Справа № 128/1782/17
Провадження №11-кп/801/333/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

цивільного позивача ОСОБА_7

представника цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ТОВ «ВестінтерПартс» - ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001658 за апеляційною скаргою представника цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2018, яким засуджено

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі ст. 1 «є» ЗУ «Про амністію у 2016 році» на підставі акту амністії.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ТОВ «ВестінтерПартс», за участю третіх осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78 120 грн.

Позов ОСОБА_12 до ТОВ «ВестінтерПартс», за участю третіх осіб ОСОБА_10 , ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 72 096, 13 грн. задоволено частково.

Стягнено з ТОВ «ВестінтерПартс» на користь ОСОБА_12 20 176,13 грн. матеріального збитку.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції встановлено, що 05.12.2016 близько 10:00 год. водій ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volvo FH 440», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Вінниця, в районі 345 км, в порушення вимог п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху виконував маневр повороту ліворуч по ходу свого руху та з необережності допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 211183», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Хмельницький.
Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 211183» ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

ОСОБА_7 заявив цивільний позов до ТОВ «ВестінтерПартс», за участю третіх осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78 120 грн., розмір якої дорівнював встановленій висновком експерта від 08.02.2017 ринковій вартості транспортного засобу, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди вартість відновлювальних робіт перевищувала дану суму.

Вказаним автомобілем ОСОБА_7 керував на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який фактично на той час був власністю ОСОБА_11 . Власником ж автомобіля «Volvo FH 440», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_10 , є ТОВ «ВестінтерПартс», де останній працює починаючи з 05.08.2013.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд першої інстанції відмітив, що власником транспортного засобу «ВАЗ 211183» д.н.з. НОМЕР_3 , є згідно свідоцтва про транспортний засіб ОСОБА_11 . Доказів купівлі-продажу вказаного автомобіля ОСОБА_7 , суду не подано.

Також суд керувався тим, що у відповідності до ст.328 ЦК України, саме з набуттям права власності пов`язується виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, а отже і права на відшкодування шкоди завданої майну у відповідності до ст. 22 ЦК України, а тому у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 було відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестінтерПартс», за участю третіх осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78 120 грн. відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Представник цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 подала до суду апеляційну скаргу на вирок, у якій просить скасувати вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2018 в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким задовільнити цивільний позов в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що у свою чергу призвело до безпідставної відмови у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 .
На думку представника, речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Представник цивільного відповідача ТОВ «Вестінтерпартс» - ОСОБА_9 подала на апеляційну скаргу заперечення та просила її залишити без задоволення, оскільки суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність доказів купівлі-продажу транспортного засобу ОСОБА_7 . Також звертає увагу, що продаж транспортного засобу, який має ідентифікаційний номер, передбачає оформлення договору та отримання свідоцтва про його реєстрацію. Однак, ні його ні іншого документу на підтвердження правомірності володіння транспортним засобом (договору або довіреності) апелянтом не надано, а факт спричинення шкоди ОСОБА_7 не доведено.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, цивільного позивача та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати вирок суду в частині цивільного позову, представника цивільного відповідача, яка просила відмовити у задоволення апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу частково в частині вирішення цивільного позову, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника потерпілого слід задовольнити частково.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюється, оскаржується вирок лише в частині цивільного позову ОСОБА_7 до ТОВ «ВестінтерПартс».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи місцевого суду є необґрунтованими та не відповідають вимогам цивільного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відмовляючи у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 суд помилково дійшов висновку про відсутність у нього права на відшкодування матеріальної шкоди, так як він не був власником транспортного засобу та фактично не зазнав збитків.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Володінням є фактичне панування над річчю, яке не залежить від права на дану річ і від способу його набуття та поєднане з наміром володіти. Річ може юридично належати одній особі на праві власності, а знаходитися у іншої на праві володіння.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, на час дорожньо-транспортної пригоди цивільний позивач ОСОБА_7 користувався автомобілем ВАЗ 211183», державний номер НОМЕР_2 , тобто після ДТП набув права на звернення до суду із позовом про відшкодування майнових збитків. Отже, факт належності майна на праві власності ОСОБА_11 , який не звертався до суду про відшкодування шкоди, не міг бути законною підставою для відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 саме з такої причини, а інші підстави про необхідність прийняття такого рішення суду відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми статей 395, 396 ЦК України, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди користувався транспортним засобом. Незаконність такого користування не оспорювалась, а ОСОБА_11 не звертався про порушення його права власності
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для скасування вироку суду, зокрема, в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства, не входить зазначене порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, що стосується стягнення матеріальної шкоди, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького районного суду від 03.12.2019 скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ТОВ «ВестінтерПартс», за участю третіх осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78 120 грн.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Врешті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4