ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/245/19 Справа № 180/2569/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.11.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року клопотання слідчого Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , було задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 18 березня 2019 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, має підозри у вчиненні інших корисливих злочинах, тому наявні ризики вчинення останнім дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слід обрати йому запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Марганецького міського суду від 30.01.2019 року про застосування скасувати, постановити нову ухвалу, якою в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчим суддею обґрунтовано не зазначено, чому до підозрюваного не може бути застосовано домашній арешт та особисте зобов`язання, не зазначений розмір грошової застави. Вважає, що ризики, зазначені у клопотанні слідчого, відсутні або низькі, а підозра, пред`явлена ОСОБА_7 , необгрунтована. Крім цього вказує, що на утриманні у його підзахисного перебуває батько - інвалід 1 групи, який потребує постійного стороннього догляду.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, що апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зважаючи на наступне.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.
З наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.
Також є правильним висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що знайшло своє підтвердження як в суді першої так і апеляційної інстанцій, і що цим ризикам не можна запобігти у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя належним чином врахував вагомість вказаних вище доказів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованих злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, має підозри у вчиненні інших корисливих злочинах, не має захворювань, які б виключали застосування такого виду запобіжного заходу, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з рішенням слідчого судді щодо не визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, при застосуванні тримання під вартою.
В силу ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Кримінальним процесуальним законом передбачено виключення з вказаного правила, а саме: слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (ч. 4 ст. 183 КПК України).
Обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, під час апеляційного провадження не встановлено, як і не зазначено в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням застави в достатньому розмірі.
При вирішенні питання про розмір застави, колегія суддів керується положеннями ст. 182 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 березня 2019 року включно.

Встановити ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3