Справа № 397/1336/18
н/п : 1-кп/397/152/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2018 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.09.2018 року за № 0000492, на підставі обвинувального акту відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Обоянь Курської області Російської Федерації, циганки, громадянки України, без освіти, яка не одружена, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: вироком Торезського міського суду Донецької області від 15.06.2006 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; вироком Іллічовського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 25.10.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.07.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Макіївка Донецької області, циганки, громадянки України, без освіта, яка проживає у цивільному шлюбі, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається такою, яка раніше не судима,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Так, 03.09.2018 року жителька м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_3 поверталася з м. Черкаси спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «Ореl». Приблизно о 14:00 год., проїжджаючи повз відділення АТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Незалежності України, 96 в смт. Олександрівка Кіровоградської області, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, про який повідомила ОСОБА_4 та запропонувала вчинити злочин спільно з нею.
Достовірно знаючи та усвідомлюючи, що пропозиція ОСОБА_3 має злочинний характер, ОСОБА_4 на неї погодилась. Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовились про спільну, узгоджену, заздалегідь сплановану, протиправну діяльність, направлену на досягнення єдиного злочинного результату відомого кожному з них, об`єднаних єдиним наміром на вчинення таємного викрадення чужого майна.
Того ж дня, приблизно о 14:20 год., продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 на автомобілі марки «Ореl» зупинилися біля відділення АТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Незалежності України, 96 в смт. Олександрівка Кіровоградської області, при цьому розподілили ролі кожного з них: ОСОБА_4 мала спостерігати аби їх злочинні дії не були викриті та відволікати увагу, а ОСОБА_3 викрасти цінне майно.
У приміщенні банку ОСОБА_3 помітила ОСОБА_7 , яка стояла біля електронного терміналу, сумка якої лежала поряд на столі. Поряд з жінкою стояла працівник банку. ОСОБА_3 для реалізації запланованих незаконних дій, діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, будучи впевненою, що її злочинні дії не помічені сторонніми особами, повторно, таємно викрала з сумки належної ОСОБА_10 гаманець, який для останньої не представляє матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти у сумі 450,00 грн.
У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро каялися, зазначили, що суть обвинувачення їм зрозуміла повністю, згодні з обставинами вчинення ними злочину, які викладені в обвинувальному акті. Проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилися від надання пояснень з приводу обставин вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні відмовилася від надання пояснень з приводу викраденого у неї майна, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, покарання просила призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнають провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, але відмовилися надати пояснення з приводу вчиненого ними злочину, потерпіла також відмовилася від надання пояснень, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують осіб обвинувачених, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх відношення до вчиненого ними кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії злочину середньої тяжкості.

Як особа, обвинувачена ОСОБА_3 не одружена, не працює, має постійне місце проживання як переселенка, за яким характеризується позитивно, раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Відповідно до висновку органу пробації щодо обвинуваченої результати оцінки правопорушниці ОСОБА_3 показали дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як високий. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_3 не можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка вчинила злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судима за аналогічні злочини, висновок органу пробації, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції її від суспільства. У зв?язку із зазначеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченою та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочину середньої тяжкості.

Як особа, обвинувачена ОСОБА_4 проживає у цивільному шлюбі, не працює, має постійне місце проживання як переселенка, за яким характеризується позитивно, на даний час перебуває на 4-ому місяці вагітності, вважається такою, яка не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян низький. Вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі можливе.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, яка вчинила злочин середньої тяжкості, не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченою та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Проте, враховуючи, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, проживає у цивільному шлюбі та на теперішній час вагітна, вважається такою, яка не має судимостей, висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства, з соціально-психологічної характеристики обвинуваченої, наданої органом пробації, вбачається, що остання за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувалася, а тому суд приходить до висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і з встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Під час досудового розслідування обвинуваченій ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 03.09.2018 року.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції.

У даному випадку, з метою виконання вироку, враховуючи особистість обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, не працює, не одружена, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Початок відбування строку покарання рахувати з 03 вересня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, залишити без зміни.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 03 грудня 2018 року.

Речовий доказ: паперовий конверт, в якому знаходиться диск АТ КБ «ПриватБанк» із відеозаписом з камери спостереження в приміщенні відділення АТ КБ «ПриватБанк», залишити у матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченим, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Копія вірна:

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1