Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/2124/18
Провадження № 1-кп/572/92/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000711 від 06 липня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С ТА Н О В И В:
ОСОБА_4 05 липня 2018 року приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Тиха в с. Люхча Сарненського району, неподалік будинку № 11, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в область обличчя зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої половини обличчя та садна надбрівної ділянки зліва, синця ділянки підборіддя, синця передньої поверхні грудної клітки зліва, трьох синців передньої та зовнішньої поверхонь верхньої та середньої третин правого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України визнав частково. Цивільний позов до нього ОСОБА_6 не визнав. Проте, не заперечує факт нанесенні ударів потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що того дня навпроти її будинку, коли вона ішла в магазин, щоб купити хліб, ОСОБА_4 побачив її та одразу почав бити. Наніс приблизно два удари, вхопивши її за волосся та бив щебенем, який знаходився поруч. До лікаря за медичною допомогою не зверталась, проте лікується самостійно, приймаючи уколи. Потерпіла ОСОБА_6 також суду пояснила, що у неї з ОСОБА_4 , після того як він звільнився з місць позбавлення волі, виникають постійні конфлікти. Був визнаний винним у нанесенні тілесних ушкоджень брату потерпілої. ОСОБА_4 постійно її переслідує.
Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями наступних свідків:
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою потерпілої пояснила, що 05.07.2018 року, близько 15:00 год., вона поверталася з роботи та побачила на вулиці, що хтось лежить, підійшовши ближче, впізнала, що стояв ОСОБА_4 , а сиділа ОСОБА_6 . Вона не бачила чи в той момент ОСОБА_4 вчиняв якісь дії по відношенню до ОСОБА_6
Показання свідка допитаного в судовому засіданні не викликають жодних сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
З висновку судово-медичної експертизи №150+медичні документи від 11.07.2018 року вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини обличчя та садна надбрівної ділянки зліва; синця ділянки підборіддя; синця передньої поверхні грудної клітки зліва; трьох синців передньої та зовнішньої поверхонь верхньої та середньої третин правого стегна. Вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій тупим, тупим твердим предметом (ами) із обмеженою контактуючою поверхнею. (а.п.15-16).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиць до нього від 19 листопада 2018 року, ОСОБА_4 вказав, яким чином та при яких обставинах наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.п. 31-33).
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7Про практику призначення судами кримінального покарання(з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України вчинене ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше судимий, на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст. 66, 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі, а тому позицію обвинуваченого суд розцінює як спробу пом`якшити свою участь.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, та те, що він раніше судимий, по місцю проживання характеризується негативно. Суд приймає до уваги також думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні, тому суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.
У справі заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 50000,00грн. моральної шкоди та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`ю потерпілого, зобов`язана відшкодувати йому витрати на придбання ліків та проходження лікування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями відшкодовується фізичній особі особою, що її завдала.
При розгляді кримінального провадження, судом достовірно встановлено, що внаслідок спричиненого ОСОБА_4 умисного тілесного ушкодження, потерпілій ОСОБА_6 , була заподіяна шкода здоров`ю. Що стосується позовних вимог щодо відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди, то відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно п.1 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
За роз`ясненнями вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров"я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Завдану моральну шкоду потерпілий оцінює у розмірі 10000,00 грн., яку він обґрунтовує тим, що внаслідок завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень він зазнав значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00грн..
Що стосується задоволення цивільного позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення в цій частині, оскільки до цивільного позову не було додано жодних підтверджуючих документів на їх понесення потерпілою.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 5000,00 грн. (п`ять тисяч) моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1