справа № 208/4181/18
провадження № 1-кс/208/2385/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , заявника: ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 та прокурора: ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді від 05 липня 2018 року по кримінальному провадженню № 0001056 внесеного 27.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся ОСОБА_3 з клопотанням в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 05 липня 2018 року по кримінальному провадженню № 0001056 внесеного 27.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України, а саме: з автомобіля марки «Опель Вектра» д.з. НОМЕР_1 який належить йому на праві власності.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.07.2018 року по справі № 208/4181/18, в рамках кримінального провадження № 0001056 від 27.06.2018 року з кваліфікацією за ч.1ст.286 КК України, накладено арешт на рухоме майно, а саме на належний йому транспортний засіб - автомобіль марки «Опель Вектра», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сірого кольору, який належить заявнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого МРЕВ м. Ясинувата при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Дана ухвала про арешт майна була винесена судом за клопотанням слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області в рамках кримінального провадження, заявник вважає, що відповідно до ухвали суду арешт накладався для проведення судової авто - технічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу, на сьогоднішній день по справі проведенні всі необхідні слідчі дії та експертизи, складено висновок експерта за результатами судової автотехнічної експертизи, проведено експертизу технічного стану транспортного засобу, 17 жовтня 2018 року заявнику повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного злочину, отже, оскільки у кримінальному провадженні проведені експертизи, для яких необхідно було майно, на яке накладався арешт, то на сьогоднішній день відпала потреба для застосування цього заходу кримінального провадження заявник просить арешт з автомобіля скасувати.

Заявник та його представник у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати оскільки може виникнути необхідність в проведенні додаткових експерти по справі. Разом з тим, вказав, що вилучене та в подальшому арештоване майно постановою від 28.06.2018р. визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0001056 від 27.06.2018 року з кваліфікацією за ч.1ст.286 КК України, тому вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, оглянувши матеріали, якими воно обґрунтовується, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши обґрунтування заявника та його представника, заперечення прокурора, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що слідчим СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у № 0001056 від 27.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України.

В рамках розслідування цього кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, у ході проведення яких тимчасово вилучено наступне майно: у період часу з 27.06.2018 з 19.30 год. до 20.40 год. слідчим проведено огляд місця ДТП, що мало місце на проїжджій частині пр. Перемоги, в районі буд. № 4 в м. Кам`янське, за участю водія ОСОБА_6 , в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_7 та 27.06.2018 року в ході огляду місця ДТП автомобіль «Опель Вектра» д.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Харківська 59, оскільки вилучений автомобіль «Опель Вектра» д.з. НОМЕР_1 , мав значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, для з`ясування істини у кримінальному провадженні, для проведення автотехнічних експертиз та експертиз технічного стану транспортного засобу, а також існувала сукупність підстав вважати що він є речовим доказом та з метою збереження речового доказу, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.07.2018 року по справі № 208/4181/18, в рамках кримінального провадження № 0001056 від 27.06.2018 року з кваліфікацією за ч.1ст.286 КК України, накладено арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль марки «Опель Вектра» д.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.07.2018 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення зберігання речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки майно є речовим доказом та при проведенні досудового та судового слідства може виникнути необхідність у проведенні додаткових експертиз або інших дій з застосуванням арештованого автомобіля в такому стані в якому він є в теперішній час.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_3 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником та його представником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді від 05 липня 2018 року по кримінальному провадженню № 0001056 внесеного 27.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1