Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4239/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції з Бердичівською виправною колонією №70 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирсьої області від 09.07.2018 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирсьої області від 09.07.2018 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений за час відбуття покарання не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає, що висновки суду про те, що він не став на шлях виправлення не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що судом не враховано, що він має хронічні захворювання, потребує постійного нагляду та хірургічного втручання, режим утримання не порушує.

Заслухавши доповідача, засудженого та захисника про задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів судового провадження видно, що вироком Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області ОСОБА_8 засуджено за ст. 307 ч. 2 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна за винятком житла. Зараховано період попереднього ув`язнення з 28.05.2015 року по 27.10.2016 року, згідно Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2017 року вирок змінено та зараховано період попереднього ув`язнення з 27.10.2016 року по 06.02.2017 року, згідно Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 28.05.2015 року. Кінець строку 16.09.2019 року. Засуджений відбуває покарання в ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» з 11.05.2017 року.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст. 539 КПК України заяву засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст. 81 КК України обґрунтовано відмовив у задоволенні його заяви, оскільки засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка довела своє виправлення, характеризується негативно, на виробництві колонії не працевлаштований. Працювати та приймати участь у суспільно - корисній праці не бажає. Заохочень не має. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Перебуває на профілактичних обліках установи "як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних речовин".

Згідно вимог ст.81 КК України обов`язковою вимогою для застосування умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим виправлення шляхом ставлення до праці. Разом з тим, з матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 не працевлаштований.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи на які посилається засуджений в апеляційній скарзі не є підставами для скасування ухвали районного суду і задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду м. Житомира від 09.07.2018 року, щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: