Номер провадження: 11-сс/785/1807/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004130 від 24 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року було задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 години 50 хвилин 23 грудня 2018 року без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю за місцем фактичного проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не зазначив обставини, на підставі яких він дійшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину.

- слідчим суддею належно не обґрунтовано те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного;

- застосований до підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим.

Заслухавши доповідь головуючого судді, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме в тому, що він 15 жовтня 2018 року, близько 07:00 години разом з ОСОБА_10 , перебували біля будинку №1-б по проспенкту Адміральському в м.Одесі та побачили ОСОБА_11 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та лежала на землі. У вказаних осіб виник єдиний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті шляхом вступу у статеві відносини з ОСОБА_11 .

Достовірно знаючи про те, що ОСОБА_11 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, тобто перебуває у безпорадному стані на не зможе чинити фізичний опір вказаним особам, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 шляхом підтримання потерпілої за руки, а в подальшому взявши її на плече, перенесли до підвального приміщення, розташованого на території колишнього військового містечка по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, ОСОБА_8 придбав у магазині, який розташований неподалік, засоби контрацепції, а саме презервативи, та разом із ОСОБА_10 зв`язали руки потерпілій резинкою за спиною та утримуючи руками ступні ніг, тобто застосовуючи фізичне насилля, щоб остання не змогла чинити їм опір, роздягли її та по черзі кожний, вступили з нею в статеві відносини, шляхом введення статевого члену у піхву. ОСОБА_11 , задовольнив при цьому свою статеву пристрасть.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23 жовтня 2018 року; протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 25 жовтня 2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування, під час якого до підозрюваного обирався запобіжний захід, цих доказів було достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.152 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 є громадянином Республіки Молдова, на території України не зареєстрований та не має постійного місця проживання.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що на утриманні у ОСОБА_8 знаходиться його цивільна дружина та малолітня дитина, оскільки підозрюваний до затримання ніде не працював, а отже і не мав джерел доходу.

Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 та був вчинений групою осіб із застосуванням фізичного насильства до потерпілої, яка знаходилась у безпорадному стані, апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Всі вищевикладені обставини в сукупності характеризують особу ОСОБА_8 виключно з негативної сторони.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги пояснення прокурора про те, що на теперішній час проводяться слідчі дії направленні на встановлення причин смерті ОСОБА_11 та у разі встановлення, що її смерть настала в результаті насильницьких дій, то виникне необхідність перевіряти причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст.115 КК України.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно вдасться до спроб залишити територію м.Одеси та Одеської області та уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин, що йому інкримінується був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілих.

Разом з тим під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 повідомила апеляційному суду про те, що працівники поліції під час затримання та проведення слідчих дій застосовували до підозрюваного ОСОБА_8 заходи фізичного впливу, в результаті яких підозрюваному були завдані тілесні ушкодження.

Частиною 6 ст.206 КПК України встановлено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З огляду на викладені вимоги кримінального процесуального закону апеляційний суд вважає за необхідне доручити прокурору процесуальному керівнику у кримінальному провадженні забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та провести дослідження фактів, викладених в усній заяві захисника ОСОБА_7 про незаконні дії працівників поліції.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 години 50 хвилин 23 грудня 2018 року без визначення розміру застави залишити без змін.

Відповідно до ч.6 ст.206 КПК України доручити прокурору процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0004130 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та провести дослідження фактів застосування відного нього заходів фізичного впливу з боку працівників поліції, викладених в усній захисника ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3