ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/524/18 Справа № 207/3159/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001392 від 13 вересня 2016 року та за №0001624 від 21 жовтня 2016 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 186 КК України -у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів, цивільних позовів та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, повторно, 13.09.2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в дворі будинку № 50 по Республіканській в м. Кам`янське, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше йому незнайомої малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливою метою та корисливим мотивом ОСОБА_5 шляхом ривку забрав з її рук, тобто відкрито викрав майно у малолітньої ОСОБА_8 , що належить її матері ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «НТС Desire SV», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4709-16 від 29.09.2016 року станом на 13.09.2016 року, становить 1680 гривень, в якому знаходилися: карта пам`яті на 4Гб, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4709-16 від 29.09.2016 року станом на 13.09.2016, становить 179 гривень та сім карта мобільного оператора «Київстар», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4709- 16 від 29.09.2016 року станом на 13.09.2016 року становить 15 гривень, а всього на загальну суму 1 874 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вищевказану суму. Повторно, 20.10.2016, в період часу з 14.30 години по 18.40 годину, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, шляхом пошкодження пластикового вікна, проник до кв. АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, переконавшись у відсутності власника будинку та в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: WI-FI роутер TP Link моделі TL-WR 841 N, вартістю 366,67 грн.; ноутбук Samsung моделі R540 вартістю 4 683,33 грн., загальна вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/2268 від 23.02.2017 року становить 5050, 00 грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зник, викраденим майно розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить при винесенні вироку щодо нього зарахувати строк його попереднього за ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі з 28 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на те, що на момент його попереднього ув`язнення діяв закон, який передбачав зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою з а два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який проти задоволення скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Між тим, ч. 2 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, який, зокрема, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Як видно з оскаржуваного вироку, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та необґрунтовано зарахував ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі, чим погіршив становище обвинуваченого.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення.
Отже, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за весь час перебування під вартою, тобто з 28 жовтня 2016 року по 19 листопада 2018 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, що відповідатиме положенням ч. 2 ст. 5 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого та приходить до висновку про необхідність їх задоволення, зарахувавши обвинуваченому строк покарання у відповідності з вимогами закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 березня 2018 щодо ОСОБА_5 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 28 жовтня 2016 року по 19 листопада 2018 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4