ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/2458/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/59/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення

У Х В А Л А
іменем України

22 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Генічеського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,
засудженого: 29.05.2014 року Верхньорогачицьким районним судом Херсонської області за ч.2 ст.307 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна: початок строку 15.03.2014 року, кінець строку 29.05.2020 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що засуджений відбув 2/3 частини покарання, право на звернення до суду з даною заявою у нього виникло за рахунок зарахування періоду попереднього ув`язнення, згідно ст.72 КК України. За весь період відбування покарання має лише 4 заохочення, останнє з яких отримано в вересні 2017 року, в 2018 році ОСОБА_7 заохочень не мав, що вказує на те, що поведінка засудженого не є сумлінною, мав два стягнення. Згідно довідки від 21.08.2018 року про заробітну плату засудженого та відшкодування ним завданих злочином збитків, ОСОБА_7 має позов в розмірі 1 873,43 грн., який не погашено, що свідчить про небажання засудженого в добровільному порядку виконувати вирок в частині цивільного позову. Згідно матеріалів особової справи, засуджений не працевлаштований, роботи по благоустрою відділення та прилеглої території, в яких він приймає участь, є обов`язком засудженого і не можуть бути показником його сумлінної поведінки та ставлення до праці. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_7 не є сумлінною, він не працює, що в сукупності дає підстави вважати, що засуджений лише намагається стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, зазначає, що його поведінка є сумлінною, він характеризується позитивно, не погоджується з висновком суду щодо відбуття 2/3 строку покарання за рахунок зарахування строку попереднього ув`язнення, оскільки застосування вимог ст.72 КК України є законним та вмотивованим. Указує, що добровільно відшкодував витрати на проведення експертизи, вважає, що погасив суму позову за вироком. Апелянт наголошує, що розкаявся у вчиненому, прагне повернутись у родину. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Учасників судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, у дебатах прокурор залишилася на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в Дар`ївській виправній колонії № 10 засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 2014 року, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, мав догани, які погашено у встановленому законом порядку, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час не працевлаштований, але приймає участь в роботах по благоустрою відділення, згідно вироку суду має позов у сумі 1873 грн. 43 коп. За складом характеру спокійний та врівноважений, спілкується із засудженими переважно позитивної спрямованості. По відношенню до представників адміністрації ввічливий та тактовний. На заходи виховного впливу реагує. Засуджений усвідомлює, що вчинив суспільно небезпечний злочин, з вироком суду згоден, у вчиненому розкаюється.
12.04.2016 року комісією виправної колонії ОСОБА_7 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення.

14.03.2017 року йому також відмовлено в заміні призначеного покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

24.04.2018 року ОСОБА_7 відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Його посилання на те, що він має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 в цілому за весь час відбування покарання, якому 24.04.2018 року комісією виправної колонії було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення.

Як убачається з наявної в матеріалах справи характеристики на ОСОБА_7 , йому неодноразово було відмовлено в застосуванні заохочувальних норм за попередні роки відбування покарання і це жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Твердження апелянта про погашення позову за вироком суду не приймаються до уваги, оскільки виконавчого листа до установи не надходило, а погашення витрат на проведення експертизи є обов`язком засудженого.

Наявність у засудженого ОСОБА_7 лише 4 заохочень за весь час відбування покарання (у 2016 -2017 роках), які за своєю кількість є незначними, жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та застосування умовно-дострокового звільнення, як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2