Номер провадження: 11-кп/785/1154/18
Номер справи місцевого суду: 523/6032/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.06.2018 року, у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0001701 від 12.04.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Білозерка Херсонської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання, призначене зазначеним вироком, більш суворим покарання, призначене вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_8 засуджений за те, що 10 квітня 2018 року, проник через хвіртку до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки намагався таємно викрасити майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 36950,69 грн., однак довести звій злочин намір до кінця не зміг, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим на місці вчинення даного діяння.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлених у вироку суду, а також доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченого покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ч.4 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, посилаючись на те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як застосував закон, який не підлягав застосуванню, так як при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком не врахував, що обвинувачений раніше вчиняв аналогічний злочин, звільнявся від відбування покарання, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях вправлення та перевиховання не став.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду в частині застування ст. 75 КК України, постановити новий вирок, яким обвинуваченому призначити покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року виконувати самостійно, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадання чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_8 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого.

Апеляційний суд, при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та докази, які, зокрема, визнані обставинами, що пом`якшують покарання, а також характеризують особу обвинуваченого, оскільки вони впливають на обґрунтованість судового рішення в частині застосування ст. 75 КК України.

Проаналізувавши досліджені обставини та докази апеляційний суд вважає, що при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 65-67,75 КК України, тобто при ухваленні вироку суд першої інстанції не допустив неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та призначив покарання, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції його від суспільства.

Так. відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину та особу винного,який офіційне працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання, має намір добровільно відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину.
У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставину, що пом`якшує покарання, зокрема, щире каяття.

У відповідності до вимог ст. 67 КК України . суд 1-ї інстанції встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, та призначив обвинуваченій покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання, призначене зазначеним вироком, більш суворим покарання, призначене вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі прокурор просить призначити обвинуваченому аналогічне покарання.

Наведені обставини, за думкою апеляційного суду, свідчать про дійове каяття обвинуваченого, оскільки останній добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю злочину, виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне, так як ОСОБА_8 визнав вину послідовно, в ході досудового розслідування та судового слідства, його показання покладенні в обґрунтування вироку.

Апеляційний суд вважає, що, з врахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та наведених вище обставин, а також з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції також прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з застосуванням ст. 75 КК України.

При цьому, апеляційний суд враховує положення п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Доводи прокурора про те, що виправлення обвинуваченого неможливо лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, оскільки обвинувачений раніше був засуджений, що вказує на не бажання останнього встати на шлях виправлення та перевиховання, апеляційний суд не може прийняті до уваги, так як новий злочин був вчинений до постановлення попереднього вироку, яким обвинувачений був звільнений від кримінальної відповідальності з випробуванням, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений сумлінно виконує та дотримується.

Крім того, апеляційний суд враховує, що в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що після постановлення попереднього вироку обвинувачений вчиняв дії, за які передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність, що свідчить про те, що обвинувачений після постановлення попереднього вироку зробив критичні висновки щодо своєї поведінки та своїх дій, а також встав на шлях виправлення та перевиховання.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає, що встановлені у вироку суду обставини вчиненого злочину, його наслідки та дані про особу ОСОБА_8 підтверджують обґрунтованість висновків про можливість виправлення ОСОБА_8 від ізоляції від суспільства.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора підтвердження не знайшли, при розгляді апеляційної скарги не встановлено обставин, які б підтверджували незаконне та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, в зв`язку з чим підстав, передбачених ст. 413 КПК України для скасування вироку суду, не вбачається, судове рішення ухвалене з врахуванням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419, КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.06.2018 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошений 27.11.2018 року, о 16:00 год..

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2