233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, із застосуванням ст.ст.69,70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 03 березня 2019 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, зважаючи на те, що ризики, які були враховані при обранні і продовженні запобіжного заходу станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений у разі зміни щодо нього запобіжного заходу може спробувати ухилятися від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Крім того, м.Костянтинівка розташоване в безпосередній близькості з лінією розмежування з непідконтрольною українській владі територією. Про існування вказаного ризику також свідчить рапорт начальника 1- го міжрайонного відділу УПН ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 з приводу того, що обвинувачений при затриманні намагався зникнути з місця скоєння злочину та в подальшому чинив опір працівникам поліції. Також, обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення і оперативного покупця, які ще не допитані судом. Окрім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній в період не погашеної і не знятої судимості за тяжкий злочин, двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб. Також, прокурор вважає, що продовжує існувати ризик спроби обвинуваченим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній двічі видалявся з зали судового засідання за порушення порядку, в минулому судовому засіданні не давав можливості суду досліджувати письмові докази, а саме протокол обшуку. З приводу клопотання захисника, прокурор вважав що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з існуванням ризиків, на які він послався, а також у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є не тільки запобігання існуючим ризикам, а й забезпечення виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджуються, доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочини останній не збирається. Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Тому заперечував проти клопотання прокурора та просив задовольнити його клопотання, змінивши обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України та дослідивши клопотання захисника, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 січня 2019 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений по 03 березня 2019 року включно.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України перебуває на стадії судового розгляду. Судом не досліджені в повному обсязі письмові докази, не допитані свідки і обвинувачений ОСОБА_5 , не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, відсутні результати перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього заходів фізичного і психічного насилля з боку працівників поліції і прокуратури; у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу, тобто до 03 березня 2019 року, не можливо.
У зв`язку з порушенням порядку у залі судового засідання, ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2019 року, обвинувачений ОСОБА_5 тимчасово був видалений із зали судового засідання до його допиту.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження вказане питання, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду справи продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, а саме.
Продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ряду, в тому числі, тяжких злочинів, отже ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, обґрунтовуючи існування зазначеного ризику, суд зауважує, що навіть перебуваючи під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області, обвинувачений намагався ухилятися від суду, шляхом відмови виходити з камери установи попереднього ув`язнення для доставки до суду, що підтверджується актом від 04.04.2018 року, у зв`язку з чим судом 04 квітня 2018 року була постановлена ухвала про зобов`язання доставки обвинуваченого до зали судового засідання.
Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані судом, з метою зміни ними показань, що підтверджується тим, що обвинувачений може спробувати переконати або домовитися, або залякати про дачу неправдивих свідчень, або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на свідків, та ризик можливого викриття ОСОБА_7 який виступав в якості оперативного покупця.
З приводу доводів захисника про відсутність доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення, суд зазначає, що, відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам незаконно впливати на свідків, а не метою реагування на вже існуючий факт залякування або іншого незаконного впливу на них.
Одночасно не зменшився ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, тяжких злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте, після звільнення, відповідних висновків для себе не зробив, враховуючи ті обставини, що він звинувачується у вчиненні умисних, в тому числі, і тяжких злочинів по даному провадженню.
Крім того, суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження дійсно почав існувати ризик спроби з боку обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки дійсно обвинувачений в судовому засіданні неодноразово порушував встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України порядок, у зв`язку з чим головуючий робив зауваження останньому з занесенням до журналу судового засідання та в подальшому ухвалою суду він був видалений із зали судового засідання.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд також, враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
В даному випадку суд враховує той факт, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 307 КК України, у яких обвинувачується ОСОБА_5 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.
На переконання суду обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, такий як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 26 квітня 2019 року включно, і як наслідок відмовити захиснику в задоволенні клопотання в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Одночасно, зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 192100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 26 квітня 2019 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 192100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень 00 копійок.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 26 квітня 2019 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1