Справа № 447/2371/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/717/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 447/2371/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочна Миколаївського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника потерпілого ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито.

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.08.2018 у кримінальному провадженні №0000396.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, в якій зазначити у фабулі обвинувачення, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, вчинене ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння та внаслідок недотримання ним безпечного інтервалу; у решті ухвалу залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала суду є незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Суд першої інстанції, залишивши незмінною кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України, а також формулювання обвинувачення, змінив фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, в тому числі обвинуваченим ОСОБА_7 , який визнав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Перебування в стані алкогольного сп`яніння у даному випадку не є обставиною, що впливає на кваліфікацію злочину, однак є обставиною, що стосується фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та має зазначатися у фабулі обвинувачення. Ця обставина підлягає встановленню та доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України. Суд з посиланням на ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження. Суд дослідив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 12.08.2018 та дійшов висновку про необхідність виключення перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння і недотримання ним безпечного інтервалу з фабули обвинувачення, не навівши достатніх, та належних мотивів та підстав з цього приводу, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечили, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_9 та законний представник потерпілого ОСОБА_10 не заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Ухвалу суду слід скасувати та призначити в суді першої інстанції новий розглядкримінального провадження зі стадії підготовчого провадження з таких підстав.
При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 12 серпня 2018 року близько 02.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км/год. по автодорозі зі сполученням Рудники-Пісочна у напрямку с. Рудники Миколаївського району Львівської області, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не врахував дорожніх умов та не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який у цей час у попутному із ним напрямку йшов по грунтово-щебеневому узбіччі вказаної дороги, що неподалік будинку № 35 на вул. Шевченка в с. Пісочна Миколаївського району Львівської області. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_7 п.1.2., п.12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок цього потерпілому було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що не позбавлений можливості встановити правильність кваліфікації дій обвинуваченого, хоча дослідження доказів щодо обставин визнано недоцільним. При цьому в судовому рішенні зазначено, що ч.1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність не за будь-які порушення Правил дорожнього руху, а лише за ті, які спричинили визначені диспозицією відповідної частини статті наслідки; з огляду на зміст обвинувального акта у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками перебували порушення п.1.2. та п.12.1. Правил дорожнього руху; незважаючи на це, в формулювання обвинувачення включено ще й перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та недотримання безпечного інтервалу. Суд дійшов висновку, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та недотримання ним безпечного інтервалу слід виключити з формулювання обвинувачення.

Наведене свідчить про те, що суд, розглядаючи кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України (не досліджуючи доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються),вдався в оцінку фактичних обставин кримінального провадження.

У той же час вказівка в обвинувальному акті на такі порушення Правил дорожнього руху як керування в стані алкогольного сп`яніння, не дотримання безпечного інтервалу без зазначення пункту Правил дорожнього руху (з врахуванням того, що диспозиція ч.1 ст. 286 КК України банкетна) є неконкретним обвинуваченням, порушує право особи на захист та потребує вирішення питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, ухвала відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4