УХВАЛА

«13» березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області, колегіально, у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників-адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, які надійшли до суду з прокуратури Хмельницької області з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мар?янівка Хмельницького району, жителя АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Варівці Городоцького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та жителя АДРЕСА_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Городок Хмельницької області, жителя АДРЕСА_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця та жителя АДРЕСА_8 ,

за обвинуваченням всіх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло вищевказане кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за обвинуваченням всіх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України

Дане провадження підсудне Хмельницькому міськрайонному суду. Підстав для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-2 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Прокурор, якого підтримали обвинувачені та захисники просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, який, на думку прокурора, відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні прокурору через невідповідність такого обвинувального акту вимогам КПК України.

Постановляючи вказане рішення, суд виходить з наступного:

На глибоке переконання суду, вичерпний перелік відомостей, які згідно ч.2 ст.291 КПК України повинен містити обвинувальний акт, з огляду на положення п.3 ч.3 ст.314 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам саме КПК України, а не конкретно статті 291 КПК України, не тільки не виключає, а навпаки передбачає обов`язок слідчого, прокурора при складанні обвинувального акту в обов`язковому порядку враховувати, крім ч.2 ст.291 КПК України, положення і інших статей КПК України, якими визначається спосіб здійснення та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України під терміном обвинувачення розуміється твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо події кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Не менш важливим при формулюванні обвинувачення є врахування і положень КК України, щодо визначення конкретного, інкримінованого злочину, його кваліфікуючих ознак.

Проте, таких вимог Кримінального процесуального Кодексу України у вищевказаному обвинувальному акті на переконання суду, органом досудового слідства в повній мірі не виконано, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, а відтак не зрозумілими.

Зокрема, не конкретним і не зрозумілим є зміст незаконних вимог обвинувачених щодо потерпілих, а також погроз в обмеженні прав потерпілих, що свідчить про неналежне виконання органом досудового розслідування вимог ч.2 ст.9 КПК України, щодо повноти і всебічності з`ясування та викладення обставин справи.

Відповідно до обвинувального акту всім обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто вимагання вимоги передачі чужого майна, вчинене повторно, організованою групою з погрозою обмежити права потерпілих.

При цьому, як зазначається у викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулюванні обвинувачення: «… способом незаконного отримання грошових коштів, який був розроблений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є здійснення вимагання таких грошових коштів у водіїв рейсових автобусів, які здійснюють свою господарську діяльність на території автостанцій №4 та №5 у м. Хмельницькому, шляхом висунення погроз в обмеженні їх законних прав на таку діяльність.

Згідно розробленої злочинної схеми водії маршрутних автобусів, які відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», здійснюють пасажирські перевезення на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходить за межі території Хмельницької області та які користуються послугами автостанції №5, за не обмеження з боку організованої злочинної групи, у праві на здійснення законної господарської діяльності, яка полягала у заїзді на територію автостанції, з метою посадки та висадки пасажирів, зобов`язані регулярно сплачувати їм грошові кошти в сумі 25 гривень.

Крім того, з метою приховання злочинної діяльності, членами організованої групи створено громадську організацію «Сила і Правда» та водіям при цьому повідомлялося, що кошти в сумі 25 гривень, будуть йти у фонд даної громадської організації.

У випадку відмови сплачувати кошти, водіями повідомлялось, що їм буде обмежено можливість посадки пасажирів на території автостанції №5, а також перед ними, по ходу руху їх транспортного засобу, буде їхати інший автобус, який здійснюватиме посадку та перевезення тих пасажирів, які мали намір їхати їхнім маршрутом, що буде наслідком недоотримання відповідного прибутку.

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , діючи умисно в складі організованої групи, 18.11.2017р., близько 11 години, з метою висунення вимоги щодо сплати грошових коштів, прибули на автовокзал №4, який розташований по вул. Львівське шосе, 25/1 в м. Хмельницькому.

У вказаний час на території автостанції знаходились водії маршрутних автобусів, а саме ОСОБА_23 , який є працівником у перевізника ТОВ «ВІН- АВТО_ЕКСПРЕС», ОСОБА_24 , який є працівником у перевізника ФОП ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , який є працівником у перевізника ФОП ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , який є фізичною особою підприємцем та перевізником, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які є працівниками у перевізника ТОВ «Престижтранс». Перевізниками ТОВ «ВІН- АВТО_ЕКСПРЕС», ФОП ОСОБА_25 , ФОП ОСОБА_27 , ФОП ОСОБА_28 та ТОВ «Престижтранс» з Хмельницькою автостанцією №5, яка знаходиться по вул. Кам`янецькій, 124/1 в м. Хмельницькому укладено договори про надання автостанцією послуг перевізнику. Згідно умов договору виключно автостанція №5 надавала на своїй території комплекс послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням процесу прийняття пасажирів, а також їх відправлення транспортом перевізника, а перевізники відповідно користувалися своїм правом прийняття пасажирів на території автостанції №5 та їх перевезення.

