Ухвала
Іменем України

21 грудня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-10376ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2018 рокущодо ОСОБА_4 ,

встановив:
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 березня 2018 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2018 рокувищезазначений вирок залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

У ч. 3 ст. 469 КПК України вказано, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно доп. 3 ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому її не може бути укладено згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу (де йдеться про угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим).

Враховуючи вищенаведене, угода про примирення укладена між потерпілим та обвинуваченим, у якій визнано останнього винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання в межах санкції статті. Ч. 4 ст. 469 КПК України не містить заборону щодо укладення цієї угоди.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор оскаржує судові рішення у зв`язку з допущенням, на його думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку суду на підставі угоди про примирення, яку було укладено відповідно до ч. 3 ст. 469 КПКУкраїни. Тому, виходячи з приписів п. 3 ч. 3 ст. 424 КПКУкраїни, оспорювані рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку за скаргою прокурора.

За таких обставин відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни, суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2018 рокущодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6