ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4987/16-к
Провадження № 1-кс/210/596/19

"14" лютого 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області молодший радник юстиції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0000039 від 02 серпня 2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, українця, громадянина України, неодруженого, має сина 2010 р.н., який мешкає окремо від нього з матір`ю, офіційно не працевлаштований, не є депутатом, освіта вища юридична, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , друга адреса мешкання: АДРЕСА_2 , неодружений,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.375 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2019 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ..
В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні другого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000039 від 02 серпня 2016 року за фактом винесення завідомо неправосудного рішення суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 за ознаками ч. 2 ст.375 КК України та за фактом шахрайства за ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 Указом Президента України від 24 квітня 2012 року за №286/2012 призначений строком на п`ять років на посаду судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежними та керуються верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 9) обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 та процесуальним законодавством України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 1 протоколу від 20.03.1952 №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

На підставі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Крім того, у Кодексі суддівської етики, затвердженому XI з`їздом суддів України від 22.02.2013, визначено, що суддя повинен бути прикладом законо- слухняності, неухильно додержуватися присяги й завжди поводитися так, щоб зміцнювати віру громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки і підтримувати свою професійну компетентність на належному рівні. Також суддя зобов`язаний здійснювати судочинство в межах та в порядку, визначених процесуальним законом.

Пунктом 66 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів встановлено, що тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.

ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та відповідно до складеної присяги і положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» будучи зобов`язаним здійснювати правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечувати кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, своєчасно, справедливо і безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи згідно із законом з дотриманням правил і засад судочинства, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади, умисно нехтуючи засади і принципи судочинства в цілому, вчинив умисний злочин у сфері правосуддя за таких обставин.

Так, 21.01.2016 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від імені ОСОБА_10 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним (Далі Позовна заява), яку в цей же день внесено до автоматичної системи документообігу суду та присвоєно номер справи 175/207/16-ц (провадження №2/175/65/16), здійснено автоматичний розподіл справи та передано на розгляд судді ОСОБА_8 .

Серед інших викладених у Позовній заяві зазначено вимоги: скасування державної реєстрації права власності за №5921044 від 16.04.2014, зареєстровану в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним №01, та зобов`язання державного реєстратора приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №01;

скасування державної реєстрації права власності за №5918508 від 16.04.2014, зареєстровану в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним №01, та зобов`язання державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №01;

скасування державної реєстрації права власності за №6015685 від 16.04.2014, зареєстрованого в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним №01, та зобов`язання державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №01.

Відповідно до внесених на час судового розгляду відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкти нерухомого майна з реєстраційними №01, №01, №01 є нежитловими приміщеннями №16, №17, №18 в будинку АДРЕСА_3 , які належать на праві власності територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради ();

Крім того, позовні вимоги у Позовній заяві стосувались домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. Лисенка, 3-е, яке розташовано у Ленінському (Новокадацькому) районі м.Дніпро та домоволодіння за адресою: Дніпропетровський район, с.Любимівка, вул.Іванова, 27.

Відповідно до ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України у редакції від 01.01.2016, яка діяла на той час (Далі ЦПК), позови, що виникають щодо нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Приписами ст.115 встановлено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Приписами п.2 ч.1 ст.116 ЦПК встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Таким чином, позовну заяву подано з приводу п`яти об`єктів нерухомості, з яких чотири об`єкти, в тому числі нежитлові приміщення №16, №17, №18 в будинку №16 по вул.Пастера у м.Дніпро розташовані за межами Дніпропетровського району.

Однак суддя ОСОБА_8 , ознайомившись з Позовною заявою та очевидно усвідомлюючи як до, так і після відкриття провадження, що позовна заява не підсудна Дніпропетровському районному суду в частині позовних вимог щодо домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. Лисенка, 3-е, та нежитлових приміщень №16, №17, №18 в будинку АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.114, 115 та п.2 ч.1 ст.116 ЦПК, свідомо та умисно не повернув заяву позивачеві та не здійснив дій щодо передачі справи на розгляд іншому суду.

Як наслідок, 21.01.2016 суддею ОСОБА_8 винесено ухвалу про відкриття провадження у справі 175/207/16-ц (провадження №2/175/65/16) та призначено судове засідання на 29.01.2016 на 09.10 годину.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, зазначених і доведених ним обставин, досліджених на засадах змагальності сторін.

Згідно положень ст.ст.30, 31 ЦПК сторони у цивільному процесі мають рівні процесуальні права і обов`язки.

Положеннями ч. 2 ст.35 ЦПК передбачено обов`язок суду залучити до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у випадку встановлення на будь якій стадії розгляду, що судове рішення може вплинути на їх права і обов`язки.

Продовжуючи свою незаконну діяльність, суддя Дніпропетровського районного суду ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що викладені у позовній заяві вимоги щодо скасування права власності на об`єкти нерухомого майна та вчинення реєстраційних дій щодо них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обов`язково вплинуть на права та обов`язки власника майна та державного реєстратора приватного нотаріуса, в порушення вимог ст.ст.10, 11, 30, 31, ч.2 ст.35 ЦПК свідомо не здійснив дій з залучення до розгляду цивільної справи як відповідача територіальної громади м.Дніпро у особі Дніпропетровської (Дніпровської) міської ради, та як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та не направив повістки про виклик їх до судового засідання.

Таким чином, суддя ОСОБА_8 порушив принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства та заздалегідь позбавив територіальну громаду м.Дніпро у особі Дніпропетровської (Дніпровської) міської ради та приватного нотаріуса можливості захищати свої права та обстоювати інтереси.

Положення ст.212 ЦПК передбачають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК Під час ухвалення рішення суд вирішує питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦПК передбачено що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин та передбачено відомості, що у них зазначаються.

Вимогами п.2 ч.1 ст.215 ЦПК передбачено що у описовій частині рішення суду зазначаються виклад узагальненої позиції відповідача; пояснень осіб, які беруть участь у справі; інших доказів, досліджених судом.

Вимогами п.3 ч.1 ст.215 ЦПК передбачено що у мотивувальній частині рішення суду зазначаються: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Вимогами п.3 ч.1 ст.215 ЦПК передбачено що у резолютивній частині зазначаються: висновки суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновки суду по суті позовних вимог.

Статтею 346 Цивільного кодексу України, у редакції від 01.01.2016, яка діяла на той час (Далі ЦК) передбачено підстави припинення права власності, які є виключними.

Однак, суддя Дніпропетровського районного суду ОСОБА_8 15.02.2016 у робочий час, перебуваючи у своєму робочому кабінеті у приміщенні суду за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с.м.т. Слобожанське, вул. Теплична, 7, очевидно усвідомлюючи, що у Позовній заяві не викладено жодних доказів та фактів, якими обґрунтовуються вимоги скасування права комунальної власності на нежитлові приміщення №16, №17, №18 в будинку №16 по вул.Пастера у м.Дніпро, умисно не залучивши Дніпровську міську раду та державного реєстратора прав власності на нерухоме майно - приватного нотаріуса ОСОБА_13 до розгляду справи, в порушення вимог ст.ст. 212, 213, 214, та 215 ЦПК не дослідивши у судовому розгляді існування обставин, якими обґрунтовуються вимоги скасування права власності, їх підтвердження доказами, та не зазначивши жодної обставини розгляду позовних вимог щодо скасування права власності на майно у описовій та резолютивній частині рішення суду, за відсутності правових підстав припинення права власності, передбачених ст.346 ЦК, постановив завідомо неправосудне заочне судове рішення від 15.02.2016 у цивільній справі 175/207/16-ц, у резолютивній частині якого зазначив про задоволення позовних вимог та виклав незаконне та необґрунтоване рішення:

«Припинити право власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення №16 в буд. АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01, та скасувати державну реєстрацію права власності зареєстровану в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5921044 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - приміщення №16 в буд. АДРЕСА_3 за реєстраційним №01, у зв`язку з припиненням права власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5921044 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.

