Справа № 303/6745/18
У Х В А Л А
28 листопада 2018 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2018 року за №0000489 про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000489, який внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2018 року, складений слідчим та затверджений прокурором відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Прокурор просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, на підставі обвинувального акту, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечили проти призначення обвинувального акта до розгляду.
Заслухавши думки прокурора, представника потерпілого, обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного.
Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє верховенство права.
У відповідності до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це - твердження про вчинення

- 2 -
певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
У тексті даного обвинувального акту при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України вказано, що ОСОБА_3 29 квітня 2018 року, у період часу з 3 по 5 годину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи узгоджено з ОСОБА_4 , на автозаправній станції (АЗС) «WOG» по вул. Берегівська, б/н, у с.Павшино Мукачівського району, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки та моральності в суспільстві, нехтуючи встановленим порядком, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно вчинили конфлікт із працівниками цієї АЗС ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому виражалися на їх адресу нецензурною лайкою та образливими виразами, які принижують людську честь та гідність, і на прохання цих працівників припинити свої хуліганські дії не реагували та зчинили з ними фізичну сутичку. Після сутички ОСОБА_4 відійшов, а через деякий час повернувся на АЗС із дерев`яною бейсбольною битою, якою став погрожувати працівникам цієї АЗС ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанести побої, при цьому з особливою зухвалістю, демонстративно, наніс битою два удари по вхідним у приміщення заправки дверям, які пошкодив. Одночасно ОСОБА_9 , у ході хуліганських дій, демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих норм моралі, у громадському місці, з винятковим цинізмом, безсоромно зняв із себе штани та став демонструвати інтимні частини свого тіла перед камерами відеоспостереження цієї АЗС та перед ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . У результаті хуліганськими діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було припинено нормальну роботу АЗС «WOG» приблизно на 2 години.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а такою юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, у тому числі, знати сутність підозри та обвинувачення, висунутого обвинуваченому.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Однак, у обвинувальному акті громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як потерпілими не зазначено та їхні анкетні відомості не вказано.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим

- 3 -
про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» ; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії»).
У даному обвинувальному акті міститься виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення (диспозиція) хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, однак у відповідності до формулювання ст.296 КК України кваліфікація даного злочину може містити або особливу зухвалість або винятковий цинізм, а не і те й інше разом.
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.42 КПК України, обвинувачений має право, у тому числі, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Вказане неконкретизоване обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , порушує вставлене законом їх право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення вони обвинувачуються, а також права потерпілих знати сутність обвинувачення, висунутого обвинуваченим, розмір шкоди, завданої злочинними діями обвинувачених стосовно кожного з потерпілих.
У даному кримінальному провадженні визнано потерпілим ТзОВ «Корпорація «Західна нафтова група Карпати» (АЗС «WOG»), однак у обвинувальному акті не вказано розміру шкоди, завданої даному товариству обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом пошкодження дверей АЗС.
Одже, всупереч вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить конкретних даних про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що порушує як права обвинуваченого, так і права потерпілих.
Частина 2 статті 291 КПК України має прямий, конкретний і категоричний характер щодо обов`язкової наявності у обвинувальному акті необхідних відомостей, вона не містить жодних виключень.
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст.42, ч.1 ст.55, п.2 ч.1 ст.56 та п.3, 7 ч.2 ст.291 КПК України, а тому разом з додатками підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.314, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2018 року за №0000489 про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1