233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 11 листопада 2018 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Крім того, 06 серпня 2018 року через канцелярію суду, обвинувачений звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт від 30.07.2018 року, проте до теперішнього часу клопотання не було розглянуто судом, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 просив не розглядати його доки він не надасть суду докази в обґрунтування його доводів викладених в клопотанні, з огляду на що судом постановлене на обговорення клопотання обвинуваченого.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, зважаючи на те, що ризики, які були враховані при обранні і продовженні запобіжного заходу станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений у разі зміни щодо нього запобіжного заходу може спробувати ухилятися від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризик можливого викриття ОСОБА_8 , який виступав в якості оперативного покупця. Окрім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній до затримання ніде не працював, а обрав засіб свого збагачення шляхом збуту наркотичних засобів. Окрім іншого, прокурор вважає, що почав існувати ризик спроби перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки в попередньому судовому засіданні була встановлена неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого, у зв`язку з чим він був видалений із зали судового засідання. Крім того, прокурор заперечував проти клопотань обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , тож просив відмовити в задоволенні клопотань.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав за недоцільне продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносного нього. Прокурор приводить безпідставні ризики і повідомляє суду завідомо неправдиві відомості, що є кримінальним злочином. Увесь процес кримінального провадження проходить з тотальним порушенням вимог КПК України, Конституції України, із застосуванням репресій і фізичного насилля до нього. Його поведінку можливо контролювати без продовження тримання під вартою, оскільки місце його мешкання перебуває у безпосередній близькості з відділком поліції і під постійним відеонаглядом. Крім того, до арешту він мешкав разом із хворою мамою, яка потребувала його догляду. Окрім того, до арешту він був публічним громадянином з проукраїнською позицією, кожну неділю відвідував брифінги у відділку поліції і кожну сесію виконкому. Клопотання про зміну запобіжного заходу від 30.07.2018 року і клопотання захисника він підтримує.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись в клопотанні на порушення з боку суду щодо не розгляду клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу. Крім того, в судовому засіданні звернув увагу суду, що в усіх попередніх ухвалах, як про обрання так і про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд визначав розмір застави. Проте, відповідно до кримінального процесуального кодексу застава є менш м`яким запобіжним заходом ніж домашній арешт. Тобто фактично суд погоджується на застосування такого запобіжного заходу як застава, яке є більш м`яким запобіжним заходом ніж домашній арешт. Сторона обвинувачення не обґрунтувала, чому можливо застосовувати запобіжний захід у вигляді заставі, але ж не можливо застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що зі спливом тривалого часу запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зданий забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, та дослідивши клопотання обвинуваченого і захисника, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений по 11 листопада 2018 року включно.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України та перебуває на стадії судового розгляду. Подальший розгляд кримінального провадження не можливий, у зв`язку з ознайомленням захисником ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження. Крім того, судом не досліджені в повному обсязі письмові докази, не допитані свідки і обвинувачений ОСОБА_5 , не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, відсутні результати перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього заходів фізичного і психічного насилля з боку працівників поліції і прокуратури; у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу, тобто до 11 листопада 2018 року, не можливо.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої продовження тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
Суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на даному етапі у вигляді тримання під вартою на більш м`який не вбачається, оскільки не припинені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання і продовження останньому запобіжного заходу, а саме: - ризик втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; - ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризик можливого викриття ОСОБА_8 який виступав в якості оперативного покупця; - ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в короткий проміжок часу двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а також раніше був судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, та вчинив вказані кримінальні правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості.
Крім того, суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження виник ризик спроби з боку обвинуваченого ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки дійсно обвинувачений в судовому засіданні порушував встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України порядок, у зв`язку з чим головуючий суддя робив зауваження останньому з занесенням до журналу судового засідання та в подальшому ухвалою суду він був видалений із зали судового засідання.
На переконання суду обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,3,4, 5 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.
Проживання обвинуваченого ОСОБА_5 з мамою, яка має певні захворювання, у безпосередній близькості з Костянтинівським відділенням поліції, а також його активна громадська діяльність і проукраїнська позиція не зменшує ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, що інкримінуються в провину обвинуваченому, і самі по собі, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням існування вищенаведених ризиків.
З приводу письмового клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, то суд зазначає, що в клопотанні захисником не наведено жодного доводу, який міг бути розглянутий судом як підстава для скасування запобіжного заходу обвинуваченому, а лише приведені норми КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішення ЄСПЛ, які, на думку захисника, були порушені судом при не розгляді клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто по 07 січня 2019 року, а в задоволенні клопотань обвинуваченого і захисника про зміну застосованого відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Одночасно, зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 176200 гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
З приводу доводів захисника і обвинуваченого, що суд, визначаю розмір застави, тим самим погоджується на застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як застава, суд зазначає, що частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує суд при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань №6» Донецькій області строком на 60 (шістдесят) діб, тобто по 07 січня 2019 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 176200 (сто сімдесят шість тисяч двісті) гривень.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 07 січня 2019 року.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1