В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/303/19

03 травня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000324про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яремче Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, повторно.

Злочини скоєно за таких обставин.

27 грудня 2018 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, маючи при собі 5 спеціально заготовлених сувенірних купюр з надписом «100 гришок національний банк уруваи», які за зовнішніми ознаками схожі на банкноти національної валюти України номіналом 100 гривень, зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в АДРЕСА_2 , та належить ФОП ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, достовірно знаючи, що наявні у нього сувенірні купюри не є національною валютою України, ОСОБА_4 надав продавцю вказаного магазину ОСОБА_6 5 спеціально заготовлених сувенірних купюр з надписом « 100 гришок національний банк уруваи», які за зовнішніми ознаками схожі на банкноти національної валюти України номіналом 100 гривень, з проханням обміняти їх на 500 грн. однією купюрою. Отримавши вказані сувенірні купюри, продавець ОСОБА_6 виявила, що вони не є банкнотами Національної валюти України, чим перешкодила доведенню злочинних намірів ОСОБА_4 до завершення з причин, що не залежали від його волі.

Крім цього, близько 18 години 19 січня 2019 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи так діяти, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із картонної коробки з-під мобільного телефону, яка знаходилась на меблевій шафі в одній із кімнат будинку, таємно викрав належні його батькові ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 10000 грн. Із викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 втік та розпорядився ними на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини та дав показання про те, що він 27 грудня 2018 року, близько 16 години 30 хвилин маючи при собі 5 сувенірних купюр з надписом «100 гришок національний банк уруваи», схожих на 100-гривневі купюри, зайшов до магазину «Імперія», щоб їх обміняти та отримати справжні гроші. Отримавши від нього гроші, продавець побачила, що вони не є справжніми, й почала кликати інших продавців, щоб ті викликали працівників поліції. Зрозумівши, що його викрили, він втік з магазину. Крім цього, близько 18 години 19 січня 2019 року, з картонної коробки з-під мобільного телефону, яка знаходилась на меблевій шафі в одній із кімнат будинку за місцем свого проживання, він викрав належні його батькові ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 10000 грн.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, просить суворо його не карати. Погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які він не заперечує.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також за ч.2 ст.185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує посередню характеристику обвинуваченого, а також те, що на обліку у лікаря нарколога він не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 08.02.2019 року № 30/2019 ОСОБА_4 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину обвинувачений перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За наявності повного визнання ОСОБА_4 вини, щирого розкаяння, думки потерпілих, які не мають до нього претензій та не наполягають на суворому покаранні, суд вважає, що підсудному слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт, а також за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України й призначити покарання :

-за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України 120 годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.185 КК України 4 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Речові докази: п`ять сувенірних купюр з надписом «100 гришок національний банк уруваи» - знищити; грошові кошти у сумі 900 грн. (дев`ять купюр по 100 грн.) - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1