Справа № 643/2147/19
Провадження № 1-кс/643/1023/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2019 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000732 від 12.02.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працює, є інвалідом 3 групи, в силу ст. 89 не судимий, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 12.02.2019, приблизно о 10:00, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, знаходячись на кухні загального використання за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з сусідом ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відчуваючи особисту неприязнь до останнього, маючи злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, взяв в праву руку ножиці, після чого, з метою позбавлення життя ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, утримуючи ножиці в правій руці зі значною силою наніс один удар вістрям ножиць в життєво важливий орган, а саме в ліву частину грудної клітини потерпілого, який в цей же день з отриманими тілесними ушкодженнями доставлений лікарями екстреної медичної допомоги до Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева», де йому надана медична допомога та збережене життя.

12.02.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінченого замаху на умисне вбивство, тобто закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Підозра, як зазначає слідчий, обґрунтована зібраними на даний час доказами, а саме даними, зафіксованими в протоколі огляду місця події від 12.02.2019, під час проведення якого за місцем мешкання ОСОБА_8 виявлено та вилучено, крім іншого, ножиці канцелярські з ручками блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору; довідкою лікаря від 12.02.2019, згідно якої у потерпілого встановлений діагноз: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, гемопневмоторакс; показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Посилаючись на підозру ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, слідчий вказує на наявність ризиків переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого чи свідків, з якими ще не проведено всіх необхідних слідчих дій, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел заробітку.

З метою запобігання вказаним ризикам слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В суді прокурор підтримав заявлене клопотання, пославшись на викладені в ньому доводи.

Підозрюваний обставини кримінального правопорушення, викладені в клопотанні, не заперечував, разом з тим зазначив, що завдав потерпілому удар ножицями здійснюючи свій захист, так як потерпілий безпричинно почав його бити, повалив на підлогу та продовжував завдавати тілесні ушкодження. Враховуючи, що наміру переховуватись від слідства, вчиняти інші злочини чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не має, просив не обирати йому запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник зазначив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на вбивство не обґрунтована. Кваліфікація скоєного, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, які свідчать про оборону підозрюваного від протиправних дій потерпілого, не є правильною. Враховуючи особистість ОСОБА_6 , який є інвалідом 3-ї групи, має постійне місце проживання, а також фактичні наслідки вчиненого злочину, захисник заперечував щодо наявності перелічених слідим ризиків та просив застосувати до підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Встановлені на даний час обставини кримінального правопорушення дають суду привід для сумніву щодо вірної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, так як дана кваліфікація ґрунтується виключно на наслідках кримінального правопорушення, якими є завдання потерпілому проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва. При цьому зміст пред`явленої підозри не містить відомостей про те, що саме потерпілий першим завдав удар в обличчя ОСОБА_6 та в наступному наніс останньому множинні удари, наслідком чого й стала протиправна поведінка підозрюваного, що підтверджується як показаннями потерпілого, так і свідків. З погляду на це підозру, пред`явлену ОСОБА_6 , не можна вважати цілком обґрунтованою.

Разом з цим, необґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 злочині на даний момент не може сприйматись як беззаперечна підстава для відмови у задоволенні клопотання, так як ступінь доведеності підозри на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, а встановлення того, вчинила чи не вчинила особа інкриміноване їй кримінальне правопорушення, його вірна кваліфікація є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Отже, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, як зазначено вище, має враховувати як обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, так і наявність певних ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, репутацію, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Аналізуючи наявність перелічених прокурором ризиків в сукупності з обставинами кримінального правопорушення, станом потерпілого, який після вчинення злочину дав змістовні показання щодо його обставин та особистістю підозрюваного можна дійти висновку, що не всі з зазначених прокурором ризиків існують.
Так, прокурор посилається на ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовуючи суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини у вчиненні інкримінованого злочину, особистістю підозрюваного, який не працевлаштований, законних джерел доходу не має, відсутністю міцних соціальних зв`язків, проте останній в силу ст. 89 КК України не судимий, в останнє був засуджений у 2006 році, при цьому в минулому до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з матір`ю, сестрою та племінницею, дані про ведення асоціального способу життя за місцем реєстрації відсутні, є інвалідом 3-ї групи через захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, отримує відповідну пенсію. Тобто, казати про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків в місті постійного проживання, законного джерела доходу та схильність до вчинення злочинів не можна, а виключно суворість передбаченого покарання не є підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Не можна казати й про існування ризику знищення або переховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як під час огляду місця події виявлені та вилучені відповідні речі, а саме знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одяг потерпілого, що має сліди його вчинення.

Разом з тим, враховуючи, що підозрюваний та потерпілий, а також свідки вчиненого кримінального правопорушення є сусідами, повністю виключити ризик незаконного впливу підозрюваного на останніх не можна, проте недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання даному ризику прокурором, на думку суду, не доведена.
Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000732 від 12.02.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 цілодобово;

-заборони спілкуватись з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2019 року о ________ годині.