ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6508/18 Номер провадження 11-сс/814/31/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
22 січня 2019 року м. Полтава
Я , суддя Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , за результатами апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора прокуратури Полтавської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , стосовно якого вирішується питання про екстрадицію до Французької республіки, висловлюю окрему думку.
Так, 22 січня 2019 року залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора прокуратури Полтавської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , стосовно якого вирішується питання про екстрадицію до Французької Республіки залишено без змін.
Вважаю , що рішення колегії суддів апеляційного суду є помилковим і суперечить положенням кримінального процесуального закону.
Відповідно наданих Департаментом Інтерполу та Європолу документів, ОСОБА_5 є громадянином РФ , розшукується на підставі ордеру на арешт , виданого 02.12.2015 року виправним судом м. Страсбург , за фактом крадіжки, вчиненої групою осіб та за участь в організації зловмисників з метою підготовки правопорушення , що карається позбавленням волі на строк від п`яти років. Рішенням трибуналу вищої інстанції Страсбурга від 02.09.2015 року ОСОБА_5 засуджено до 3 років позбавлення волі по справам: участь в організації зловмисників з метою підготовки правопорушення , що карається п`ятьма роками позбавлення волі. Цим же рішенням надано дозвіл на арешт ОСОБА_5 та останнього оголошено у розшук.
Після надходження запиту на екстрадицію ОСОБА_5 , останньому неодноразово обирався запобіжний захід у виді екстрадиційного арешту у межах строків визначених КПК. Загальний строк тримання ОСОБА_5 під вартою спливав 17.11.2018 року. Цей факт дійсно не заперечується всіма учасниками судового розгляду.
16.11.2018 року Заступник прокурора Полтавської області звернувся до слідчого судді із зазначеним вище клопотанням. Розгляд зазначеного клопотання відбувся 19.11.2018 року.
Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді , останній прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання заступника прокурора Полтавської області фактично лише з процесуальних підстав: встановлення факту , що на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 вже не перебував під вартою , а звільнений у зв`язку із закінченням максимального строку екстрадиційного арешту та факту його звернення до УДМС з метою отримання статусу біженця.
Проте, з таким висновком слідчого судді, із яким погодилась колегія суддів , не можна погодитись.
Прослідковуючи хронологію дій у вказаному судовому провадженні слід звернути увагу , що клопотання прокурора було подано в той час , коли ОСОБА_5 ще перебував під вартою , тобто із дотриманням положень КПК.
Дійсно слід погодитись із тим фактом , що розгляд клопотання відбувся коли вже ОСОБА_5 був звільнений з-під варти.
Вказана ситуація дійсно є нетиповою і її вирішення нібито не становить жодних складнощів , якщо формально виходити із положень КПК.
Водночас слід відмітити , що статтею 585 КПК України передбачено можливість застосування запобіжного заходу , не пов`язаного із триманням під вартою , для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.
Вказана норма дійсно не регламентує порядок звернення із клопотанням, його форму , вимоги до його змісту тощо.
Водночас , слід звернути увагу , що в клопотанні заступника прокурора Полтавської області із яким він звернувся в період перебування ОСОБА_5 під вартою відповідно до положень КПК , із чим погоджуються всі учасники судового розгляду , наведені в тому числі і підстави для застосування до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.
Вирішуючи вказану ситуацію слідчий суддя , на моє переконання , мав би розглянути доводи клопотання і за їх підтвердження задовольнити його частково і не змінювати запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , а обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Якщо ж слідувати позиції слідчого судді і встановлення ним під час розгляду 19.11.2018 року клопотання заступника прокурора Полтавської області факту звільнення ОСОБА_5 з під варти ще 17.11.2018 року , він мав би формально залишити вказане клопотання без розгляду. Проте , слідчий суддя вдався до встановлення фактичних обставин у справі і в той же час як підстави для відмови у задоволенні клопотання навів лише формальні підстави: звільнення з -під варти та звернення до УДМС. Вказані суперечності у висновках слідчого судді викликають сумнів щодо законності судового рішення.
Варто також звернути увагу , що не зважаючи на скасування ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року наказу Міністерства юстиції України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 до Французької Республіки для виконання вироку суду , процедура екстрадиції триває.
На вказані обставини не звернула увагу і колегія суддів апеляційного суду.
Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_2