Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7122/18
Провадження № 1-в/644/73/19
У Х В А Л А
Іменем України
11 травня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

представників Харківської виправної колонії № 43 ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього положень ст. 81 КК України.

Зазначив, що відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі, призначене за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2006 року за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 188 КК України посилаючись не те, що має явні ознаки інвалідності по зору та просить про поблажливість та умовно-дострокове звільнення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву підтримав та зазначив, що усвідомив свої життєві помилки, навернувся до бога, має намір працювати разом зі своїми братами по вірі, має намір знайти матір загиблого, вибачитися перед нею та замінити їй сина. Його стан здоров`я на цей час не дозволяє йому працювати в колонії, у нього фактично відсутній зір та є проблеми з серцем та тиском, вважає, що після звільнення буде мати реальну можливість на вилікування.

Представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, за його станом здоров`я наявні роботи, які він може виконувати але він до них не стає, характеризується посередньо.

Прокурор вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню оскільки матеріали особової справи не мстять даних про виправлення та сумлінне ставлення до праці засудженого за час відбування покарання, а також просив врахувати ту обставину, що ОСОБА_3 проведено перерахунок строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України. Раніше адміністрацією установи йому відмовлено у умовно-достроковому звільненні, оскільки він не став на шлях виправлення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, засудженого, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2006 року ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 188 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання 26.12.2005 року.

Ухвалою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.02.2007 року касаційну скаргу засуджених залишено без задоволення. Касаційне подання прокурора задоволено частково. Вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2006 року щодо ОСОБА_3 змінено, виключено з вироку рішення суду щодо застосування до нього конфіскації майна.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.06.2008 року змінено вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2006 року та перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 188 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26.12.2005 року по 27.02.2007 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Таким чином, строк відбуття покарання ОСОБА_3 призначений вироком суду у виді 15 років позбавлення волі рахується з 26.12.2005 року по 25.10.2019 року.

Згідно ст. 81 КК України - до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не тільки відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно до наданої державною установою «Харківська виправна колонія № 43» особової справи ОСОБА_3 станом на 10.05.2019 р. він характеризувався посередньо, мав заохочення від 04.09.2009 р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці. За час відбування покарання мав 5 стягнень за порушення порядку тримання, які погашені.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Намагається утримувати в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи.

Не приймає особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує заплановані заходи.

Згідно до витягу з протоколу № 10 засідання комісії від 23.03.2016 року Харківської виправної колонії № 43 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених на підставі ст. 81 КК України, вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, суд зазначає, що недопущення засудженим порушень порядку відбування покарання з 03.02.2017 року та погашення всіх стягнень не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений за весь час відбування покарання довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання ОСОБА_3 режиму відбування покарання за останні роки.

З наданої виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 вбачається, що він страждає на ряд захворювань, таких як: змішана енцефалопатія ІІ ст., субатрофією зорового нерву, ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу та має протипоказання до тяжкої фізичної праці. При цьому, у визначеному законом порядку особою з інвалідністю не визнаний.

Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, особи засудженого, який судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, що не дає суду підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: