Справа № 461/3454/16-к
Провадження № 1-кп/461/197/18
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

22.11.2018 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

при розгляді в підготовчому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 186 КК України,
-
В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження підсудне Галицькому районному суду м. Львова.
Підстав для його закриття, повернення, зупинення, направлення до іншого суду- немає.
Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України і підстави для його повернення прокурору відсутні.
Слідчим суддею під час досудового розслідування не постановлялась ухвала про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні. Підстав для здійснення судового розгляду кримінального провадження в закритому судовому засіданні немає. Кримінальне провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.
Клопотань про витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження не надійшло.
Учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення судового розгляду даного кримінального провадження.
Підстав для судового розгляду кримінального провадження судом присяжних чи колегіально судом у складі трьох професійних суддів не вбачається.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вироком Шевченківського районного суду м. Львова до позбавлення волі. Тому просив суд скасувати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В підготовчому судовому засіданні від захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання захисника та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Ч. 3. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК України).
Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд скасувати обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі рішення Конституційного Суду України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Положення третього речення частини 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. У вказаному рішенні Конституційний Суд України констатував, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за ст. 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Тобто у своєму рішенні Конституційний Суд України висловив чітку позицію, що умовою, за якою суд не може вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу є відсутність відповідного клопотання прокурора (чи іншого учасника). За наявності відповідного клопотання, суд, продовжуючи у підготовчому засіданні дію запобіжного заходу, діє в межах повноважень, не допускаючи порушення принципу рівності, незалежності та безсторонності суду.

Аналогічно Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» висловлювався, що "При направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування (якщо згідно з вимогами глави 18 КПК вид запобіжного заходу передбачає обов`язок слідчого судді визначити термін його дії). Запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути продовжений, змінений лише у підготовчому судовому засіданні. ...Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК."

Позиція цих Судів з урахуванням практики Європейського суду з прав людини зводилась до того, що обов`язковою умовою продовження запобіжного заходу на підготовчому засіданні є наявність відповідного клопотання прокурора.

В рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України» зазначено наступне: у справі, що розглядається, Суд констатував порушення статті 5 Конвенції ( 995_004 ), які можна визначити як такі, що постійно констатуються Судом у справах проти України. Хоча завдяки змінам у законодавстві дві з проблем, виявлених у цій справі (взяття під варту та продовження строку тримання під вартою за санкцією прокурора, а також неврахування періоду ознайомлення з матеріалами справи у строк досудового ув`язнення), вже не виникають у справах стосовно досудового ув`язнення в Україні, проте інші проблеми досі мають місце. Тому Суд постійно констатує порушення пункту 1(c) статті 5 Конвенції щодо періодів, протягом яких тримання під вартою здійснювалося без відповідного судового рішення, особливо протягом періоду після закінчення слідства та до початку судового розгляду, а також щодо судових рішень, винесених на стадії судового розгляду, які не містять визначених строків подальшого тримання під вартою, таким чином залишаючи без змін такий запобіжний захід, а не продовжуючи строк його застосування, що суперечить вимогам статті 5 (див., серед багатьох інших джерел, згадане вище рішення у справі Єлоєва ( 974_433 ), пп. 49- 55). Видається, що обидві проблеми мають місце в зв`язку з законодавчою прогалиною.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора про скасування ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 17.05.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок суду вступив в законну силу.
Статтею 90 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі.
Тому суд вважає за необхідне тимчасово залишити засудженого за вироком Шевченківського районного суду м. Львова державній установі «Львівська установа виконання покарань» (№19) на період судового провадження в Галицькому районному суді м. Львова кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 186 КК України.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.
Керуючись ст.ст.315, 316 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК Українипризначити до відкритого судового розгляду головуючим суддею одноособово в залі судового засідання Галицького районного суду м. Львова на 09 годин 30 хвилин 29 листопада 2018 року.

Для судового розгляду даного кримінального провадження викликати на вказаний вище час та дату учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про скасування обвинуваченому запобіжного заходу - задовольнити.

Скасувати дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Тимчасово залишити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній установі «Львівська установа виконання покарань» (№19) на період судового провадження в Галицькому районному суді м. Львова кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1