1 із 4 Провадження №1-КП/303/301/19
Справа 303/1303/19
Номер рядка статистичного звіту-380
вирок
Іменем України
06 березня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000327 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого за частиною 4 статті 407 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
26 лютого 2019 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за частиною 4 статті 407 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби, призваним за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах дії особливого періоду, умисно без поважних причин 16 березня 2015 року до місця проходження служби територію військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) не прибув та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 01 травня 2015 року.
Перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини та проводячи час на власний розсуд, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 407 КК України, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
21 лютого 2019 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 за частиною 4 статті 407 КК України, за якою призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі, із застосуванням статті 75,76 КК України.
Дана угода про визнання винуватості з обвинувальним актом надійшла до суду 26 лютого

2 із 4
2019 року. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину, у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Одночасно захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи тим, що його підзахисний є учасником бойових дій.
У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості та звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання на підставі пункту «д» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Частиною 3 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних підстав.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Вказані вище вимоги узгоджуються з положенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зазначає, що саме укладення сторонами угоди про визнання винуватості сприяє ефективному судовому розгляду, упродовж розумного строку спрямованого на прискорення кримінального провадження (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Ютраєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії тяжких злочинів.

3 із 4
Потерпілих від злочину немає. Угода, сторонами укладена в період досудового слідства, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та визнання вини в повному обсязі, вперше притягається до кримінальної відповідальності, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на його утриманні перебуває семеро неповнолітніх дітей, він є учасником АТО.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції частини 4 статті 407 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Таким чином, угода про визнання винуватості укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Одночасно обвинувачений звернувся з клопотанням про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання. Скоєне ним кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Пунктом «д» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають статус ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Згідно статті 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до статті 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 2 статті 86КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд, встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається у вчиненому, вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України.

4 із 4
Згідно посвідчення Серії НОМЕР_3 від 09 вересня 2015 року ОСОБА_3 є учасником бойових дій, тобто відноситься до категорії осіб, які відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» можуть бути звільнені від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме, що застосування амністії у подальшому, протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Судові витрати, речові докази відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 лютого 2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000327.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі пункту «д» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, засудженого ОСОБА_3 повністю звільнити від відбування покарання призначеного цим вироком.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженням :
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КК України;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1