Припинити право власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення №17 в буд. АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01, та скасувати державну реєстрацію права власності зареєстровану в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5918508 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - приміщення №17 в буд. АДРЕСА_3 за реєстраційним №01, у зв`язку з припиненням права власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5918508 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.

Припинити право власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення №18 в буд. АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01, та скасувати державну реєстрацію права власності зареєстровану в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №6015685 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - приміщення №18 в буд. АДРЕСА_3 за реєстраційним №01, у зв`язку з припиненням права власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 6015685 від 16.04.2014, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01.»

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на постановлення завідомо неправосудного рішення до кінця, суддя ОСОБА_8 15.02.2016 у робочий час, перебуваючи на своєму робочому кабінеті у приміщенні Дніпропетровського районного суду за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.м.т. Слобожанське, вул. Теплична, 7, діючи умисно, підписав рішення Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 у цивільній справі 175/207/16-ц, таким чином, постановив завідомо неправосудне судове рішення, тобто таке, яке є незаконним та завідомо протирічить вимогам матеріального права, а саме ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу від 20.03.1952 №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.346 ЦК України, та вимогам процесуального права, а саме ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.10, 11, 30, 31, ч. 2 ст.35, 114, 115, п.2 ч.1 ст.116, 212-215 ЦПК України; та є необґрунтованим, тобто таким, яке не основане на з`ясованих та досліджених в судовому засіданні обставинах, та не підтверджене доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Під час винесення судового рішення суддя ОСОБА_8 завідомо усвідомлював, що відповідно до Конституції України та законодавства України рішення є обов`язковим до виконання, та його виконання призведе до наслідків у вигляді припинення права власності Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на об`єкти нерухомого майна та спричинення майнової шкоди законному власнику.

Як наслідок, 21.03.2016 невстановлені досудовим слідством особи подали рішення Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 у цивільній справі 175/207/16-ц для виконання приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , на підставі якого припинено державну реєстрацію права власності та закрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення №16, №17, АДРЕСА_4 , таким чином, внаслідок постановлення суддею ОСОБА_8 завідомо неправосудного рішення законному власнику майна територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради спричинено шкоду в розмірі вартості нежитлових приміщень, загальною площею 523 кв.м., яка становить 4 448 976 грн., що у 6457 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є тяжкими наслідками.

Умисні дії судді ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 375 КК України постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, що спричинило тяжкі наслідки.

13.09.2018 складено повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

В період часу з 13.09.2018 здійснювались дії з встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 з метою вручення йому підозри нарочно, однак за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 був відсутній.

Відповідно до вимог ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до положень ст. 135 КПК України «Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні» особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

25.10.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України в порядку, передбаченому главою 6 та ст.ст. 276, 277, 278 КПК України шляхом направлення повідомлення про підозру та пам`ятки про права підозрюваного за місцем його реєстрації поштою, крім того 27.10.2018 вручена особисто його рідній сестрі, яка мешкає за місцем його реєстрації.

Після виконання дій зі здійснення виклику підозрюваного шляхом вручення повістки про виклик представнику КП «Жилсервіс-2», яка є житлово-експлуатаційною організацією за місцем проживання ОСОБА_8 , у АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного було невідоме, та 30.10.2018 ОСОБА_8 оголошено у розшук.

05.11.2018 прокуратурою Дніпропетровської області ініційовано оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук. 22.12.2018 ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук та інформацію щодо нього внесено до інформаційно-пошукової системи Генерального секретаріату Інтерполу.

За результатами розшукових заходів 11.02.2019 за орієнтуваннями управління розшуку ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_8 був зупинений на автомобілі у м.Дніпро співробітниками патрульної поліції та супроводжений до прокуратури Дніпропетровської області.

11.02.2019 ОСОБА_8 повторно вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про права підозрюваного, та допитаний як підозрюваний.

