Справа № 521/6762/18
Номер провадження:1-кп/521/822/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар ОСОБА_4
прокурор ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
представник потерпілого ОСОБА_7
за участі обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження терміну перебування під вартою ОСОБА_8 за кримінальним провадженням у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк дії запобіжного заходу.
Сторона захисту просила не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пославшись на рішення Конституційного Суду України, щодо відповідності Конституції України положення ч.3 ст. 315 КПК України.
Потерпілий потерпілого просили продовжити запобіжний захід.
Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 23.11.2017 року визнано таким, що не відповідає Конституції України положення 3 речення ч.3 ст. 315 КПК України.
Статтею 315 КПК України передбачено вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду під час підготовчого судового засідання, проте на даний час за кримінальним провадженням відбувається судових розгляд, тому думка сторони захисту щодо неможливості продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченого не ґрунтується на вимогах КПК України та Рішеннях КС України.
ОСОБА_8 обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення особливо тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі вже не може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду. проте з урахуванням з іншими встановленими обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України: (вік та стан здоров`я обвинуваченого; ступень міцності соціальних зв`язків та репутацію обвинуваченого за місцем мешкання, його майновий стан, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується) може свідчити про те, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєні злочину в період випробувального терміном за іншим вироком, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого злочину (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Звільнення особи відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.
Також, суд на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_8 неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 03.01.2019 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 09 годині 15 хвилин 26.10.2018 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3