Справа № 199/4214/17
УХВАЛА
2019 року лютого місяця 20 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000609 від 19.03.2017 відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю : прокурора ОСОБА_6 ; захисника ОСОБА_7 ; обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Захисник також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, проти чого заперечував прокурор.

Суд вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, а також клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та його захисника таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, один з яких є особливо тяжким, за який законом у разі доведення вини йому може бути призначено покарання до 15 років позбавлення волі.
У зв`язку з цим, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх спостерігачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.
Клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Розглядаючи можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на інший, менш суворий, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, вважає, що альтернативні запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 20 квітня 2019 року включно.
В клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

___________І. ОСОБА_8 ___________ ОСОБА_2 ___________В. ОСОБА_9

20.02.2019