справа № 208/2393/18
УХВАЛА

27 серпня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000433 від 17.11.2017 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
встановив:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого подано клопотання про визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 року, що міститься на аркушах справи 33-36, том 1, 11 аркушів без нумерації, що розміщені між аркушами 36 та 37 том № 1 з копіями фотознімків недопустимими доказами та виключити їх з числа доказів у кримінальному провадженні № 0000433. На обґрунтування клопотання послався на невідповідність вказаного протоколу вимогам кримінального процесуального закону, зокрема послався на п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, де вказано, що вступна частина протоколу повинна містити відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, дати народження, місце проживання). В порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 року у вступній частині не зазначено ні дата народження, ні місце проживання, ні службова адреса слідчого ОСОБА_6 . Ч. 2 ст. 105 КПК України визначено, що особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути в тому числі і фототаблиці. У відповідності до ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків. В томі № 1 між аркушами № НОМЕР_1 та 37 знаходяться 11 аркушів з копіями фотознімків, підписані слідчим ОСОБА_6 з написами «фототаблиця до протоколу огляду від 19 квітня 2018 року...». В порушення вимог ст. 105 КПК України, зазначені аркуші не оформлені як додаток до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 року у формі фототаблиці. Вказані 11 аркушів не мають відповідної нумерації та не зазначені в опису матеріалів кримінального провадження, відсутня будь-яка інформація, що вказані 11 аркушів є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 року, в верхній частині кожного з 11 аркушів зазначено, що це фототаблиця до протоколу огляду від 19 квітня 2018 року, в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.04.2018 року не зазначено, що будь-яка фототаблиця долучається до протоколу і є його додатком, всупереч вимог ч. 3 ст. 105 КПК України долучені до справи копії фотознімків на 11 аркушах не засвідчені підписами осіб, які брали участь в проведенні слідчої дії ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор вважав зазначене клопотання необґрунтованим та прохав відмовити у його задоволенні.

Вислухавши заявлене клопотання, думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Конституційний Суд України у рішенні N 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК. Частиною першою статті 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Виходячи з положень ч. 1 ст. 86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. З огляду на положення ст. 86, 87, 290 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави, на які посилається захисник в своєму клопотанні, суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, вказані докази підлягають дослідженню, оцінці та вирішенню питання щодо їх допустимості в порядку, визначеному ч. 1 ст. 89 КПК України.

Керуючись ст. 86, 87, 89 КПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1