Справа № 478/139/19 Провадження № 1-в/478/37/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, засудженого 27.02.2015 року Апеляційним судом Миколаївської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи своє клопотання, засуджений просить суд розглянути його справу по ст.81 КК України.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Казанківської ВК № 93, яка просила задовольнити клопотання, засудженого, який підтримав своє клопотання, думку прокурора, який проти задоволення клопотання не заперечував, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Судом встановлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.07.2013 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31.10.2013 року, вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.07.2013 року відносно ОСОБА_5 скасовано, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.07.2014 року, вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 скасовано, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.11.2014 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1150 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 гривень понесених судових витрат на правову допомогу, а всього 102 150 тисяч гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експертів у сумі 13 532 тисяч гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27.02.2015 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.11.2014 року у відношенні ОСОБА_5 змінено, кваліфіковано його дії з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.02.2016 року, зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2013 року по 27.02.2015 року за правилами, визначеними абзацом першим ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі Казанківська виправна колонія (№ 93).

На момент розгляду клопотання, невідбутий строк покарання засудженим ОСОБА_5 складає 1 рік 15 днів.

Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку покарання, суд, зважаючи на приписи ст.81 КК України, має переконатись у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні було досліджено матеріали подання та матеріали особової справи засудженого, з яких судом зроблено наступні висновки.
Так, з наявних характеристик на засудженого ОСОБА_5 від 10.12.2018 року та 04.02.2019 року вбачається, що прибувши до Казанківської ВК № 93 ОСОБА_5 був розподілений до відділення № 12 та працевлаштований до каменотесом по ручній обробці граніту до промислової зони установи, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, за що має заробітну платню та ряд заохочень. Приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Неухильно дотримується правил пожежної безпеки та безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, за що має заохочення. Встановлений режим утримування порушував, за що мав одне стягнення, яке погашено у 2016 році у встановленому законом порядку. У скоєному злочині розкаюється повністю, міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 хоча і має заборгованість за виконавчими листами у розмірі 112308 грн. 00 коп., проте намагається її погашати, про що свідчить довідка ДУ «Казанківська виправна колонія № 93» від 12.02.2019 року № 93/3.1-61.

Згідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, суд переконався що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, у зв`язку з чим, до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що засудженого можливо звільнити умовно-достроково від покарання, як такого, що став на шлях виправлення, тому його клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання, невідбутий строк якого становить 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

Копію ухвали вручити засудженому під розписку, роз`яснивши йому, що згідно із ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України, тобто за сукупністю вироків.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1