Справа № 359/5079/17
Провадження № 1-кп/359/105/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0000473, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 року, що найшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глибоке Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого водієм в авіакомпанії "Браво UM Air", неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, за наступних обставин.
Так, 26.02.2017 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , куди приїхав до свого знайомого ОСОБА_5 з приводу боргу, який ОСОБА_5 йому винен.
Побачивши ОСОБА_6 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 та кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_6 , а саме в область щелепи з правої сторони, в результаті чого ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа та уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків.
Відповідно до висновку експерта № 52д від 19.05.2017 виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного злочину не визнав, та зазначив, що ОСОБА_6 являється чоловіком двоюрідної сестри його дружини. В 2013 році вони з дружиною почали робити ремонт в хаті, яка їм дісталася він матері дружини. ОСОБА_6 тоді працював у приватного підприємця на ім`я ОСОБА_8 , який займався євровікнами. Одного разу до нього прийшов ОСОБА_6 та повідомив, що його роботодавець, тобто цей приватний підприємець на ім`я ОСОБА_8 , не виплачує йому заробітну плату, а в нього маленька дитина і він не знає що робити. Він, знаючи цього ОСОБА_8 , запропонував йому, купити в нього вікна, частину грошей за них заплатити ОСОБА_8 , а частину грошових коштів у сумі 6500 грн. віддати ОСОБА_6 , в рахунок виплати зарплати, яку останньому винен ОСОБА_8 . Половину вказаної суми вони з дружиною віддали ОСОБА_6 одразу, а приблизно через місяць, коли їм поставили вікна, він віддав ОСОБА_6 і іншу половину грошей. Також, після того як їм поставили вікна, він відвіз решту грошових коштів ОСОБА_8 . Таким чином вони з дружиною повністю розрахувалися за вказані вікна як з ОСОБА_8 , так і з ОСОБА_6 . Майже через чотири роки після того, ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_9 почали дзвонити його дружині та говорити, щоб вони віддали їм гроші за вікна. Згодом, 26.02.2017 року приблизно в обід до нього додому приїхав ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 та підприємцем ОСОБА_10 . В нього того дня в гостях був ОСОБА_11 , який допомагав йому по господарству. Вони почали кричати, щоб він віддав їм гроші. Оскільки вони були п`яні, він відмовився з ним розбиратися. До них підійшов і ОСОБА_12 і в нього з ОСОБА_6 відбулася сварка і вони почали битись. Куди саме ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_14 він не бачив. Після того, ОСОБА_14 побіг до сусідів, зокрема до голови сільради, та з ним він прийшов назад. Він особисто ОСОБА_14 ніяких ударів не наносив, лише випхав його з двору.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що зимою 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він разом з дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали додому до ОСОБА_5 поговорити з приводу його боргу за вікна. Чирикало ОСОБА_8 покликав ОСОБА_5 . Він вийшов до них разом з якимось товаришем. ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_16 , а той товариш вдарив його ногою в живіт. Він побіг до сільського голови, щоб він допоміг йому викликати поліцію. Після цього він разом з сільським головою повернувся до двору ОСОБА_17 . В подальшому між ними знову почалась сутичка і ОСОБА_12 наніс йому удар по обличчю справа, і в нього пішла кров.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що 26.02.2017 року вона разом з чоловіком ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який був напідпитку, приїхали додому до ОСОБА_5 поговорити з приводу боргу за вікна. Її чоловік підійшов до двору та покликав ОСОБА_18 . Чирикало ОСОБА_8 зайшов у двір та сказав ОСОБА_18 "Слиш ти, йди сюда". ОСОБА_5 вийшов, подав руку ОСОБА_19 , щоб поздороватись, і одразу ж лобом розбив йому носа. ОСОБА_13 в свою чергу почав бити її чоловіка руками та ногами по животу та спині. Після цього її чоловік побіг до сільського голови, щоб викликати поліцію, оскільки його власний телефон був пошкоджений. А коли її чоловік повернувся з сільським головою, то ОСОБА_18 вдарив її чоловіка рукою по обличчю. Після вказаних подій вони звернулися до лікаря.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що точної дати, коли трапилася дана подія, він не пам`ятає. До нього, як до сільського голови, того дня звернувся ОСОБА_6 з приводу того, що його побили. Він був у брудній куртці, слідів побоїв на його обличчі він не бачив. Він порадив йому викликати поліцію, що й допоміг йому зробити, оскільки в останнього був пошкоджений телефон. Після цього він пішов разом з ОСОБА_6 на місце події. Там знаходилась його дружина ОСОБА_9 , а також під`їхали її батько та брат. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сперечалися. Однак він не бачив, щоб ОСОБА_18 бив ОСОБА_14 . Згодом він побачив на обличчі у ОСОБА_14 кров.
Від допиту свідка ОСОБА_21 прокурор в судовому засіданні відмовився.
Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:
- постановою слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_22 про призначення судово-медичної експертизи від 12.05.2017 р. (а.с.44), згідно якої у кримінальному провадженні № 0000473 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичного експерта Бориспільського відділення КОБ СМЕ;
- висновком експерта № 52д від 19.05.2017 р. (а.с.45), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів), індивідуальні і характерні властивості якого (яких) не відобразились, і могли утворитись за вказаних у постанові обставин та у вказаний строк. Тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Представляється малоймовірною можливість виникнення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень "при падінні з висоти власного зросту об тверду поверхню";
- даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 08.05.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_6 (а.с.46-48, 59). В ході цієї слідчої дії, в службовому приміщенні Бориспільського ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4. Потерпілий розповів про обставини, які сталися 26.02.2017 року близько 12 год. 00 хв. біля будинку АДРЕСА_2 . Вказані пояснення повністю співпадають з його показами, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілого. Також в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 показав, як саме та куди саме ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя в область правої щелепи.
- постановою слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_22 про призначення судово-медичної експертизи від 30.05.2017 р. (а.с.49), згідно якої у кримінальному провадженні № 0000473 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичного експерта Бориспільського відділення КОБ СМЕ;
- висновком експерта № 57д від 06.06.2017 р. (а.с.50-51), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, струсу головного мозку, уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків. Цілком ймовірна можливість утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в результаті нанесення удару кулаком правої руки в обличчя в область правої щелепи, за обставин, вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту від 08.05.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 ;
- постановою слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_22 про призначення судово-медичної експертизи від 16.06.2017 р. (а.с.52), згідно якої у кримінальному провадженні № 0000473 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичного експерта Бориспільського відділення КОБ СМЕ;
- висновком експерта № 66д від 20.06.2017 р. (а.с.53-54), з якого вбачається, що представляється малоймовірним можливість утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків "в результаті нанесення удару кулаком правої руки у скроню з правої сторони за обставин, вказаних у відеозаписі та протоколі слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_6 від 08.05.2017 року". Струс головного мозку міг утворитися від сукупності всіх травмуючих впливів (ударів) в ділянку голови потерпілого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що він ніяких ударів потерпілому не наносив, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показами свідків, аналізуючи які, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, оскільки в них викладені лише ті факти, які особи сприймали особисто і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.
Крім того, покази свідків повністю узгоджуються з показами, наданими під час допиту в судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_6 , в яких останній зазначив, що ОСОБА_5 наніс йому один удар по обличчю, у скроню з правої сторони, кулаком правої руки, а також з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме з висновками експертів.
Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_6 , як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, ОСОБА_5 вчинив діяння у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діях ОСОБА_5 ознак протиправності. Обвинувачений завдав, із значною силою, один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , а саме в область щелепи з правої сторони, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя справа, уламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків.
Так, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження, існував прямий причинний зв`язок, яке було спричинено шляхом нанесення обвинуваченим одного удару кулаком правої руки в область щелепи потерпілого з правої сторони.
Таким чином, локалізації та характер тілесного ушкодження, механізм його нанесення, його раптовість, враховуючи відсутність жодних попереджувальних дій з боку обвинуваченого, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_6 тілесного ушкодження середньої тяжкості.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 . Тому ОСОБА_5 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
З огляду на ці обставини, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч.1 ст.122 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.ст.66, 67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений, в силу ст.89 КК України, не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно неодружений, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ці обставини позитивно характеризують його особу.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді обмеження волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.
Підстави для застосування положення ст.69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, а також відсутності тяжких наслідків від дій обвинуваченого, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.
В той же час, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування відносно нього положень п.в) ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", зважаючи на те, що він має малолітню дитину, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.
При вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього амністії суд виходить з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 10 даного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
У пункті в) ч.1 ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" встановлено - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Вчинений ОСОБА_5 злочин є умисним, та у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 має малолітню дитину - доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.02.2014 року, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.
Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. в) ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про амністію у 2016 році", дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
ОСОБА_5 злочин вчинено 26.02.2017 р., тобто до набрання законом про амністію законної сили.
Обвинувачений не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", відносно яких амністія не застосовується.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, та на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, суд вважає необхідним, клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п.в) ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", задовольнити.
При цьому судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Процесуальних витрат не встановлено. Речові докази прокурором не заявлялись.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, 85, 86, ч.1 ст.122 КК України, Законом України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Застосувати положення п.в) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, та звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1