Номер провадження: 11-сс/785/1771/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

встановив:

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0000720 від 05.09.2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про застосування відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балта, Балтського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді помічника лісничого Піщанського лісництва ДП «Балтське лісове господарство», раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час з 22 години 900 хвилин до 07 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 із покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, перебуваючи на посаді помічника лісничого Піщанського лісництва ДП «Балтське лісове господарство», будучи службовою особою, вступивши в злочинну змову з лісничим Піщанського лісництва ДП «Балтське лісове господарство» ОСОБА_11 , 09.03.2017 та 10.02.2017 року, перебуваючи на території фермерського господарства «Пасат», яке розташоване в с. Пасат, Балтського району Одеської області, реалізували раніше привласнене майно ДП «Балтське лісове господарство», зокрема, колоди ясену та дубу, спричинивши ДП «Балтське лісове господарство» майнову шкоду на загальну суму 145 738 (сто сорок п`ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак прокурором не було доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, натомість, він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, має зареєстроване та постійне місце проживання, є інвалідом 2-ї групи.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, обізнаний про методи проведення досудового розслідування та оперативних заходів, тому існують ризики того, що останній спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене вище, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя в своїй ухвалі дотримався всіх вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

При цьому, обґрунтованість підозри також не оспорюється стороною захисту.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в ухвалі вірно зазначив, що наявні у матеріалах справи дані та встановлені слідчим суддею обставини вказують на можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту з огляду на наступні встановлені колегією суддів обставини.

Апеляційний суд частково погоджується із твердженнями прокурора, викладеними в апеляційній скарзі щодо наявності певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наголошує, що враховуючи підозру ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, пов`язаного із зловживанням службовою особою своїм службовим становищем, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді в тому числі позбавлення волі строком від 3 до 8 років, існує незначний ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також впливу на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Що стосується заявленого прокурором ризику знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на даний час зазначений ризик перестав існувати, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31.10.2018 року саме задля його запобігання підозрюваного ОСОБА_7 було відсторонено від посади помічника лісничого Піщанського лісництва ДП «Балтське лісове господарство» строком на 2 місяці.

Водночас, одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиною підставою для застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд враховує те, що: підозрюваний має зареєстроване в установленому порядку місце проживання (а.с. 116, зворотна сторона) та місце фактичного проживання (а.с. 119), за якими позитивно характеризується (а.с. 121 та 122 відповідно); вперше притягується до кримінальної відповідальності; одружений (а.с. 118) та має на утриманні малолітню доньку 2017 р.н. (а.с. 117), працевлаштований та за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 120), що свідчить про наявність в останнього міцних соціальних зв`язків; є інвалідом другої групи (а.с. 123-124).

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором необхідності застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та достатності обрання останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, якого буде цілком достатньо для ефективного запобігання доведених прокурором незначних ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Разом з цим, апеляційний суд вважає слушними доводи сторони захисту, про невірне обчислення слідчим суддею строку дії обраного запобіжного заходу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Абзац 1 частини 1 статті 219 КПК України передбачає, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а п. 2 абз. 3 ч. 1 зазначеної статті 219 КПК України встановлює, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
08.10.2018 року підозрюваного ОСОБА_7 було поштою повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (а.с. 106), у зв`язку із чим досудове розслідування злочину в даному випадку, відповідно до вищенаведених положень кримінального процесуального закону, повинно бути закінчено протягом двох місяців з моменту повідомлення особі про підозру 08.10.2018 року, тобто строк досудового розслідування спливає 07.12.2018 року.

Разом з цим, обґрунтовано застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя припустився помилки та визначив строк дії обраного запобіжного заходу поза межами строку досудового розслідування, а саме до 14.12.2018 року.

Частина 3 статті 407 КПК України визначає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та постановлення нової ухвали про застосування запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000720 від 05.09.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту скасувати.
Постановити ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.12.2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) в період часу з 22 години вечора до 07 години ранку не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків припиняє свою дію 07.12.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4