Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5252/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000817 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хотин Чернівецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого приймальником поїздів ст. Козятин-1 "Південно-західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини, та призначеного судом покарання, просить вирок суду в частині вирішення долі речових доказів скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким транспортний засіб марки «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 та дві бензопили марки «Still MS361», «Still MS180» - конфіскувати в дохід держави. Вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вирішуючи питання щодо речових доказів суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про повернення транспортного засобу марки «Citroen Jumper» д.н.з. НОМЕР_1 та двох бензопил марки «Still MS361», «Still MS180» ОСОБА_7 , оскільки без них вчинення вказаного злочину було б неможливим, а тому вказані речові докази є знаряддям вчинення злочину та повинні бути конфісковані в дохід держави. Посилається на те, що вимоги чинного процесуального закону не передбачають необхідності визнання предмету знаряддям злочину в ході досудового розслідування, а долю речових доказів ( у тому числі й питання щодо належності їх до знарядь злочинів) вирішує суд під час ухвалення рішення.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яноста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 00 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме:

- автомобіль марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_1 , бензопилу марки "Still MS361", бензопилу марки "Still MS180", які здано на зберігання особі, відповідальній за зберігання речових доказів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області - вирішено повернути законному володільцю ОСОБА_7 ;

- оригінал товарно-транспортної накладної № 005136 від 03.07.18, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження; деревину, схожу на ясен, у вигляд колод, довжиною приблизно по 100-120 см, які здано на зберігання особі, відповідальній за зберігання речових доказів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено повернути законному володільцю ДП "Романівський лісгосп АПК".

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - не обирався.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 03 липня 2018 року в невстановлений досудовим слідством денний час ОСОБА_7 , перебуваючи у кварталі 34 Бердичівського лісництва ДП "Романівський лісгосп АПК", який знаходиться неподалік с. Великі Гадомці Бердичівського району, помітив на землі повалені буревієм дерева породи «Ясен», після чого у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , не повідомляючи своїх злочинних намірів, попросив ОСОБА_10 надати йому допомогу у порубці та перевезенні дров деревини породи «Ясен» із вищевказаного лісового масиву до власного домоволодіння.
07 липня 2018 року у невстановлений досудовим слідством денний час, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення майна з лісового масиву ДП «Романівський лісгосп АПК», разом із ОСОБА_10 , який не усвідомлював його злочинних дій, на власному автомобілі марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали до кварталу 34 виділу 10 Бердичівського лісництва ДП "Романівський лісгосп АПК".
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований па таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 за допомогою бензопил порізали дерева породи "Ясен", що були повалені буревієм, на частини у вигляді дров, об`ємом 2,77 куб. м., вартістю 1078 грн. 95 коп., які завантажили до вантажного відсіку вищевказаного автомобіля, виконавши таким чином всі необхідні дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, після чого почав виїжджати з лісового масиву.
Однак, цього ж дня приблизно о 12 годині при виїзді із лісового масиву ОСОБА_7 був помічений та в подальшому затриманий працівниками поліції, у зв`язку з чим не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на теємне викрадення чужого майна, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (закінчений замах на крадіжку), відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зі змісту вироку суду вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції постанова слідчого про визнання речовими доказами автомобіля марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_1 , бензопили марки "Still MS361"та бензопили марки "Still MS180" не досліджувалась на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо долі речових доказів, суд першої інстанції зазначив, що автомобіль марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_1 , бензопили визнано речовими доказами, а не знаряддями вчинення злочину. При цьому не встановлено чи використовувалися під час скоєння злочину одна чи дві бензопили, які вилучені у обвинуваченого, не встановлено належність цього майна..
На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення законному володільцю ОСОБА_7 автомобіля марки "Citroen Jumper", д.н.з. НОМЕР_1 , бензопили марки "Still MS361" та бензопили марки "Still MS180".
Проте, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, згідно ч.9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому п. 1 цієї норми передбачено, що гроші, цінності й інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Вимоги процесуального закону не передбачають необхідності визнання предмету знаряддям злочину в ході досудового розслідування, а долю речових доказів (у тому числі й питання щодо належності їх до знарядь злочинів) вирішує суд під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд позбавлений можливості досліджувати обставини кримінального провадження, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та про це не ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід дослідити всі обставини кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги та надати їм належну оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: