Справа № 344/8349/19
Провадження № 1-кс/344/4554/19
У Х В А Л А
15 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 00000049 від 07.05.2019 року, -

встановив:

в клопотанні вказано, що наказом № 123К-1 від 19 жовтня 2018 року ректора Університету економіки та права «Крок» ОСОБА_5 ОСОБА_4 прийнято на посаду професора кафедри державно-правових дисциплін, а за суміщенням на посаду директора Інституту управління природними ресурсами вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК». 06 травня 2019 року до директора Інституту «КРОК» ОСОБА_4 звернулася студентка 3 курсу ОСОБА_6 з метою з`ясувати період проходження практики та здачі курсової роботи. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за проходження нею навчальної практики з дистанційного навчання в Інституті «КРОК» та успішний захист курсової роботи. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 , як директор Інституту «КРОК», будучи наділений правом підпису щодо проходження навчальної практики студентами та захисту курсових робіт студентів, під час розмови висунув вимогу ОСОБА_6 про те, що для проходження навчальної практики з дистанційного навчання в Інституті «КРОК» без відвідування навчання та успішний захист курсової роботи, остання має прибути до нього 13 травня 2019 року та надати йому 4000 гривень. 13 травня 2019 року, близько 11 год 50 хв, ОСОБА_6 на виконання вимоги ОСОБА_4 прибула в кабінет № 203, який розташований на 2 поверсі Інституту «КРОК» за адресою Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Тютюнника, 11А. Продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, а також не бажаючи бути викритим в отриманні неправомірної вигоди під час розмови з ОСОБА_6 показав їй місце, куди необхідно покласти грошові кошти. Перебуваючи в кабінеті № 203, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 поклала на робочий стіл під документи першу частину грошових коштів в сумі 2000 гривень. Того ж самого дня 13.05.2019 року, приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж кабінеті № 203, за вказівкою ОСОБА_4 , поклала на робочий стіл під документи другу частину грошових коштів в сумі 2000 гривень. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4000 гривень за проходження навчальної практики з дистанційного навчання в Інституті «КРОК» та успішний захист курсової роботи. Частину з отриманих грошових коштів поклав до кишені куртки, в яку був одягнений, а частину залишив на робочому столі свого кабінету.

Слідчий в судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, що в ньому зазначені.
В судовому засіданні підозрюваний надав пояснення про те, що він продав гараж, а квартира перебуває в його власності.
13 травня 2019 року ОСОБА_4 , затримано за ст. 208 КПК України.

14 травня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 368-3 КК України дії, передбачені частиною третьою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає максимальне покарання більше п`яти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину обґрунтовується протокол-заявою ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 13.05.2019, протоколом освідування, вилученими речовими доказами, протоколом огляду та вручення грошових коштів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 належить наступне майно: квартира однокімнатну з коморами загальною площею 44,6 м.кв що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 6101; гараж № НОМЕР_2 який знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі №20, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Таким чином санкція статті, за якою повідомлено підозрюваному про підозру передбачає конфіскацію майна, для забезпечення реалізації якої може бути накладено арешт на майно підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже підтвердження наявності чи відсутності речових прав здійснюється на підставі положень зазначеного закону.

Наявності прав третіх осіб на зазначене в клопотанні слідчого майно перед судом не доведено.

Таким чином клопотання обґрунтовано правовими підставами.

Відповідно до зазначеного суд, -

постановив:

клопотання задовольнити.

накласти арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві приватної власності, а саме:

- квартиру однокімнатну з коморами загальною площею 44,6 м.кв що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 6101;

- гараж № НОМЕР_2 який знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі №20, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1