Справа № 191/23/19
Провадження № 1-в/191/23/19
У Х В А Л А
іменем України

25 лютого 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника Синельниківської ВК№94 ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
02.01.2019 року до Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , яким останній просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку із сімейними обставинами та наявністю захворювання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що на даний час є працевлаштованим, але відшкодувати присуджену до стягнення суму за цивільним позовом у розмірі 24093 грн. 10 коп. не може, оскільки його заробіток є незначним.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 вважаючи його необґрунтованим.

Представник адміністрації СВК № 94 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , оскільки вважає, що останній лише стає на шлях виправлення.
Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, представник СВК №94, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного.

В матеріалах справи знаходиться довідка за особовою справою №285-К-16 та характеристика відносно ОСОБА_3 , видані начальником ВКВСР СВК-94 ОСОБА_6 та начальником відділення СПС №1 ОСОБА_7 , з яких встановлено, що ОСОБА_3 є неодноразово судимий за умисні злочини, а саме: проти власності, проти експлуатації транспорту, проти життя та здоров`я особи, проти правосуддя. В останнє ОСОБА_8 засуджений 07.06.2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 р. 1 міс. позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 року визначено на підставі ст. 71 КК України, у зв`язку із частковим приєднанням покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2016 року за ст. 297 ч.3 ст. 70 ч.4 КК України, рахувати ОСОБА_3 засудженим до відбуття покарання у вигляді 4 років 6 міс. позбавлення волі.

З 31.08.2016 року ОСОБА_3 відбуває покарання у Синельниківській ВК №94. З листопадам 2018 року він є працевлаштованим електриком на виробничій зоні установи. Характеризується посередньо, має 2 погашених стягнення та 4 заохочення, які надавалися йому з метою стимулювання правослухняної поведінки, а також невідшкодовану за цивільним позовом суму стягнення у розмірі 24093 грн. 10 коп.

15.02.2018 року та 31.10.2018 року комісією установи розглянуто заяви засудженого ОСОБА_3 про застосування ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, але у їх задоволенні було відмолено, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Невідбута частина строку покарання ОСОБА_3 станом на 25.02.2019 року становить 1 рік 11 міс. 3 дні.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

З огляду на викладені вище обставини, суд пройшов до висновку про відсутність підстав, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання в установі з 16.08.2016 року. Він, знаючи про цивільний позов, присуджений до стягнення, є працевлаштованим, але жодного відшкодування не було здійснено. Наявність у ОСОБА_3 за весь період відбування покарання всього 4 заохочення не доводить його сумлінну поведінку. Окрім того, два із вказаного переліку заохочень отримано ним після накладення останнього стягнення, а строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитись, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбування покарання залишається досить тривалий проміжок часу, а саме до 28.01.2021 року. Таким чином, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню і в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 6 КВК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, відмовити. Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1