Зібравши ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 в приміщенні диспетчерського пункту, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 висунули вимогу про сплату грошових коштів в сумі 25 грн., як оплату за заїзд на автостанцію №5, що по вул. Кам`янецькій, 124/1 в м. Хмельницький, а у разі відмови сплачувати вищевказану суму, повідомили, що їм буде обмежено можливість посадки пасажирів на території автостанції №5, а також перед ними, по ходу руху їх транспортного засобу, буде їхати інший автобус, який здійснюватиме посадку та перевезення тих пасажирів, які мали намір їхати їхнім маршрутом, що буде наслідком недоотримання прибутку.»

З наведеного, на переконання суду, неможливо зробити однозначний висновок про те: - хто саме здійснює господарську діяльність водії рейсових автобусів чи перевізники юридичні особи, як то ТОВ «ВІН- АВТО_ЕКСПРЕС», ФОП ОСОБА_25 , ФОП ОСОБА_27 , ФОП ОСОБА_28 та ТОВ «Престижтранс», в яких вищевказані водії працюють по найму; - до кого саме були спрямовані вимоги обвинувачених про сплату грошових коштів в сумі 25 грн. до водіїв чи перевізників, з огляду на зазначення в обвинувальному акті в якості потерпілих, як фізичних так і юридичних осіб, а також посилання на заподіяну юридичним особам матеріальну шкоду; - скільки саме вимагали сплатити у водіїв - 25 грн. зі всіх чи по 25 грн. з кожного; - у який спосіб обвинувачені мали намір чи могли реалізувати погрози щодо обмеження можливості посадки пасажирів на території автостанції, а також забезпечити рух перед транспортним засобом потерпілих «іншого автобусу, який здійснюватиме посадку та перевезення тих пасажирів, які мали намір їхати їхнім маршрутом, що буде наслідком недоотримання прибутку»; - на законних, тобто конкурентних засадах чи не законних підставах такий «інший автобус буде здійснювати посадку та перевезення пасажирів, які мали намір їхати маршрутом потерпілих».

Крім того, не зрозумілим виглядає і спосіб визначення та обрахунку органом досудового розслідування зазначених в обвинувальному акті відомостей про заподіяння в період з 19.11.2017 року по 05.06.2018 року майнової шкоди: ТОВ «Дімідов» в сумі 3000 грн., ФОП ОСОБА_34 в сумі 3500 грн., ТОВ «ВІН_АВТО_ЕКСПРЕС» в сумі 6000 грн., ФОП ОСОБА_27 в сумі 5000 грн., ФОП ОСОБА_28 в сумі 5000 грн.

Відсутність належної повноти, всебічності та конкретності при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення позбавляє суд можливості перевірити відповідність та правильність правової кваліфікації дій обвинувачених, а також обмежує уяву про можливий характер дій обвинувачених, спосіб вчинення кримінального правопорушення, спрямованість умислу. Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті судом під час судового розгляду.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Натомість, неконкретне та суперечливе обвинувачення, перешкоджають належному виконанню судом вищевказаних завдань кримінального провадження, затягують, а за певних обставин блокують судовий розгляд.

Крім того, наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті, не конкретність та суперечливість обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів обвинуваченого право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих рішень, а суд належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.

Що ж стосується заяв сторони захисту про відповідність вищезазначеного обвинувального акту вимогам КПК України, то такі заяви, суд розцінює, як очевидно вмотивовані та обраним способом і тактикою захисту.

Керуючись ст.ст. 314-316, 372,376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за обвинуваченням всіх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України повернути прокурору, через невідповідність такого обвинувального акту вимогам КПК України.

В задоволенні клопотання прокурора про виклик свідків згідно списку відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_35 про долучення до матеріалів кримінального провадження заперечень на ухвали слідчих суддів в порядку ч.3 ст.309 КПК України, відповідно 24 заперечення на 24 арк. та 2 заперечення на 4 арк. задовольнити та долучити вказані документи до матеріалів кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити о 16 год. 00 хв. 18 березня 2019 року в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за адресою: вул. Героїв Майдану, 54.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3