Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/152/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у кримінальному проваджені в суді першої інстанції ОСОБА_12 , захисників обвинувачених ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суботці Знам`янського району, Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 липня 2011 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 31 жовтня 2012 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.1 ст.28 ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч.4 ст.152 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі; за п.п. 6, 9, 10, 12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_10 до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.10.2012 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 вказано рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 14.10.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року, №2046-VIII від 18.05.2017 року), ОСОБА_10 у строк відбуття покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Власівка Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08 серпня 1997 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 20% заробітної плати;

- 01 липня 1998 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України із застосуванням ст.43 КК України за сукупністю вироків остаточно на 1 рік 11 місяців позбавлення волі;

- 13 вересня 2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 21 липня 2008 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 20 травня 2010 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 23 грудня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року вирок змінено, ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. 04 липня 2014 року ОСОБА_11 звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»;

- 12 квітня 2010 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 20 липня 2011 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 2 місяці 23 дні;

- 13 грудня 2012 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст..75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.1 ст.28 ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 вказано рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 14.10.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року, № 2046-VIII від 18.05.2017 року), ОСОБА_11 у строк відбуття покарання зараховано строк його переднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.

На період апеляційного оскарження, термін дії раніше застосованого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - продовжено.

Ухвалено про стягнення солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 - 3547 грн. 40 коп. у рахунок відшкодування завданої внаслідок злочину майнової шкоди. У задоволенні цивільного позову про стягнення на користь ОСОБА_7 моральної шкоди - відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИВ:

У апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та їх особі, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_10 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.357 КК України призначити покарання у виді 3 років обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч.4 ст.152 КК України покарання у виді 15 років позбавлення волі; за п.п. 6, 9, 10, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_10 шляхом поглинення покарань, покарання призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 31.10.2012 року, поглинути покаранням, призначеного за даним вироком та призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_10 на праві власності майна.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 14.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015, №2046-VIII від 18.05.2017) ОСОБА_10 зарахувати в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 14.10.2014 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_13 прокурор просить призначити за ч.1 ст.28, ч.1 ст.357 КК України покарання у виді 3 років обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з і конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_13 призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 14.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015, №2046-VIII від 18.05.2017) ОСОБА_13 у строк відбуття покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 14.10.2014 по день набрання вироком законної сили.

В решті вирок суду першої інстанції, прокурор просить залишити без змін.

Зокрема, прокурор зазначає, що не оспорює правильність висновків суду щодо юридичної кваліфікації дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , доведеності їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, разом з цим вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України, а також положень п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні обвинуваченим остаточного покарання у повній мірі не врахував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будучи раніше неодноразово судимі, вчинили ряд умисних, кваліфікованих, у тому числі особливо тяжких злочинів проти життя, здоров`я та статевої недоторканості особи, свою вину повністю не визнали, в суді давали неправдиві показання, завдану потерпілій матеріальну шкоду не відшкодували.

Таким чином, на думку прокурора, призначене ОСОБА_10 та ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їм на праві власності майна є надто м`яким, несправедливим і таким, що не відповідає принципам законності та індивідуалізації покарання.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі вказує, що резолютивна частина оскаржуваного вироку не відповідає вимогам п.2 ч.4 ст. 374 КК України, оскільки судом не вказано з якого саме часу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 , просить вирок місцевого суду скасувати і на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України провадження у справі закрити, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_11 .

Свої вимоги аргументує тим, що показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також висновки судово-медичних експертиз № 209 від 28.10.2014 року, № 104 від 15.10.2014 року, № 210 від 28.10.2014 року, № 212 від 28 жовтня 2014 року та № 765 від 24.11.2014 року, не мають доказового значення.

Стверджує, що стороною обвинувачення не представлено достатніх та беззаперечних доказів, які б з об`єктивністю свідчили про причетність ОСОБА_11 до розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_20 , а навпаки, на думку сторони захисту, враховуючи презумпцію невинуватості, спростовують причетність ОСОБА_11 до вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у апеляційній скарзі просить скасувати вирок місцевого суду і закрити провадження у справі, у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зокрема зазначає, що показання допитаної в суді потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не були очевидцями даних подій, не можуть підтвердити або спростувати обставини, викладені в обвинувальному акті.

Крім того, захисник вважає, що висновки судово-медичних експертиз № 89, 209, 211 та 776, які покладені в основу обвинувачення, грунтуються на припущеннях щодо можливості приналежності біологічних речовин, виявлених на трупі ОСОБА_20 саме ОСОБА_10 .

Тобто, вказані висновки експертів, на думку сторони захисту, не підтверджують, а навпаки спростовують причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Згідно з вироком, суд встановив, що 11.10.2014 року у період часу з 20 години 40 хвилин до 24 години 00 хвилин ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи удвох в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до території домоволодіння АДРЕСА_3 . Відчинили хвіртку, проникли на територію подвір`я домоволодіння, де ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 всупереч волі ОСОБА_20 завели її в приміщення кімнати будинку, після чого кожен з них наніс потерпілій не менше ніж чотири удари ногами і кулаком рук по тулубу по голові потерпілої, від яких остання впала на підлогу. Умисне нанесення ударів супроводжували вимогою про необхідність передачі їм грошових коштів. Усвідомлюючи реальну небезпеку для свого життя, ОСОБА_20 віддала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мобільний телефон «Samsung» С130 вартість якого становить 197 грн. 40 грн. і банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Продовжуючи заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зв`язали руки ОСОБА_20 , а ОСОБА_10 , обхопив шию потерпілої підшуканим тут же електричним дротом і намотуючи кінці електричного дроту на дерев`яну палку, почав здавлювати шию ОСОБА_20 , що тривало не менше ніж двадцять секунд, від чого остання почала втрачати свідомість. В цей час ОСОБА_11 металевою частиною сапи, яку він знайшов у вказаному будинку, наніс не менше двох ударів по голові ОСОБА_20 . Після цього ОСОБА_10 витягнув з кишені заздалегідь підшуканий ним ніж та під час того, як ОСОБА_11 відтягнув за волосся голову потерпілої, наніс їй не менше двох ударів указаним ножем в шию. Під час нападу ОСОБА_11 , знайшов другий кухонний ніж, яким у такий самий спосіб умисно завдав не менше двох ударів в шию ОСОБА_20 . В результаті завданих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_20 були спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ран середньої третини шиї з пошкодженням середніх та бокових щитопід`язичних зв`язок, пересікання надгортанника, правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження стравоходу, ран в середній третині шиї зліва, рани в середній третині шиї справа, проникаючої в порожнину глотки на рівні з`єднання черпаловидного хряща та першого кільця трахеї, рани в середній третині шиї справа, ран в області лівого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, ран в області середньої третини лівої ключиці, ран в області підборіддя, ран на основній фаланзі 4-го пальця кістки по тильній поверхні, ран на основній фаланзі 2-го пальця правої кістки по долонній поверхні, ран в правій тім`яній області біля середньої лінії голови, смуговидного садна в області шиї в середній третині, крововиливу в лівій навколо очній області, на лівій щоці, на нижній губі зліва, в області підборіддя зліва, в правій поясничній області по боковій поверхні, крововиливів і рани слизової нижньої губи зліва та на слизовій верхньої губи зліва, крововиливів в м`які тканини голови в лівій тім`яній області, в правій тім`яно-потиличній області та лівій лобній області, саден на грудній клітині справа в середній третині по задній поверхні, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 25.11.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Крім того, 11.10.2014 року у період часу з 20 години 40 хвилин до 24 години 00 хвилин ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , перебуваючи удвох в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_20 , під час заволодіння ними за вказаних обставин майном потерпілої, вимагали від неї гроші. Усвідомлюючи реальну небезпеку для свого життя, ОСОБА_20 змушена була повідомити ОСОБА_10 і ОСОБА_11 де вона зберігає належну їй платіжну пластикову картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 видану на її ім`я, зазначивши ПІН-код для використання картки. Після чого ОСОБА_10 і ОСОБА_11 групою осіб, умисно викрали зазначений офіційний документ з метою подальшого таємного викрадення, грошових коштів, з балансового рахунку вказаної картки.

Крім того, 11.10.2014 року у період часу з 20 години 40 хвилин до 24 години 00 хвилин ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , під час заволодіння ним за вказаних обставин майном ОСОБА_20 , скористався раніше спричиненими потерпілій тілесними ушкодженнями та її нездатністю чинити опір, погрожуючи їй подальшим застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_10 роздягнув ОСОБА_20 та всупереч її волі умисно вступив з нею у статеві зносини природнім шляхом. Після зґвалтування потерпілої, ОСОБА_10 свідомо вчинив дії, що спричинили особливо тяжкі наслідки шляхом: здавлювання шиї, нанесення ударів ножем в шию потерпілої, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_20 .

Крім того, 11.10.2014 року у період часу з 20 години 40 хвилин до 24 години 00 хвилин ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи удвох в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_20 , діючи умисно, з метою умисного заподіяння смерті ОСОБА_20 , всупереч волі потерпілої, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 завели її в приміщення кімнати будинку, після чого кожен з них наніс потерпілій не менше ніж чотири удари ногами та кулаком рук по тулубу і в голову потерпілої, від яких остання впала на підлогу. Умисне нанесення ударів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 супроводжували вимогою про необхідність передачі їм грошових коштів. Усвідомлюючи реальну небезпеку для свого життя, ОСОБА_20 віддала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мобільний телефон «Samsung» С130 вартістю 197 грн. 40 грн. і банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Під час перебування в будинку ОСОБА_10 , з метою задоволення статевої пристрасті, скористався тим, що ОСОБА_20 унаслідок раніше спричинених їй тілесних ушкоджень не може чинити опір, погрожуючи їй подальшим застосуванням фізичного насильства, умисно роздягнув ОСОБА_20 і всупереч її волі вступив з потерпілою в статеві зносини природнім шляхом.

Крім того, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , реалізуючи єдиний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_20 , діючи з корисливих мотивів, а також з метою приховати раніше вчинений ними напад з метою заволодіння чужим майном, викрадення офіційного документу, а ОСОБА_10 також з метою приховати зґвалтування ОСОБА_20 , спільно вчинили наступні дії: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зв`язали руки, ОСОБА_20 , а ОСОБА_10 , охопив шию потерпілої підшуканим тут же електричним дротом і намотуючи кінці електричного дроту на дерев`яну палку почав здавлювати шию ОСОБА_20 . Так тривало не менше ніж двадцять секунд, від чого остання почала втрачати свідомість. У цей час ОСОБА_11 металевою частиною сапи, яку він знайшов у вказаному будинку, наніс не менше двох ударів по голові ОСОБА_20 . Після чого ОСОБА_10 витягнув з кишені заздалегідь підшуканий ним ніж та під час того, як ОСОБА_11 відтягнув за волосся голову потерпілої, наніс їй не менше двох ударів указаним ножем в шию. ОСОБА_11 , знайшов інший кухонний ніж, яким у такий самий спосіб умисно завдав не менше двох ударів в шию ОСОБА_20 . З метою захисту життя та здоров`я, а також відвернення ударів, потерпіла хапала руками клинки ножів, однак ОСОБА_10 і ОСОБА_11 долали її опір та продовжували умисно наносити їй тілесні ушкодження.

В результаті спільних дій ОСОБА_10 і ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_20 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ран в області середньої третини шиї з пошкодженням середніх та бокових щитопід`язичних зв`язок, пересікання надгортанника, правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження стравоходу, ран в середній третині шиї зліва, рани в середній третині шиї справа, проникаючої в порожнину глотки на рівні з`єднання черпаловидного хряща та першого кільця трахеї, рани в середній третині шиї справа, ран в області лівого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, ран в області середньої третини лівої ключиці, ран в області підборіддя, ран на основній фаланзі 4-го пальця кістки по тильній поверхні, ран на основній фаланзі 2-го пальця правої кістки по долонній поверхні, ран в правій тім`яній області біля середньої лінії голови, смуговидного садна в області шиї в середній третині, крововиливу в лівій навколо очній області, на лівій щоці, на нижній губі зліва, в області підборіддя зліва, в правій поясничній області по боковій поверхні, крововиливів і рани слизової нижньої губи зліва та на слизовій верхньої губи зліва, крововиливів в м`які тканини голови в лівій тім`яній області, в правій тім`яно-потиличній області та лівій лобній області, саден на грудній клітині справа в середній третині по задній поверхні, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 25.11.2014 року, відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, внаслідок яких настала смерть потерпілої.

Смерть ОСОБА_20 настала від гострої крововтрати і перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням шиї в середній третині, пошкодженням м`яких тканин шиї, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, надгортанника, стравоходу.

Крім того, 11.10.2014 року в період з 20 години 40 хвилин до 24 години 00 хвилин ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи удвох в стані алкогольного сп`яніння, на перехресті провулку Шкільний і вулиці Колгоспна в с. Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області підійшли до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» де умисно з корисливих спонукань вставили банківську картку та знаючи ПІН-код до неї, провели необхідні операції, виконавши транзакцію з видачі готівки, тобто повторно таємно викрали шляхом списання з балансового розрахункового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_20 належні їй грошові кошти на загальну суму 3350 грн. Після чого ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з коштами потерпілої зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, у дебетах думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 та заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисників, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити і заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають за таких підстав.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
При цьому, як вимагає п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
Так, у цій кримінальній справі, встановлено, щообвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , 11 жовтня 2014 року, приблизно з 20.40 год. по 24.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_20 спочатку проникли на територію її домоволодіння, а потім у житловий будинок АДРЕСА_3 , в якому із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_20 заволоділи її майном (мобільним телефоном та банківською карткою) спричинивши ОСОБА_20 тяжкі тілесні ушкодження.
Після цього, досягнувши поставленої мети на заволодіння майном ОСОБА_20 , з метою приховати даний злочин, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 домовились між собою приховати інший злочин шляхом вбивства потерпілої ОСОБА_20 , знищення знаряддя злочинів (ножі, ганчірки з слідами крові потерпілої).
При цьому, ОСОБА_10 , шляхом погроз подавив волю ОСОБА_20 на захист і умисно зґвалтував її природнім шляхом.
Згідно з висновком експерта № 89 від 25.11.2014 року, ОСОБА_20 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ран в області середньої третини шиї з пошкодженням середніх та бокових щитопід`язичних зв`язок, пересікання надгортанника, правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження стравоходу, ран в середній третині шиї зліва, рани в середній третині шиї справа, проникаючої в порожнину глотки на рівні з`єднання черпаловидного хряща та першого кільця трахеї, рани в середній третині шиї справа, ран в області лівого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, ран в області середньої третини лівої ключиці, ран в області підборіддя, ран на основній фаланзі 4-го пальця кістки по тильній поверхні, ран на основній фаланзі 2-го пальця правої кістки по долонній поверхні, ран в правій тім`яній області біля середньої лінії голови, смуговидного садна в області шиї в середній третині, крововиливу в лівій навколоочній області, на лівій щоці, на нижній губі зліва, в області підборіддя зліва, в правій поясничній області по боковій поверхні, крововиливів і рани слизової нижньої губи зліва та на слизовій верхньої губи зліва, крововиливів в м`які тканини голови в лівій тім`яній області, в правій тім`яно-потиличній області та лівій лобній області, саден на грудній клітині справа в середній третині по задній поверхні, які, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент заподіяння, унаслідок яких настала смерть потерпілої.
Смерть потерпілої ОСОБА_20 настала в результаті гострої крововтрати через рану шиї, пошкодженням зовнішніх та внутрішніх сонних артерії від колючих та колючо-ріжучих предметів в результаті дії леза ножа. Тілесні пошкодження на тілі потерпілої утворилися в результаті не менше як 24-х травматичних впливів, від 6-ти травматичних впливів від предмету ріжучих ознак, від 6-ти травматичних впливів від предметів колючо-ріжучих предметів та не менш 12-ти травматичних впливів тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.
Після умисного вбивства ОСОБА_20 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за допомогою викраденої у ОСОБА_20 банківської картки, заволоділи її коштами в сумі 3350, 00 грн., які знаходились на банківському рахунку КБ « Приват Банк»
З огляду на зазначені обставини дії ОСОБА_10 обґрунтовано отримали юридичну кваліфікацію за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ч.1 ст.28, ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене групою осіб; за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням погроз фізичного насильства, що спричинило особливо тяжкі наслідки; за пунктами 6, 9, 10, 12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, поєднаний із зґвалтуванням за попередньою змовою групою осіб; за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ч.1 ст.28, ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене групою осіб; за пунктами 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб; за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Досліджуючи мотив злочинних дій, суд зазначив, що встановлені обставини справи у своїй сукупності з очевидністю вказують на те, що обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_20 та бажали їх настання.
На обґрунтування своїх висновків про винуватість обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд послався на ряд досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі протоколи огляду місця події, слідчих експериментів, висновки судово - медичних експертиз, показання свідків та самих обвинувачених в судовому засіданні, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на спричинення ОСОБА_20 тяжких тілесних ушкоджень та настання смерті останньої внаслідок отримання таких ушкоджень, а доводи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про їх непричетність до вбивства потерпілої ОСОБА_20 , визнані судом безпідставними.

Зокрема, суд у мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказав, що чіткі та послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що саме ОСОБА_10 встромив клинок ножа та перерізав ним шию потерпілої ОСОБА_20 , узгоджуються з висновком експерта, який зазначив про тотожній механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілої ОСОБА_20 , смерть якої настала від гострої крововтрати і перебуває в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями умисно нанесеними клинком ножа, завданих ОСОБА_10 в середню третину м`яких тканин шиї, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, надгортанника, стравоходу.

Крім того, суд зазначив, що результати проведеного з ОСОБА_10 слідчого експерименту, а також виявлені безпосередньо на його куртці плями крові, спростують доводи та викривають ОСОБА_11 в умисному спричиненні ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала її смерть.

Доводи ОСОБА_10 про те, що він у будинок не заходив, потерпілу не ґвалтував, а сліди крові на належному йому одязі і взутті виникли в результаті бійки з ОСОБА_11 , суд розцінив як спосіб захисту та спробу ОСОБА_10 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки сам ОСОБА_11 ці обставини не підтвердив, а висновки експерта про групову належність слідів сперми, беззаперечно підтверджують зґвалтування потерпілої саме ОСОБА_10 .

На спростування позиції обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , кожен з яких в судовому засіданні намагався перекласти провину на іншого, суд в оскаржуваному вироку також зазначив, що обидва не заперечують наявність двох ножів, удавки і сапи. Така велика кількість знарядь вчинення злочину об`єктивно пояснюється тим, що у нанесенні тілесних ушкоджень, у тому числі і двома ножами приймало участь дві особи. Зазначений висновок є логічним, оскільки згодом ОСОБА_10 і ОСОБА_11 разом домовлялись кинути два ножі в найглибший колодязь в селі, тобто ретельно приховати сліди злочину. Припущення захисту, що весь цей перелік знарядь злочину використовував тільки один з обвинувачених не відповідає дійсності, оскільки одній особі не потрібна така кількість знарядь злочину. Крім того викрадені з банкомату грошові кошти ОСОБА_10 і ОСОБА_11 поділили порівну, що свідчить про спільність їх намірів та дій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, вважає їх правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , як і на правильність кваліфікації їх дій.

Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

На спростування доводів апеляційних скаргах захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також висновки експертів № 209, 104, 210, 212, 765 не мають доказового значення, що версія слідства та висновки суду ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів апеляційного суду відмічає.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 13.10.2014 року з фототаблицею в кімнаті домоволодіння ОСОБА_20 , що знаходиться в АДРЕСА_3 крім труп потерпілої ОСОБА_20 , також виявлено і вилучено: виріз з куртки та джинсів ОСОБА_20 , фрагменти електричних дротів чорного кольору, палиці, виріз оббивки з дивану, зіскоб з палиці на подвір`ї, змив з дерев`яного держака сапи (т.1, а.к.п.5-16);

З акту № 5725 від 13.10.2014 року вбачається, що службова собака по залишеним запаховим слідам двічі поспіль, привела від домоволодіння потерпілої-з АДРЕСА_4 , де в домі № 17 постійно мешкає ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.17)

Згідно протоколу огляду місця події від 14.10.2014 року, на порозі та в кімнаті будинку по АДРЕСА_2 , де постійно проживає ОСОБА_11 , виявлено чорні кросівки, чорна куртка з трьома сірими та синіми смугами, з плямами бурого кольору, в які згідно показань свідка ОСОБА_18 , був одягнутий ОСОБА_11 в день вчинення злочину (т. 1 а.к.п.26-27);

Як вбачається з протоколу від 14.10.2014 року, довідки та свідоцтва про смерть, під час огляду трупу на тілі ОСОБА_20 виявлені чисельні садна, різані рани горла. Смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті гострої крововтрати, різаної рани шиї з ушкодженням спинної артерії. Передумовою якого став напад з використанням гострого предмета (т.1, а.к.п.28-29, 30 )

Під час проведення слідчих експериментів 14 та 15 жовтня 2014 року, підозрюваний ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у присутності захисників та понятих, на місці пригоди розказали та показали, як і при яких обставинах вони із застосуванням погроз та фізичного насильства заволоділи банківською карткою та мобільним телефоном ОСОБА_20 , як ОСОБА_10 зґвалтував ОСОБА_20 , як, чим і куди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наносились удари потерпілій (т.2, а.к.п.58-60, 75-78)

Згідно протоколу від 14.10.2015 року, з колодязя, який розташований по вул. Зелена в с. Суботці, навпроти домоволодіння №4, на який вказав ОСОБА_10 , в ході слідчого експерименту, у присутності понятих був вилучений кухонний ніж з пластмасовою чорною ручкою, загальною довжиною 24,5 см, довжина леза 14 см. (т.2 а.к.п.61);

Як вбачається з протоколу від 15.10.2015 року, під час огляду квартири по АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_10 , було виявлено спортивну кофту синього кольору з білими смугами та з плямами крові на рукавах, чорні спортивні штани та кросівки синього кольору (т.2 а.к.п.84-85).

Таким чином, матеріали кримінальної справи свідчать про те, що працівниками СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області, оперативно, шляхом встановлення особи потерпілої ОСОБА_20 , механізму утворення та причини смерті, а також шляхом встановлення основних фігурантів та знарядь, злочин фактично було розкрито «по гарячих слідах»

Тобто, ще на початковій стадії розслідування, у передбаченому законом порядку, були зібрані та процесуально зафіксовані об`єктивні дані, які прямо вказували на причетність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до нападу та умисного вбивства потерпілої ОСОБА_20 .

При цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 самі, у присутності захисників ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , у тому числі під час їх одночасного допиту, у деталях розповіли про всі обставини цього злочину і по суті зізнались у скоєному ( т.2 а.с. 87-90).

У подальшому, після направлення справи в суд, у ОСОБА_10 виникла версія про те, що всі первісні, тобто зізнавальні покази він давав під примусом з сторони працівників міліції, що під час проведення слідчих експериментів йому підказували, що він у будинок не заходив і чекав весь час на вулиці, що ОСОБА_11 , який по дорозі вул. Зеленої, викинув ніж у колодязь і передав йому мобільний телефон та банківську карту, про вбивство ОСОБА_20 йому нічого не розповідав.

ОСОБА_11 у свою чергу також придумав версію про те, що він ніяких ударів ножем та сапою ОСОБА_20 не наносив і її не душив, що це ОСОБА_10 спочатку зґвалтував, а потім тримаючи голову ОСОБА_20 за волосся наніс не менше двох ударів ножем в шию ( т.4 а.с. 96).

Після скасування апеляційним судом попереднього вироку від 05 січня 2016 року, судом вжито заходів щодо перевірки та прийняття прокуратурою Кіровоградської області процесуального рішення щодо заяви ОСОБА_10 про застосування недозволених методів слідства ( т.6 а.с. 15).

Так, за результатами розгляду кримінального провадження, внесеного 21 березня 2017 року до ЄРДР за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України по заяві ОСОБА_10 , постановою слідчого ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_23 від 30 травня 2017 року, дане кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з відсутністю у діях працівників Знам`янського МВ УМВС складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 125, 126, 127 КК України.

Постанова слідчого прокуратури про закриття справи вручена ОСОБА_10 28 грудня 2017 року, в апеляційному порядку ОСОБА_10 не оскаржувалась і набрала законної сили ( т.6 а.с. 15, т.7 а.с. 17-20, 33-37, 42)

Таким чином, доводи ОСОБА_10 про застосування до нього недозволених методів слідства, дача показань під тиском та примусом, а ОСОБА_11 про те, що він не наносив ударів ножем та сапою потерпілій в область голови та шиї, обгрунтовано визнані судом неприйнятними, а по суті спростованими.

Зокрема у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, суд зазначив, що ОСОБА_10 висловив судження про ймовірне застосування до нього незаконних методів слідства з боку працівників міліції. Такі припущення мають загальний і неконкретизований характер, що унеможливлює здійснення перевірки за предметною ознакою та колом службових осіб. Всупереч припущень обвинуваченого, з матеріалів провадження вбачається, що досудове розслідування у вказаному провадженні проводилось з додержанням вимог КПК України, усі покази обвинувачені надавали добровільно, вони фіксувалися у відповідних протоколах, з якими знайомились і підписували їх учасники, ні фізичного, ні психологічного тиску з боку працівників міліції до них не здійснювалось та про це жоден з підозрюваних при проведенні слідчих дій не вказував. В протоколах слідчих дій відсутні заяви і клопотання про порушення закону щодо них. За таких умов слід відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про визнання недопустимим доказів, - слідчих експериментів з участю підозрюваних.

Крім того, суд вказав, що не заслуговують на увагу і припущення ОСОБА_10 про можливі підказки працівниками міліції під час проведення слідчого експерименту з його участю, так-як до цієї слідчої дії всім учасникам (підозрюваному, захиснику і понятим) були роз`яснені їх права та обов`язки. Жоден з них після складання протоколу не доповнив зміст слідчої дії, не вніс зауважень чи клопотань до протоколу. Таким чином зафіксовані в цьому протоколі факти, є наслідком виключно добровільного волевиявлення ОСОБА_10 . Суд переконаний, що ОСОБА_10 не підказували, оскільки він з власної ініціативи зазначав місця вчинення злочинів, що співпадали з виявленими слідами крові, вказував послідовність, характер ударів та знаряддя злочину, а саме: ножі, удавку, сапу. Достовірність перерахованого ним розвитку подій підтвердив і судовий експерт після проведення спеціальних досліджень. Крім того, обвинувачені примусили потерпілу назвати їм пін-код, потім зняли кошти з банкомата, у той час як працівники міліції послідовність цифр коду підказати на той час не могли, оскільки не знали про вчинені злочини. Це є переконливим доказом що ОСОБА_10 не примушували і не підказували.

Також суд зазначив, що під час слідчого експерименту ОСОБА_10 поводив себе невимушено, зазначив яку марку цигарок він палив, там же на відеозапису, ОСОБА_10 в будинку чітко вказав на залишений ним недопалок. Також розповів, що ламав пластикову картку і викинув. Згодом його інформація повністю була підтверджена знайденими фрагментами картки на місці, яке він безпосередньо вказав. Таким чином відсутні передумови ставити під сумнів і правдивість повідомлених ним обставин вчинених ними злочинів під час слідчого експерименту проведеного з участю двох понятих, експертів, захисника підозрюваного, тощо.

Колегія суддів, також звертає увагу на те, що дійсно потерпіла ОСОБА_7 , свідки сторони обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , не були очевидцями подій, які відбувались в будинку ОСОБА_20 , про те їх показання підтверджують, що 11 жовтня 2014 року після 20.00 год. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були разом, ОСОБА_11 перед цим вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , був одягнутий у спортивний костюм та кросівки темного кольору.

А свідок ОСОБА_14 , яка безпосередньо виявила труп ОСОБА_20 з явними ознаками насильницької смерті, чітко описала де саме, в якому положенні та в якому стані знаходилось тіло ОСОБА_20 .

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 12 жовтня 2014 року телефон її сестри ОСОБА_20 був вимкнутий, а 13 жовтня 2014 року коли вона прийшла до сестри, до двері будинку були зачинені.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 89 від 25.11.2014 року, на тілі ОСОБА_20 зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді ран в області середньої третини шиї з пошкодженням середніх та бокових щитопід`язичних зв`язок, пересікання надгортанника, правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, зовнішньої та внутрішньої сонної артерії справа, пошкодження стравоходу, ран в середній третині шиї зліва, рани в середній третині шиї справа, проникаючої в порожнину глотки на рівні з`єднання черпаловидного хряща та першого кільця трахеї, рани в середній третині шиї справа, ран в області лівого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, ран в області середньої третини лівої ключиці, ран в області підборіддя, ран на основній фаланзі 4-го пальця кістки по тильній поверхні, ран на основній фаланзі 2-го пальця правої кістки по долонній поверхні, ран в правій тім`яній області біля середньої лінії голови, смуговидного садна в області шиї в середній третині, крововиливу в лівій навколоочній області, на лівій щоці, на нижній губі зліва, в області підборіддя зліва, в правій поясничній області по боковій поверхні, крововиливів і рани слизової нижньої губи зліва та на слизовій верхньої губи зліва, крововиливів в м`які тканини голови в лівій тім`яній області, в правій тім`яно-потиличній області та лівій лобній області, саден на грудній клітині справа в середній третині по задній поверхні, які, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент заподіяння, унаслідок яких настала смерть потерпілої. Смерть потерпілої ОСОБА_20 настала в результаті гострої крововтрати через рану шиї, пошкодженням зовнішніх та внутрішніх сонних артерії від колючих та колючо-ріжучих предметів в результаті дії леза ножа. Тілесні пошкодження на тілі потерпілої утворилися в результаті не менше як 24-х травматичних впливів, від 6-ти травматичних впливів від предмету ріжучих ознак, від 6-ти травматичних впливів від предметів колючо-ріжучих предметів та не менш 12-ти травматичних впливів тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (т.1, а.к.п. 58-66)

Згідно висновку експерта №89 від 04.12.2014 року, тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_20 могли виникнути при обставинах, на які вказують ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у протоколах слідчих експериментів (т.1, а.к.п. 72-73);

Згідно висновку експерта №760 від 21.11.2014 року, на зіскобі з палиці, виявленої на місці події, знайдено кров людини, яка може належати потерпілій ОСОБА_20 (т.1 а.к.п. 156-158)

У висновку експерта №761 від 21.11.2014 року вказано про те, що кров людини на держаку сапи, виявленої на місці події, за груповою приналежністю може належати потерпілій ОСОБА_20 (т. 1, а.к.п.148-149);

Згідно висновку №764 від 21.11.2014 року, експертом зазначено про те, що на куртці та кросівках підозрюваного ОСОБА_11 знайдена кров людини групи ОаВ, яка може походити від потерпілої ОСОБА_20 (т.1, а.к.п. 192-194);

Як вбачається з висновку експерта №765 від 24.11.2014 року, кров потерпілої ОСОБА_20 належить до групи ОаВ за ізосерологічною системою АВО, на спортивних штанах підозрюваного ОСОБА_11 знайдено кров людини, при визначенні групової належності в цьому об`єкті виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи ОаВ. Таким чином кров на штанах може походити від потерпілої ОСОБА_20 ; (т.1, а.к.п. 202-204);

Згідно висновку експерта №776 від 21.11.2014 року, в мазках і тампоні з вмістом піхви трупа ОСОБА_20 знайдена сперма, що змішана з кров`ю. При визначенні групових антигенів в слідах на тампоні виявлено антиген А і Н. Антиген Н який властивий організму потерпілої може походити як за рахунок піхового секрету та крові самої потерпілої, так і за рахунок присутньої в тампоні сперми. Антиген А не властивий організму потерпілої, може походити лише за рахунок сперми чоловіка, якому цей антиген властивий, при цьому чоловік має належати до категорії осіб - видільників властивих їм антигенів. Таким чином з огляду на викладене, походження сперми в тампоні піхви можливе або від одного чоловіка групи Ав (при скоєнні статевого акту одною особою), або сліди утворені від змішування сперми двох (чи більше) осіб з групами крові ОаВ та Ав. Тобто, з огляду на групову належність, крові підозрюваних, сперма в тампоні з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_20 може належати одному ОСОБА_10 , або ж у поєднанні з ОСОБА_11 , а одному ОСОБА_11 сперма належати не може (т.2, а.к.п.12-14);

Згідно висновку експерта № 294 від 10.12.2014 року, рани шиї на тілі ОСОБА_20 могли бути спричинені одним екземпляром предмета, з колючо-ріжучими властивостями, який має плоску форму, односторонню заточку клинка, обух П-подібної форми, затуплене або дефектне вістря, найбільшу ширину зануреної частини клинка близько 13 мм. Додаткові складові рани на ділянці шкіри №3 у вигляді множинних розрізів шкіри мають ознаки не менш ніж дев`яти впливів предмета, який володіє ріжучими властивостями та має гострий край - лезо. Переважне направлення ріжучих впливів - в горизонтальній площині, зліва на право, рана на ділянці шкіри тім`яної області голови є результатом дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яка діяла під кутом до поверхні шкіри (т.3, а.к.п.103-117);

Згідно з висновком експерта № 332 від 15.12.2014 року, дві рани на ділянці шкіри шиї трупа Зеленгур №1 і №2, а також основна складова рани на ділянці шкіри шиї №3 могли бути спричинені клинком наданого для проведення експертизи кухонного ножа або іншим предметом з подібними конструктивиними особливостями (т. 3, а.к.п.93-101).

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що показання потерпілої та вказаних свідків у сукупності з іншими вищевказаними письмовими доказами, підтверджують обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у розбійному нападі на ОСОБА_20 , її зґвалтування ОСОБА_10 , вбивстві ОСОБА_20 , заволодінні її мобільним телефоном, картки та коштів з банківського рахунку.

Доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та допустимих доказів, які з об`єктивністю свідчили про винуватість ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає неприйнятними і такими, що спростовується вищевказаними письмовими доказами та показаннями свідків, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно зазачив в оскаржуваному вироку.

Призначаючи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 остаточного покарання, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до ст.50 та ст.65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, їх особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема вказав, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вчинили: умисні, закінчені, корисливі; середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі злочини, об`єктом посягання яких є життя і здоров`я, а також майно потерпілої.

Внаслідок таких дій настали тяжкі наслідки-смерть потерпілої ОСОБА_20 .

Крім того, ОСОБА_10 вчинив злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості ОСОБА_20 .

Характеризуючи їх особи, суд також зазначив, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 раніше неодноразово судимі за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не погашені. За місцем проживання ОСОБА_10 характеризується негативно (т.2 а.к.п.238), схильний до зловживання спиртних напоїв, протягом 2014 року неодноразово порушував громадський порядок. За місцем проживання ОСОБА_11 характеризується посередньо (т.2 а.к.п.226), звільнився з місць позбавлення волі за три місяці до вчинених злочинів. На обліках у лікарів: нарколога і психіатра, обвинувачені не перебувають; осудні, не потребують застосування примусових заходів медичного характеру. Без утриманців, сімей не створили, працездатні, але тривалий час не мають законного джерела доходу/заробітної плати.

Обставини, що пом`якшують обвинуваченим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 покарання, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 злочинів в стані алкогольного сп`яніння, та щодо особи похилого віку - потерпілої ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи, характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої, тяжких та особливо тяжких злочинів, які посягають, у тому числі на життя, здоров`я, статевої свободи та недоторканості особи, в результаті яких настала смерть потерпілої ОСОБА_20 , негативних характеризуючи даних про ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , наявність обтяжуючих та відсутність пом`якшуючих обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , як особи представляють суспільну небезпеку, а тому їх виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене ОСОБА_10 остаточне покарання, за сукупністю злочинів та вироків ( ст.70 та ст. 71 КК ) у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення ОСОБА_10 остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, колегія суддів не вбачає.

Також, погоджується колегія суддів з видом та розміром призначеного покарання ОСОБА_11 і порушень вимог ст. 421 КПК України не вбачає, оскільки попередній вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 січня 2016 року, яким ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, був скасований з призначенням нового судового розгляду, у тому числі за апеляційною скаргою прокурора, який оскаржував вказаний вирок і в частині призначеного обвинуваченим покарання, внаслідок його м`якості, при цьому апеляційна скарга прокурора була задоволена частково.

Таким чином, підстав для скасування законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що просять захисники у своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції положень ч.5 ст.72 КК України, яке виразилось, у тому, що суд у резолютивній частині вироку не вказав з якого саме часу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення.

З урахуванням імперативної вимоги кримінального закону, колегія суддів, вважає необхідним привести зміст вироку відповідно до вимог ч.4 ст. 374 КК України та конкретизувати саме з якого часу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зараховується строк їх переднього ув`язнення у строк відбування покарання ( ч.5 ст. 72 КК України), оскільки у вироку суд вказав лише дату, з якої обчислюється початок строку відбування покарання.
Таким чином, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року, № 2046-VIII від 18.05.2017 року), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у строк відбуття покарання слід зараховувати строк їх попереднього ув`язнення, а саме з 14 жовтня 2014 року по 20 лютого 2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим вирок місцевого суду саме в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному проваджені в суді першої інстанції ОСОБА_12 - задовольнити частково, апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 0001521 стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - змінити в частині зарахування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року, № 2046-VIII від 18.05.2017 року), ОСОБА_10 у строк відбуття покарання, призначеного за даним вироком, зараховувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 жовтня 2014 року по 20 лютого 2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ст.72 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №838-VIII від 26.11.2015 року, № 2046-VIII від 18.05.2017 року), ОСОБА_11 у строк відбуття покарання, призначеного за даним вирком зараховувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 жовтня 2014 року по 20 лютого 2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вказаний вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда стосовно стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4