Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4329/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 185 ч. 2, 357 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року. Житомирський апеляційний суд в складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001324 за ст. ст. 185 ч. 2, 357 ч. 1 щодо ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростені Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , та ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Коростені Житомирської області, проживаючого у тому х місті по АДРЕСА_3 , - за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:
Цим вироком засуджено:
- ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, за ч. 1 ст. 357 КК України - на 1 рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, вирішено звільнити обох обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік та зобов`язано їх: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, о 15 год. 27 липня 2017 року в приміщенні магазину «Сільпо» по вул. Героїв Чорнобиля, 11 в м. Коростені ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 привласнили банківську картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 що належить потерпілому ОСОБА_11 .
Близько 17 год. 04 хв. у цей же день ОСОБА_7 , знаходячись біля однієї із кас магазину «Сільпо», здійснив через касу за допомогою привласненої банківської картки АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 оплату товару, а саме пачки цигарок «Собрание» на суму 35 грн. 70 коп., про що повідомив ОСОБА_9 27.07.2017 близько 21 год. 36 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , знаходячись біля однієї із кас магазину «Сільпо», через касу за допомогою привласненої банківської картки АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 здійснили покупку десяти пачок цигарок «Собрание» на загальну суму 357 грн., які розділили між собою.
Близько 22 год. у той же день ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_7 передав вищевказану банківську картку ОСОБА_12 повідомивши про те, що вказана картка належить ОСОБА_13 , з якої ОСОБА_12 , на прохання вказаних осіб, здійснив через каси магазину «Сільпо», АЗС «Фактор» та АЗС «ТзОВ «ОККО-Рітейл» оплату товарів на суму 650 грн. 61 коп.
Цими діями потерпілому ОСОБА_11 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1043,31 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок щодо нього та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінального процесуального закону, порушення його права на захист під час судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Твердить про неповному судового розгляду та неналежну оцінку доказів у справі, недоведеність попередньої змови на вчинення інкримінованих йому злочинів. Вказує також, що вчинення ним чужою банківською карткою оплати товару на суму 35 грн.70 коп. не є кримінальним правопорушенням з огляду на вартість викраденого майна, а картка «Альфа-банку» не є офіційним документом об`єктом злочину, передбаченого ст. 358 КК України. Зазначає також про неправильність вказання судом номеру банківської картки та назви банку, оскільки у даній справі потерпілий загубив картку «Альфа банку», а не АТ «РайфайзенБанк Аваль» і номер картки потерпілого був « НОМЕР_2 ». Також зазначає, що в заяві потерпілого зазначалося, що йому заподіяно матеріальний збиток в розмірі 1011 грн, а не на загальну суму 1043,31 грн. Крім того, посилається на порушення його права на захист, оскільки в судовому засіданні він заявляв клопотання про надання захисника, однак суд відмовив і прокурор пообіцяв йому звільнення від кримінальної відповідальності. Крім того посилається на безпідставне визнання судом доказом винуватості банківську картку «Альфа-банку», всупереч тому, що суд не оглядав її і дана картка не була визнана речовим доказом та не була приєднана до матеріалів справи.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та доводи його захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до звукозапису повної фіксації процесу технічними засобами та журналів судових засідань, під час розгляду даної справи судом першої інстанції було належним чином дотримано вимог КПК України.

Згідно положень ст. 52 КПК України, участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою.

29.08.2017 на досудовому розслідуванні ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину у даному кримінальному провадженні та роз`яснено йому права підозрюваного (а. с. 95-98).

29.10.2017 підозрюваного ОСОБА_7 було ознайомлено слідчим з матеріалами кримінального провадження, та вручено йому копію обвинувального акту. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався (а. с. 9-12).

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином були роз`яснені його права, передбачені ст. 42 КПК України, у тому числі, право мати захисника. Однак він добровільно не скористалися цим правом, заявивши, що свій захист буде здійснювати самостійно, послуги захисника йому не потрібні (а. с. 38, 66, 119).

Після проведення допиту обвинувачених, які повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів за вказаних в обвинувальному акті обставин, суд першої інстанції за згодою всіх учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обґрунтовано визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин обвинувачення, які ніким не оспорювалися. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було та їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (а. с. 119-122).
Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 про порушення судом першої інстанції його права на захист та порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, - є необґрунтованими.

З огляду на обґрунтоване застосування судом першої інстанції ч. 3 ст. 349 КПК України, апеляційний суд визнає неприйнятними доводи апеляційної скарги про недоведеність винності обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні вказаних у вироку злочинів.

Допущена у мотивувальній частині вироку явна описка у назві банку, картка якого була використана обвинуваченими з корисливих спонукань, може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України та не перешкодила постановленню законного та обґрунтованого судового рішення у даній справі, а тому не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання цієї особи, попередження вчинення нових злочинів.

Вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим. Підстав для його скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: