сформулював обвинувачення, яке узгоджується з викладеними фактичними обставинами.

Таким чином, обвинувальний акт містить всі необхідні елементи в такому вигляді, як їх вважає встановленими сторона обвинувачення.

Вказані відомості визначаються стороною обвинувачення так, як вона вважає їх встановленими та з врахуванням меж судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України суд обмежений ними та не в праві з точки зору визначеної ст. 22 КПК України змагальності, як загальної засади кримінального провадження, щодо цього надавати стороні обвинувачення відповідні вказівки.

При цьому, відповідно до ст. 338 КПК України прокурор вправі змінити обвинувачення в суді та відповідно до принципу диспозитивності ризики щодо невжиття таких заходів несе сама сторона обвинувачення.

За таких обставин заявлені стороною захисту недоліки не є такими, що об`єктивно унеможливлюють призначення справи до судового розгляду та дають законні підстави суду повернути обвинувальний акт прокурору, тому суд вважає, що є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України подав скаргу на незаконне затримання слідчим обвинуваченого 24.11.2018 року, оскільки відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 затримали не одразу після вчинення злочину, а лише 24.11.2018 року та йому не були роз`яснені підстави та обґрунтованість затримання. У зв`язку з цим захисник просив визнати дії старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 щодо затримання ОСОБА_5 за п.2 ч.1 ст. 208 КПК України незаконними та визнати незаконним протокол затримання ОСОБА_5 .

Вирішуючи скаргу сторони захисту щодо незаконності затримання, суд з врахуванням того, що межі розгляду, в тому числі і питань, які підлягають розгляду в підготовчому засіданні, в першу чергу визначаються обвинувальним актом.

При цьому, з обвинувального акту слідує, що ОСОБА_5 обвинувачується в заподіянні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 22.10.2018 року, а затриманий він був 24.11.2018 року, що з очевидністю вказує на невідповідність вимогам п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Крім того, в протоколі затримання не вказано ані номер кримінального провадження, в якому таке затримання було проведене, ані виклад суті діяння, за підозрою у вчиненні якого було затримано ОСОБА_5 , як наслідок цього затриманому не могли бути зрозумілі фактичні та правові підстави затримання.

За такого, скарга в частині незаконності дій слідчого щодо затримання особи підлягає задоволенню.

При цьому, аналіз положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено вичерпний перелік способів оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, здійснених ними на досудовому розслідуванні, а саме: рішення слідчого (прокурора) можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.

Тому, суд має повноваження тільки на визнання дій слідчого по затриманню незаконними, але у суду немає законних підстав визнавати незаконним складений слідчим за результатами такого затримання протокол.

Крім того прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 22.03.2019 року. Мотивує клопотання тим, що не зменшились і не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину та усвідомлює, яке покарання може йому загрожувати.

Обвинувачений з метою зміни показань може впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказували на те, що ОСОБА_5 намагався схилити їх до дачі завідомо неправдивих свідчень.

Обвинувачений може вчинити інший злочин, оскільки не працює, не має доходу.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим.

Захисник, у свою чергу, подав письмове клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт то, що відпала необхідність у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу бо відсутні ризики того, що обвинувачений буде переховуватись від суду та може вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання, має малолітню дитину, позитивно характеризується та потребує лікування від туберкульозу.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до принципу змагальності та диспозитивності суд, вирішуючи заявлені клопотання, зобов`язаний дослідити матеріали, які долучені до клопотань та на яких ґрунтуються такі клопотання та дати оцінку обґрунтованості клопотань.

У зв`язку з цим судом досліджені долучені стороною обвинувачення та стороною захисту до своїх клопотань матеріали.

В результаті цього суд приходить до висновку, що, оскільки прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, то є достатні підстави підозрювати обвинуваченого у вчиненні злочину.

Вказаний злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься не просто до тяжких злочинів, а є злочином проти життя та здоров`я особи, внаслідок якого загинула особа, за такого є ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Ці самі підстави, а також те, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 за обставин інкримінованого йому діяння перебував в компанії знайомих йому осіб є обґрунтований ризик того, що він може здійснювати незаконний вплив на свідків, які йому відомі, що в результаті може унеможливити досягнення визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, а саме повного та неупередженого судового розгляду.

Заявлені стороною захисту обставини щодо того, що обвинувачений працевлаштований, має постійне місце проживання, дитину, не має судимостей існували і до події злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується та не є такими, що спростовують наявність описаних вище ризиків.

Наявність у обвинуваченого захворювання на туберкульоз підтверджена відповідними витягами з медичної карти стаціонарного хворого Снігурівської спеціалізованої туберкульозної лікарні №5, проте з вказаних документів слідує, що стан здоров`я хворого задовільний, він отримує лікування в повному обсязі є в епідеміологічному плані небезпечним, але вказані медичні документи не свідчать про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах даної лікарні.

Вирішуючи питання про продовження строку обраного обвинуваченому раніше запобіжного заходу та про заміну вказаного запобіжного заходу, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, характер діяння, в якому особа обвинувачується (злочин проти життя та здоров`я особи, внаслідок якого загинула особа), необхідність уникнення описаних вище ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також враховує ту обставину, що не відпали підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а саме ризик ухилення від суду та ризик незаконного впливу на свідків, які знайомі обвинуваченому).

Задоволення судом скарги сторони захисту на незаконність затримання обвинуваченого на стадії досудового розслідування з точки зору КПК України не є підставою для відмови в продовженні обраного слідчим суддею та судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дійсно нових ризиків прокурор не навів, проте з часу затримання обвинувачений перебуває під вартою, що не могло зумовити виникнення нових ризиків, а вже існуючі ризики є суттєвими та такими, що не дають можливості обрати суду інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

При цьому, прокурор не дотримався визначеного ст. 199 КПК України п`ятиденного строку для подання відповідного клопотання про продовження строку тримання під вартою, проте цей факт не звільняє суд від його обов`язку розглянути дане клопотання по суті з прийняттям відповідного рішення до спливу строку дії попередньої ухвали.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, що є підставою для задоволення відповідного клопотання прокурора та підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу.

При цьому, норми КПК України не передбачають можливість суду при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначати відповідну станову, де має утримуватись особа, вирішення цих питань належить до компетенції відповідних уставнов.

Вирішуючи питання про виклик заявлених стороною обвинувачення свідків, суд вважає, що є підстави для виклику даних осіб, але з обов`язковим урахуванням положень абз. 2 ч.1 ст. 349 КПК України (за яким докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту у другу), положень ст. ч.3 ст. 23 КПК України (за яким сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом).

На підставі викладеного та керуючись ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №0000648 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Баштанського районного суду Миколаївської області на 29.03.2019 року о 10.00 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу та свідків сторони обвинувачення.

Скаргу адвоката ОСОБА_4 на дії старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 щодо затримання ОСОБА_5 за п.2 ч.1 ст. 208 КПК України задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 щодо затримання ОСОБА_5 за п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

В задоволенні скарги про визнання незаконним протоколу затримання від 24.11.2018 року відмовити.

В задоволенні клопотання захисника про заміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новий Буг Миколаївської області, проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою на 60 днів - до 19.05.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя