справа № 274/6511/18
провадження № 1-кс/0274/1699/18

У Х В А Л А
03.12.2018 р. м. Бердичів
В с т а н о в и в:
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що органом досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи організували зайняття гральним бізнесом у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 ; у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 ; у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 .
27.11.2018 року в межах даного провадження отримано ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , із вивіскою та назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Слідство зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим. Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Власник майна в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Надано дозвіл на проведення обшуку приміщення загальною площею 178,8 м.кв. з вивіскою та назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_6 , на підставі договору оренди орендується ОСОБА_7 , з метою виявлення можливого місця доступу до азартних ігор на гральних автоматах, які організовані і проводяться у порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009р., та вилучення речей, які містять інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, а саме знаряддя вчинення злочину (комп`ютерну техніку), записи з камер відеоспостереження, документи, які можуть містити у собі інформацію про вчинений злочин та інші речі, які будуть містити інформацію про вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином, зазначені речі, вилучені під час обшуку приміщення 28.11.2018 року, зберегли на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Так, вищевказані речі, а саме системні блоки, являється знаряддям вчинення злочину, адже саме за допомогою вказаної комп`ютерної техніки надавався доступ відвідувачам до азартних ігор, оскільки після того, як особі видавався чек, на якому зображено код доступу, вказана особа вводила даний код у відповідне вікно на персональному комп`ютері, після чого їй надавався доступ до ігор.
Вилучені грошові кошти також являються коштами, здобутими під час вчинення злочину та речовими доказами.
Флеш-накопичувачі також являються речовими доказами, адже на них могли зберегтися докази вчинення злочину, записи осіб, які користувались послугами, осіб, які надавали вказані послуги, а також інші обставини вчинення злочину, оскільки на момент їх виявлення вони були приєднані до системних блоків, за допомогою яких надається доступ до азартних ігор.
Отже, існують достатні підстави вважати, що вони є доказом злочину.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Судом встановлено, що зазначені вище речі, вилучені під час обшуку приміщення 28.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та які були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення ряду експертиз (комп"ютерно-технічної та інших), тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-
У х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчих СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1