Справа№ 340/225/18
Судове провадження № 1-кп/340/62/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року смт Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2018 за №0000003, у формі приватного обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Пробійнівка, Верховинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей 2009, 2011, 2013 та 2015 років народження, раніше не судимого; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_6 , 01.01.2018, приблизно о 18.00 год., перебуваючи на присілковій дорозі в с Гринява, Верховинського району, Івано-Франківської області, маючи умисел на протиправне заподіяння тілесного ушкодження на ґрунті неприязних відносин, завдав потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів дерев`яною палицею в різні ділянки тіла внаслідок чого спричинив потерпілому закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків по ширині, що викликало необхідність проведення оперативного втручання: МОС (металоостеосинтез) лівої ліктьової кістки, яка відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент його спричинення, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також рани лівої вушної раковини, синців в ділянках грудної клітки та передньої черевної стінки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому визнав частково, суду показав, що 01.01.2018 він порався біля будинку в с. Гринява, Верховинського району. В цей час, до нього прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які стали до нього чіплятися, що він із ними не розмовляє, погрожували фізичною розправою, ОСОБА_8 його хапав за груди, порвав йому светр. Після цього, на місце події прибіг ОСОБА_10 із штахетою, та усі втрьох стали його бити, хтось його штрикнув ножем. Він захищаючись, став їм наносити удари і в цей час міг нанести удар потерпілому. Бійка тривала приблизно 10 хв перед входом у його господарство, потім прийшла його дружина та забрала до дому. Про надання медичної допомоги він не звертався. Зазначив, що дійсно із ОСОБА_11 у них тривалий час існують неприязні відносини через давній конфлікт, ОСОБА_8 є зятем потерпілого, з яким у них теж неприязні відносини. Крім цього вказав, що в ході бійки у нього в руках була дерев`яна палка, за допомогою якої, а також рук та ніг він наносив удари ОСОБА_12 , а також міг зачепити ОСОБА_13 . У зв`язку із цим визнає, що міг заподіяти зазначені тілесні ушкодження потерпілому, однак розмір заподіяної шкоди визнає лише в сумі 11 тис. грн., які згідний відшкодувати. А тому просить суворо не карати, а цивільний позов задовольнити частково.

Не зважаючи на частковість визнання вини, вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що 01.01.2018 він був вдома та почув на дворі крик зятя ОСОБА_14 . Вибігши на вулицю, він побачив свого зятя, який лежав, а над ним стояв ОСОБА_6 та наносив удари ногами копаючи по тілу. Крім цього, на місці події був ОСОБА_15 , однак перебував в стані сильного сп`яніння сильно хитався, і коли його ОСОБА_6 відштовхнув впав і не підходив до них. Коли він прибіг та попросив припинити побиття зятя, ОСОБА_6 залишивши ОСОБА_14 став наносити йому удари штахетою, яку підняв із землі. В тому числі, нею він його вдарив по руці, по животі та вусі в область голови. Обвинувачений палицею наніс йому три удари, а потім прибігла жінка та забрала його до хати. Прийшовши до дому, він спочатку не хотів їхати в лікарню, однак на другий день рука сильно стала боліти і він поїхав на рентген. Після медичного огляду він дізнався про необхідність проведення операції, перебував на стаціонарному лікуванні з 10.01.2018 по 24.01.2018, а потім амбулаторно лікувався. Вважає позовні вимоги ним обґрунтовано, оскільки йому заподіяно матеріальної шкоди на суму понесених витрат на лікування в розмірі 20 тис. грн. Крім цього, діями обвинуваченого йому заподіяно моральну шкоду, оскільки він внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення пережив сильний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, в подальшому вимушено переніс операцію, стаціонарно та амбулаторно лікувався. Впродовж цього періоду був змушений пристосовуватися до негативних умов існування, почував у зв`язку із цим незручності, дискомфорт. До тепер періодично відчуває біль, запаморочення внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в сумі 15 тис. грн. А тому просить цивільний позов задовольнити.

Показами свідка ОСОБА_15 , який суду показав що 01.01.2018 він трохи випив спиртного та йдучи по дорозі разом із ОСОБА_14 в с Гринява, Верховинського району, вони зустріли ОСОБА_6 , який стояв біля воріт свого господарства. ОСОБА_8 з ОСОБА_16 почали про щось розмовляти, а потім ця розмова переросла в сварку під час якої вони почали шарпатися. Також він чув крик, що доносився із господарства ОСОБА_4 , а потім він і сам підійшов до них. Що було далі не може сказати, бо не пам`ятає, так як забагато випив в той день.

Показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що 01.01.2018 йдучи по дорозі в с Гринява, Верховинського району, Івано-Франківської області разом із ОСОБА_15 зустрів ОСОБА_6 . Вони зупинилися біля нього, попросили прикурити та між ними почалася розмова, яка в подальшому переросла в сварку, в ході якої вони почали шарпатися. Він був випивший і ОСОБА_6 кинув його на землю. Їхню сварку від свого житлового будинку почув батько його дружини ОСОБА_4 і прибіг до них. В цей час ОСОБА_6 схопив палку і почав нею наносити удари ОСОБА_4 , в які саме частини тіла він конкретно сказати не може, бо не бачив. Потім до них підбігла ОСОБА_17 і забрала ОСОБА_4 додому, а він пішов до себе додому. Наступного дня він дізнався, що у ОСОБА_4 зламана рука. Крім цього, показав, що ОСОБА_6 завдав і йому тілесних ушкоджень, однак він з цього приводу не звертався в поліцію.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстрованої 03.01.2018 о 16.10 год., згідно з якою потерпілий ОСОБА_4 повідомив про нанесення йому ОСОБА_6 01.01.2018 тілесних ушкоджень (а.с.97).

Протоколом слідчого експерименту від 17.04.2018 з фототаблицею до нього (а.с.98-103), в ході якого ОСОБА_4 вказав на місце події кримінального правопорушення, що відбувалася 01.01.2018 на присілковій дорозі с Гринява, Верховинського району та показав про обставини конфлікту між ним та ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_6 завдав йому декілька ударів дерев`яною палкою в різні частини тіла.

Висновком судово-медичної експертизи №1, розпочатої 05.01.2018 та завершеної 03.02.2018 (а.с.104) згідно з яким, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: рана лівої вушної раковини, синці в ділянках грудної клітки та передньої черевної стінки, які спричинені від ударної дії твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття або від дії інших твердих тупих предметів, так і внаслідок падіння на площині та ударах до твердих тупих предметів, які можуть відповідати терміну вказаному у постанові та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №25/1, розпочатої 14.02.2018 та завершеної 14.02.2018 (а.с.105-106) згідно з яким, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків по ширині, що викликало необхідність проведення оперативного втручання: МОС (металоостеосинтез) лівої ліктьової кістки (протокол оперативного втручання №10МОС від 11.01.2018, Косівська центральна районна лікарня), рана лівої вушної раковини, синці в ділянках грудної клітки та передньої черевної стінки, які спричинені від ударної дії твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття або від дії інших твердих тупих предметів, так і внаслідок падіння на площині та ударах до твердих тупих предметів, які можуть відповідати терміну вказаному у постанові. Тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків по ширині, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я , але не є небезпечними для життя в момент їх спричинення, спричинені внаслідок ударної дії твердого тупого предмета із значною силою. В зв`язку з тим, що в медичній документації не відображений морфологічний характер рани (краї, кінці, стінки рани) та невідомі терміни її заживлення тому визначити характер та механізм спричинення та ступінь тяжкості даного тілесного ушкодження не представляється можливим. Інші тілесні ушкодження, спричинені від ударної дії твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття або від дії інших твердих тупих предметів відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №228 ОСОБА_4 (а.с.32), згідно з якою потерпілому встановлено діагноз: закритий перелом с/З діафізу лівої ліктьової кістки із зміщенням. Операція від 11.01.2018-МОС пластиною ліктьової кістки.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

При цьому, судом критично оцінюються покази обвинуваченого щодо відсутності в його діях умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в силу того, що він захищався від трьох нападників, і міг такі ушкодження нанести потерпілому випадково в ході бійки із ОСОБА_14 , оскільки такі спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як встановлено із показів потерпілого та свідків в ході їх допиту в судовому засіданні, дійсно між обвинуваченим та свідком ОСОБА_14 мав місце конфлікт, що передував подіям, пов`язаних із потерпілим ОСОБА_4 . При цьому, потерпілий прибув на місце події внаслідок того, що почув крики свого зятя ОСОБА_14 після чого ОСОБА_6 заподіяв йому дерев`яною палицею декілька ударів, що спричинили тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечив і сам обвинувачений.

Крім цього, з показів ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що на момент появи на місці події ОСОБА_4 , конфлікт між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 фактично припинився, і останній піднявши дерев`яну палку, став наносити удари потерпілому у різні частини тіла, в тому числі і по руці. При цьому, жодними доказами не підтверджено обставин, на які посилався обвинувачений, що на місце події потерпілий прибіг тримаючи в руках палицю, а покази свідка ОСОБА_15 в цій частині до уваги не приймаються, оскільки він не зміг чітко назвати та описати предмет, що був в руках потерпілого на момент його наближення.

В той же час свідок ОСОБА_15 суду стверджував, що потерпілий прибув на місце події внаслідок конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 . При цьому вказав, що особисто жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив, участі в конфлікті жодним чином не брав.

За таких обставин, суд вважає доведеною суб`єктивну ознаку злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, зокрема щодо наявності в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , оскільки він безпосередньо, за допомогою заздалегідь заготовленої палиці, наносив удари по руці та інших частинах тіла потерпілого, що призвели до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, і настання цих ушкоджень обвинувачений передбачав, або повинен був передбачати. Одночасно жодних доказів про те, що обвинувачений завдаючи ударів потерпілому, захищався від трьох нападників, в ході судового розгляду не здобуто, такі твердження обвинуваченого є голослівними та такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку із цим, суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він 01.01.2018, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тілесне ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя в момент його спричинення, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому за ч.1 ст.122 КК України, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду судом не встановлено.

Також суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, в той же час завдану злочином шкоду не відшкодував.

А тому враховуючи наведені обставини, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також, що потерпілий настоює на розгляді судом кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, а тому суд призначає йому покарання у виді обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України звільняє від призначеного покарання із випробуванням з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілим про стягнення з ОСОБА_6 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, дійсно у відповідності до положень ч.1 ст.1166, ст.1177 ЦК України ОСОБА_4 має право на відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди за рахунок особи, вина якої встановлена, в даному випадку ОСОБА_6 .

Однак, представленими фіскальними чеками та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №228 Косівської центральної районної лікарні, заведеної 10.01.2018 потерпілим підтверджено розмір понесених ним витрат на лікування, в тому числі на придбання металевої пластини, ліків, які йому були визначені в процесі лікування на загальну суму 10610,00 грн. Решту суми матеріальної шкоди належними та допустимими доказами потерпілим не доведено. В тому числі частина представлених чеків та квитанцій не підлягає врахуванню судом, так як вони стосуються придбання ліків, які не пов`язані із лікуванням отриманих тілесних ушкоджень, в тому числі ліків від горла, а також понесення потерпілим інших витрат, не пов`язаних із його лікуванням, зокрема на внесення благодійних внесків тощо.

Крім цього, підлягають до часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

При визначенні розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_4 , суд враховує реальний обсяг моральних страждань, які він зазнав у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень, глибину і тривалість моральних страждань потерпілого, необхідність проводити лікування, неможливість відновити звичайний спосіб життя що існував до заподіяння тілесного ушкодження, душевні переживання та приниження у зв`язку з отриманими травмами та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_6 7000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнові) шкоди.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 10610 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 7000 гривень 00 копійок, а всього в розмірі 17610 гривень 00 копійок (сімнадцять тисяч шістсот десять гривень нуль копійок).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1