Справа № 740/5798/18
1-кп/729/43/19 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
До Бобровицького районного суду з Ніжинського міськрайонного суду за підсудністю, яку визначив Чернігівський апеляційний суд надійшли матеріали обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як він не містить конкретизації обвинувачення та відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили в злочинну змову, 06.06.2018 року вирішили стати на злочинний шлях, а дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 368 КК України, це вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Також в обвинувальному акті вказано, що 25.10.2017 року про зміну раніше повідомленої підозри повідомлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але відомості в ЄРДР внесені тільки 11.06.2018 року. Крім того, в обвинувальному акті вказані різні дати складання прокурором обвинувального акту: 28 листопада, 30 листопада 2018 року. Викладена в реєстрі інформація щодо накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме на квартири в м. Ніжині не відповідає дійсності, так як арешт накладався на земельну ділянку та частину квартири.
Прокурори заперечували щодо повернення обвинувального акту та просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, судове провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею.
Заслухавши думку прокурорів, обвинувачених, захисника, дослідивши обвинувальний акт та документи, додані до нього, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із положеннями пункту третього частини третьої статті 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.
Також, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п.п. "а" та "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально проінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права особи на захист та справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частина 1 ст. 2 КК України зазначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Разом з цим, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначає про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).
Відповідно до ст. 374 КПК України, формулювання обвинувачення є обов`язковою складовою для мотивувальної частини вироку, та у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що прокурор визначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вказав, що « кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.1 ст. 368 КК України організація одержання службовою особою, неправомірної вигоди, з проханням надання такої вигоди». В формулюванні обвинувачення відносно неї зазначає, що « ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 368 КК України - організація одержання службовою особою неправомірної вигоди, з проханням надати таку вигоду за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища».
Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вказав, що « кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1ст. 368 КК України одержання службовою особою, неправомірної вигоди із проханням надання такої вигоди». В формулюванні обвинувачення щодо нього зазначив « що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, одержання службовою особою неправомірної вигоди, з проханням надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища».
Крім того, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній вказав про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вступили в злочинну змову, 06.06.2018 року вирішили стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин, однак дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 368 КК України.
Також, обвинувальний акт містить посилання на те, що обвинуваченим, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення: ОСОБА_3 - за ч.3ст.27,ч.1ст. 368 КК України;
ОСОБА_4 за ч.1ст. 368 КК України, 25.10.2017 року, але з обвинувального акту та матеріалів доданих до нього видно, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 11.06.2018 року.
З урахуванням невідповідності формулювання обвинувачення його правовій кваліфікації, під час роз`яснення суті обвинувачення суд буде позбавлений можливості роз`яснити обвинуваченим суть пред`явленого їм обвинувачення, яке б ґрунтувалось на законі, що створить для них перешкоди захищатись від такого обвинувачення та потягне за собою порушення права обвинуваченого на захист. Суд звертає увагу на те, що при роз`яснення суті обвинувачення, суд за власною ініціативою не може роз`яснити обвинуваченим правову кваліфікацію.
Окрім цього, в обвинувальному акті вказані різні дати його складання прокурором, а саме зазначено, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України - 28.11.2018 року у м. Києві відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також, що обвинувальний акт складено та затверджено 30.11.2018 року, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який відображає реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час судового розслідування, в тому числі складення обвинувального акту, а не його затвердження прокурором, вказана дата 30.11.2018 року, що може викликати сумнів у учасників кримінального провадження про його законність.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченої ОСОБА_3 як підставу повернення обвинувального акту, неправильність зазначення в реєстрі відомостей про арешт її майна, оскільки на стадії підготовчого провадження суд не володіє відповідними ухвалами слідчого судді про накладення арешту на майно, так як ч.4 ст. 291 КПК України визначені документи, які додаються до обвинувального акту в їх перелік не входять зазначені ухвали, а надання інших документів ніж тих, що вказані в частині 4 даної правової норми до початку судового розгляду забороняється.
Враховуючи вищезазначене суд вважає що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, а тому обвинувальний акт згідно зп.3.ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 314 КПК України, -
На ухвалу протягом семи днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд.
Суддя ОСОБА_1