Відповідно до статті 178 КК України до обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу крім наявності ризиків, враховуються у сукупності інші обставини, які необхідно проаналізувати у контексті вказаного кримінального провадження.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується вагомістю зібраних доказів:

- долученими до матеріалів кримінального провадження матеріалами цивільної справи Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/207/16-ц в якому міститься рішення Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016. Крім того у цивільній справі відсутні документи про залучення до розгляду цивільної справи як відповідача територіальної громади м.Дніпро у особі Дніпропетровської (Дніпровської) міської ради, та як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , відсутні повістки про виклик їх до судового засідання. Крім того відсутні документи, які підтверджують належний виклик всіх сторін провадження до суду, що виключає можливість винесення заочного судового рішення. Так, у матеріалах справи відсутні жодні документи щодо відправлення повістки від 21.01.2016 про виклик сторін до суду, яка нібито отримана на руки ОСОБА_10 . В якості підтвердження направлення сторонам судової повістки від 29.01.2016, яку також нібито отримав на руки ОСОБА_10 , в матеріалах цивільної справи наявний тільки корінець рекомендованого повідомлення про вручення відправлення на адресу ПАТ «Укрсиббанк». Зазначені обставини мають очевидний характер, що підтверджує умисне порушення ОСОБА_8 вимог Цивільно-процесуального кодексу України під час розгляду та ухвалення судового рішення.

- матеріалами тимчасового доступу до матеріалів реєстраційної справи у Департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та у приватного нотаріуса ОСОБА_14 , у яких містяться рішення Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 у справі №175/207/16-ц, зміст яких повністю ідентичний. Вказані рішення ідентичні з текстом рішення Дніпропетровського районного суду від 15.02.2016 у справі №175/207/16-ц, який міститься у Єдиному державного реєстрі судових рішень.

- Актом перевірки дотримання працівниками Дніпропетровського районного суду вимог діючого законодавства в частині повноти та своєчасності внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвал суду та постанов, прийнятих у справі №175/207/16-ц (провадження №2/175/65/16) службовими особами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2018 підтверджено надходження до Дніпропетровського районного суду позовної заяви ОСОБА_10 , здійснення її авторозподілу на суддю ОСОБА_8 , винесення ним заочного судового рішення від 15.02.2016. Також встановлено факти порушення строків внесення всіх ухвалених у справі судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема рішення від 15.02.2016 внесено тільки 23.05.2016 керівником апарату суду ОСОБА_15 , а частина судових рішень на час перевірки взагалі не була внесена. В той же час на час винесення рішення 15.02.2016 у ОСОБА_8 був ключ для доступу до ЄДРСУ. Зазначені факти свідчать не лише про порушення вимог законодавства щодо ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, а додатково підтверджують порушення принципів гласності та змагальності сторін, створення ОСОБА_8 такими своїми діями умов неможливості Дніпровської міської ради здійснювати захист інтересів територіальної громади м.Дніпро у судовому порядку.

- Протоколом допиту як свідка ОСОБА_15 , який показав, що внесення рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень проводиться суддями за допомогою комп`ютерної програми документообігу суду «Д-3», окремої службової особи за вказаним напрямом у суді не закріплено. Причини недотримання добового строку внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень суддею ОСОБА_8 у цивільній справі 175/207/16-ц (провадження №2/175/65/16) йому не відомі, однак до нього та уповноважених осіб суддя ОСОБА_8 з приводу внесення рішень відразу після винесення не звертався. В подальшому ОСОБА_15 здійснив внесення рішення суду від 15.02.2016 тільки у травні 2016 року, у зв`язку з надходженням заяви про скасування вказаного заочного судового рішення та виявленням факту невнесення зазначеного рішення до реєстру.

- Допитаний як свідок ОСОБА_16 , який працював помічником судді ОСОБА_8 показав, що здійснював підготовку проектів судових рішень у справах, які перебували на розгляду судді. Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, матеріалами цивільної справи він показав, що внесення до резолютивної частини рішення від 15.02.2016 інформації про припинення права власності територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради на три нежитлові приміщення та закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ним в проект рішення не вносилась, оскільки в наданих копіях документах цивільної справи така інформація відсутня, тому не могла бути ним видумана та взята нізвідки.

