Постанова
Іменем України

12 лютого 2019року

м. Київ
справа № 658/3862/16-к
провадження № 51- 3433км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу: 15 грудня 2008 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 21 лютого 2014 року звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 13 листопада 2016 року, о 17.15 год., знаходячись біля будинку №34 на вул. Мелітопольській у м. Каховка Херсонської області, повторно, умисно, незаконно заволодів мопедом марки«Honda Dio» червоного кольору, вартістю 5500 грн, що належить ОСОБА_7 . Указаний мопед незаконно перемістив за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , а 15 листопада 2016 року перемістив його до магазину «Торгівельний дім», розташованого по вул. Мелітопольській у м. Каховка Херсонської області.
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2017 року вирок Каховського міськрайонного Херсонської області від 19 січня 2017 року в частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про його особу, через надмірну суворість. Зокрема, засуджений вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції із застосуванням ст. 69 КК було співмірним вчиненому, необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому, апеляційним судом не було враховано те, що засуджений має на утриманні неповнолітнього сина та батьків похилого віку, а також те, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Вказує, що порушено його право на захист.
У касаційній скарзі прокурор порушував питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону.
Втім, до початку розгляду кримінального провадження у суді касаційної інстанції, прокурор, який подав касаційну скаргу, відмовився від своєї касаційної скарги, керуючись положеннями ст. 432 КПК (ВХ №5927/0/170-18 від 05.10.2018), у зв`язку з чим його касаційна скарга не розглядається.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор просив залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а судове рішення без зміни, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Мотиви Суду
Заслухавши учасників провадження та перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені у касаційній скарзі, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Покарання буде справедливим, якщо воно відповідає зазначеним нормам кримінального закону, в тому числі й щодо вирішення питання про застосування положень ст. 69 КК та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
За змістом ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до ч. 1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без зміни; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За змістом п. 4 ч. 1 ст.408 КПК апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у випадках, коли при цьому не погіршується становище засудженого, та скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 1 ст. 420 КПК.
Скасовуючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , апеляційний суд постановив свій вирок, яким обрав засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Колегія суддів вважає, що з урахуванням конкретних обставин провадження обране судом покарання є справедливим.
Ухвалюючи свій вирок у частині призначення ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знову вчинив умисний тяжкий злочин, а також інші обставини. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність застосування судом першої інстанції положень ст. 69 КК.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення права на захист не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження та спростовуються наступним.
Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює так право на захист.
Відповідно до статті 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення його права на захист є безпідставними, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених органами досудового розслідування, судами першої та апеляційної інстанцій, у кримінальному провадженні не виявлено, законних підстав для скасування постановлених щодо засудженого ОСОБА_6 судових рішень за доводами касаційної скарги останнього щодо порушення права на захист Верховний Суд не убачає.
Апеляційний розгляд проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскарженого судового рішення, не встановлено. За таких обставин, касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3