Справа №487/1499/19
Провадження №1-кс/487/1619/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою з утриманням на гауптвахті відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Маньківка Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, стрільця 2 відділення 2 навчального взводу 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.12.2018 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 року слідчий Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В клопотанні слідчий зазначає, що Першим СВ СУ ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000661 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України.

25.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення; під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просили про задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри, недоведеність існування ризиків. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав та підтримав позицію свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів клопотання встановлено, що Першим СВ СУ ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №00000661 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 відділення 2 навчального взводу 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 07.02.2019 близько 24 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце служби - КУ «Міську клінічна інфекційна лікарня», куди убув з військової частини на стаціонарне лікування, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 16 год. 00 хв. 13.02.2019, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

25.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема, актом проведення службового розслідування; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.02.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.02.2019; матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність тих доказів, які долучені до клопотання слідчого та досліджених в судовому засіданні, підтверджує собою факт існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення визначених ст. 2 КПК України завдань по вказаному кримінальному провадженню, проведення досудового розслідування у розумні строки, необхідно застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 176, ст. 183 КПК України - тримання під вартою, не застосування якого, дасть можливість підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відсутність стійких соціальних зв`язків (постійно відсутній за місцем мешкання та за місцем несення військової служби), перебуває на значній відстані від органу досудового розслідування, може вчинити інший злочин, пов`язаний із ухиленням від несення обов`язків військової служби, вчинення злочину в період іспитового строку, що свідчить про можливість ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вказаним ризикам.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, раніше засуджений, у якого не знята та не погашена судимість, скоїв кримінальне правопорушення в період випробувального терміну, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямованні на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положення ч.5 ст. 182 КПК України передбачають, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , матеріальне становище підозрюваного.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 40000,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 до 25.04.2019 року (включно).
Визначити розмір застави, після внесення якої ОСОБА_5 повинен бути звільнений з під варти, в сумі 40 000,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 25.04.2019 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1