- Протоколом допиту як свідка ОСОБА_10 , який показав, що на публічних торгах у лютому 2013 року він придбав домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 . У кінці 2015 року під час реєстрації права власності на вказаний будинок йому стало відомо про те, що на нього накладено заборону. З метою зняття заборон він звернувся до знайомого йому ОСОБА_17 та передав йому грошові кошти для зняття заборон. Зі слів ОСОБА_17 зняттям заборон з будинку займався адвокат. У березні 2016 року ОСОБА_18 передав йому рішення Дніпропетровського суду, яке стосувалось зняття заборон з його будинку та стосувалось припинення права власності на об`єкти територіальної громади м.Дніпро. Жодного позову він не подавав, документів у цивільній справі не підписував.

Згідно висновку експерта №29/1.1-208 від 07.04.2017 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_10 на документі: Позовна заява/про захист прав споживачів в порядку ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та визнання договору недійсним/ від 20.01.2016, підпис та рукописний текст «Для відправки сторонам отримав на руки ОСОБА_10 21.01.16р.» на листі (повідомленні) Дніпропетровського районного суду від 21.01.2016, підпис та рукописний текст «Для відправки відповідачам та першій особі отримав на руки ОСОБА_10 29.01.16р.» на листі (повідомленні) Дніпропетровського районного суду від 29.01.2016, підпис на заяві ОСОБА_10 від 15.02.2016, підписи та рукописний текст «Копію рішення отримав на руки 15.03.2016» на заяві ОСОБА_10 від 29.02.2016, які містяться у цивільній справі №175/207/16-ц Дніпропетровського районного суду виконані не ОСОБА_10

- Протоколом допиту як свідка ОСОБА_11 , який відповідно до цивільної справи №175/207/16-ц був відповідачем та подавав заяву про скасування заочного судового рішення. Свідок показав, що участі у розгляді цивільної справи не брав, повісток не отримував, жодних документів не підписував.

- Висновками експерта №29/1.1-12 від 13.01.2017 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якої підписи від імені ОСОБА_11 , які містяться в матеріалах цивільної справи виконані не ним.

- Розмір спричинених збитків підтверджується висновками судової оціночно-будівельної експертизи, відповідно до висновків якої вартість нежитлових приміщень №16, АДРЕСА_6 , загальною площею 523 кв.м., становить 4 448 976 грн., що у 6457 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

- Матеріалами реєстраційних справ на нежитлові приміщення №16, №17 та №18 та квартиру АДРЕСА_3 та документами щодо перебування на балансі КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» нежитлових приміщень №16, №17 та №18 в будинку АДРЕСА_3 , матеріали виїмок у Департаменті адміністративних послуг ДМР реєстраційних справ на об`єкти майна нежитлові приміщення №16, 17, 18 по АДРЕСА_3 , які у сукупності підтверджують право власності на вказані об`єкти майна за територіальною громадою м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків та підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи зі свідчень ОСОБА_10 на теперішній час у кримінальному провадженні встановлюється особа, яка може бути адвокатом та причетна до підроблення матеріалів цивільної справи, подачі позовної заяви від його імені, внесення до неї безпідставних вимог про скасування права власності на майно територіальної громади та можливо протиправно впливала на ОСОБА_8 під час винесення ним судового рішення від 15.02.2016 у справі №175/207/16-ц.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду.

Необхідно зазначити, що 26.12.2018 до прокуратури Дніпропетровської області надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_8 від 25.12.2018 про скасування постанови прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. 29.12.2018 клопотання підозрюваного ОСОБА_8 розглянуто та винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, яку направлено ОСОБА_8 .

Крім того 29.12.2018 адвокатом підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_6 подано скаргу до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська на дії прокурора з вимогами скасування повідомлення ОСОБА_8 про підозру та оголошення його у розшук.

За результатами розгляду скарги ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2019 в задоволення скарги відмовлено в повному обсязі.

Звернення підозрюваного ОСОБА_8 з клопотанням прокурору від 25.12.2018, зі скаргою слідчому судді від 27.12.2018 та викладені у документах відомості підтверджують його обізнаність та факт отримання повідомлення йому про підозру за ч.2 ст.375 КК України, її зміст, виконання прокуратурою необхідних процесуальних дій з вручення йому повідомлення про підозру та оголошення його в розшук.

Разом з тим, ОСОБА_8 , будучи обізнаний у складенні та направленні йому повідомлення про підозру за ч.2 ст.375 КК України, самостійно до органу прокуратури Дніпропетровської області не прибув, про місце свого перебування та про причин які завадили йому прийняти участь у кримінальному провадженні не повідомляв.

Зазначене підтверджує факт ухилення підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування в період часу з грудня 2018 року по лютий 2019 року та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 має паспорт для виїзду за кордон, використовуючи який він в будь-який час має можливості покинути територію України. Згідно з інформацією баз даних Інтерполу ОСОБА_8 документований паспортами для виїзду за кордон, одним з яким користувався останній раз 27.06.2018, виїжджав за кордон через пропускний пункт «Лужанка» Закарпатської області.

Виходячи з наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України підозрюваному ОСОБА_8 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Додатково необхідно зазначити, що ОСОБА_8 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що може вплинути на його поведінку та спроби ухилитись від слідства та суду. У матеріалах провадження відсутні відомості, що стан здоров`я ОСОБА_8 не дозволяє утримувати його у місцях попереднього ув`язнення.

Більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання , особиста порука, застава та навіть домашній арешт, крім як обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможуть запобігти прихованому спілкуванню ОСОБА_8 з невстановленими на теперішній час співучасниками злочину та свідками у кримінальному провадженні та здійснення на них незаконного вплив.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч.5 статті 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2019 становить 1921 грн.).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує максимальний розмір для злочинів відповідної тяжкості)

Для вирішення розміру застави, у випадку обрання судом запобіжного заходу тримання під вартою, необхідно врахувати, що розмір майнової шкоди, у заподіянні якої підозрюється ОСОБА_8 складає 4 448 976 грн.

Необхідно також врахувати майновий стан ОСОБА_8 , який відповідно до декларації не має на праві власності на нерухоме та рухоме майно, однак має у власності готівкові кошти в розмірі 8000 доларів США.

Враховуючи викладене, вважаю, що з врахуванням тяжкості можливого покарання та дуже значного розміру спричиненої шкоди, граничний розмір застави для злочинів вказаної категорії (153 680 грн.) не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та спроб ухилитись від органів досудового розслідування та суду.

За таких обставин оптимальним розміром застави вважаю 1 000 000 грн., який відповідає встановленим обставинам провадження, враховує майновий стан підозрюваного, не є завідомо непомірним для внесення, та у разі внесення забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, вважаю, що до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 1 000 000 грн.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у скоєні вищеназваних кримінальних правопорушень цією особою.

Захисники підозрюваного ОСОБА_8 , кожен окремо, зазначили, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, відсутні, проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, вважали можливим обрати більш м`який запобіжний захід

Підозрюваний ОСОБА_8 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , пояснили, що характеризують ОСОБА_8 , виключно з позитивної сторони, який працює, має на утриманні малолітнього сина, займається його виховання, до виконання своїх трудових обов`язків ставиться відповідально.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні в провадженні другого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000039 від 02 серпня 2016 року за фактом винесення завідомо неправосудного рішення суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 за ознаками ч. 2 ст.375 КК України та за фактом шахрайства за ч.4 ст.190 КК України.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані, що характеризують його особу, наявність на утриманні малолітньої дитини, визначене місце проживання, стан його здоров`я, міцні соціальні зв`язки, конкретні обставини справи, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідність та ступенем доведених ризиків, а запобіжний захід у виді домашнього арешту здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.
Підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000039 від 02.08.2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, на строк 60 днів, до 12.04.2019 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, незалежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання у відповідні органи державної влади 2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1