Справа №597/1218/18
Провадження №1-кп/597/82/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника служби у справах дітей Заліщицької РДА ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження №0000191 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харитонівці, Заліщицького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, учня 2-го курсу Заліщицького ВПУ, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

30.08.2018 року близько 15 години ОСОБА_4 таємно, з корисливих мотивів, зайшов на подвір`я господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 та відчинивши вікно будинку проник в середину. В одній з кімнат вказаного житлового будинку ОСОБА_4 , в комоді, побачив пластикову картку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 та знаючи її ПІН-код, реалізовуючи свій злочиний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи, що банківська картка належить іншій особі, є офіційним документом, з корисливих мотивів у цілях подальшого збагачення, викрав дану картку, крім цього, в цей же час, з вказаного комоду ОСОБА_4 викрав грошові кошти в розмірі 4560,00 гривень, після чого покинув місце події, завдавши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 4560,00 гривень, чим скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1 КК України.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні показами самого обвинуваченого, який свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 30.08.2018 року близько 15 години у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна із житлового будинку ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 . Після цього, таємно зайшовши на подвір`я вказаного господарства він відчинивши вікно будинку проник в нього. В одній з житлових кімнат знаходився комод із якого він викрав пластикову банківську картку ПАТ КБ Приватбанк та грошові кошти в сумі 4560,00 гривень. Після крадіжки він з викраденим покинув житловий будинок ОСОБА_7 .

Стверджується вина обвинуваченого показами потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що виявила, що хтось проник в її житловий будинок, що в АДРЕСА_1 і з комоду, що знаходився в одній з житлових кімнат, викрав пластикову банківську картку та грошові кошти в сумі 4560,00 гривень. Про даний випадок вона повідомила правоохоронні органи і як їй стало відомо крадіжку в неї вчинив ОСОБА_4 , до якого вона претензій не має та просить його суворо не карати, оскільки збитки їй відшкодовано повністю.

Вина обвинуваченого також стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

заявою ОСОБА_7 в поліцію від 03.09.2018 року про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 30.08.2018 року викрала із її житлового будинку банківську картку та грошові кошти;

протоколом огляду від 03.09.2018 року та фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд місця події - кімнати житлового будинку ОСОБА_7 з комоду якої 30.08.2018 року було вчинено крадіжку;
заявою ОСОБА_7 в поліцію від 03.09.2018 року, якою вона добровільно видала викрадену в неї та повернуту їй ОСОБА_5 пластикову банківську картку;
протоколом від 04.09.2018 року огляду предмета - пластикової банківської картки ОСОБА_7 ;
постановою від 04.09.2018 року про приєднання до провадження речового доказу - пластикової банківської картки ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , яку вирішено зберігати у матеріалах кримінальної справи;
заявою від 04.09.2018 року ОСОБА_5 в поліцію, якою вона добровільно видала викрадені її сином у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3500,00 гривень, куп`юрами по 500 грн. у кількості 7 шт.;
протоколом від 04.09.2018 року огляду предмета - грошових коштів в сумі 3500,00 гривень, куп`юрами по 500 грн. у кількості 7 шт.;
постановою від 04.09.2018 року про приєднання до провадження речових доказів - грошових коштів в сумі 3500,00 гривень, куп`юрами по 500 грн. у кількості 7 шт., які вирішено повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
висновком судово-психіатричної експертизи №435 від 20.09.2018 року, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 психічними захворюваннями не страждав та не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Зважаючи на вищенаведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1 КК України так, як він вчинив з корисливих мотивів таємне викрадення чужого майна (крадіжку) грошей в сумі 4560,00 гривень, поєднану з проникненням у житло та умисне викрадення офіційного документу - банківської картки, з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України.
Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, а саме те, що скоєне кримінальне правопорушення є тяжким.

Особу обвинуваченого, зокрема те, що він являється неповнолітнім, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує визнання ним вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, обставини, що характеризують його особу та думку потерпілої, щодо обрання міри покарання обвинуваченому.
А, тому, суд приходить до переконання що міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1 КК України із застосуванням ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Одночасно суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, тому його слід звільнити від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 104 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Суд також вважає, що на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 ч.1 п.1, п.2, ч.2 п.2 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішуючи долю речових доказів - пластикової банківської картки та грошових коштів в сумі 3500,00 гривень, суд вважає, що оскільки грошові кошти передані на зберігання потерпілій, яка є їх власницею, їх слід вважати переданими за належність, а банківську картку слід зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Керуючись ст.ст.50, 65-67, 75, 76, 104 КК України, постановою №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, ст.ст.84-86, 91, 92, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 357 ч.1 КК України та призначити йому покарання за даними статтями:

за ст.185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі;

за ст.357 ч.1 КК України 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень штрафу в дохід держави, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.1, п.2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - пластикову банківську картку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 зберігати в матеріалах кримінальної справи, грошові кошти в сумі 3500,00 гривень, куп`юрами по 500 грн. у кількості 7 шт., які передані на зберігання потерпілій, вважати переданими за належність.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1