Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1974/16-к
ВИРОК
іменем України

11 грудня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Коростені Житомирської області кримінальне провадження № 0001402 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Беседа Волосівського району Ленінградської області РФ, громадянина України, українця, одруженого, з базовою вищою освітою, працюючого торговим представником у ФОП, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого за ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України,-

встановив:

09 листопада 2015, біля 18.20 години, ОСОБА_6 , керував автомобілем марки "Peugeot" номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався по вул. Грушевського у м. Коростені Житомирської області зі сторони центра міста в напрямку с. Ушомир Коростенського району Житомирської області, зі швидкістю 50-52 км/год, яка перевищувала допустимої в межах населеного пункту.
Рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_6 навпроти будинку № 122 по вул.Грушевського, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в яких сказано:
- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,
виявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину вул. Грушевського по пішохідному переходу з права на ліво, не зменшив швидкість, не зупинився, тим самим створив небезпеку для пішохода та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
В результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому обох кісток правої гомілки, закритого поперечного уламкового перелому середньої треті лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому лівої здухвинної кістки, струсу головного мозку, при наявності саден чола та волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичної експерти № 521 від 25.12.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого йому обвинувачення ОСОБА_6 винуватим себе визнав частково і пояснив суду, що в листопаді місяці 2015 року, у вечірній час він рухався на своєму власному автомобілі з центра міста в напрямку села Поліське. Цією дорогою він їздить кожен день, оскільки має в тому районі офіс. Навпроти кафе "Новинка", з лівої сторони, пам`ятає, що стояв автобус, а назустріч їхало ще два автомобілі з ввімкненим світлом фар. Пішохода, який рухався зліва направо, він помітив за 2 метри до пішохідного переходу, коли останній попав під світло фар уже його автомобіля (пішохідний перехід в той час не підсвічувався). Відразу почав гальмувати, але зупинитись уже не було можливості.

Також ОСОБА_6 показав суду, що потерпілий не йшов, а біг через пішохідний перехід. Швидкість він не перевищував, так як їхав не більше ніж 50-60 км на годину. В русі його нічого не відволікало, так як в салоні автомобіля знаходився тільки він. Після зіткнення автомобіля з пішоходом, останній опинився на бампері автомобіля, тому, щоб потерпілий не попав під колеса. Він прийняв вправо та зупинився, а потерпілий впав на узбіччя. На те, що відбулося, з кафе "Новинка" вийшли подивитися люди. ОСОБА_6 зауважив, що швидку він викликав сам. Також впевнився, що потерпілий живий, так як нахилившись, відчував його подих. Приїхавши, швидка забрала потерпілого до лікарні, а працівники поліції забрали його автомобіль на штрафмайданчик. Крім того ОСОБА_6 вказав, що дорога була мокрою, так як за декілька годин до дорожньо - транспортної пригоди пройшов дощ. Також ОСОБА_6 відмітив, що розгледіти пішохода йому заважало світло фар зустрічних автомобілів та темна пора доби. Наступного дня ОСОБА_6 відвіз потерпілому до лікарні 10 тисяч гривень. Жодних інших коштів він потерпілому не надавав. ОСОБА_6 наголосив, що є різні обставини і "не може бути водій завжди винен", тому визнає вину частково, так як був за кермом автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у листопаді місяці 2015 року, ввечері, переходив дорогу по пішохідному переходу (зліва направо) біля кафе "Новинка" по вул.Грушевського в м. Коростені Житомирської області. Дійшовши до середини дороги, відчув удар, втратив свідомість, а прийшов до тями уже в травматологічному відділенні Коростенської ЦМЛ. Також ОСОБА_4 показав, що перед початком руху через (пішохідний перехід) дорогу транспортних засобів не помітив, тому почав рух. Не може пояснити, який транспортний засіб здійснив на нього наїзд та чи були ввімкнені в автомобілі фари не пам`ятає. Також ОСОБА_4 вказав, що в момент переходу через дорогу на зупинці знаходився автобус, тому він рухався через дорогу позаду автобуса по пішохідному переходу. То того ж ОСОБА_4 не заперечив факт, що будучи в лікарні, обвинувачений надавав йому кошти в розмірі 10 тисяч гривень. Вважає, що ці кошти це матеріальна шкода за лікування, а тому підтримав свої позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та кошти за надання юридичної допомоги.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що в листопаді 2015 року повертався додому, почув сильний удар. Сам момент удару не бачив, так як була темна пора доби. Підійшовши, побачив натовп людей та потерпілого, який лежав на узбіччі. Наголосив, що ні з потерпілим ні з обвинуваченим особисто не знайомий. Лише показав, що коли під`їхала швидка, то він з обвинуваченим "погрузили" потерпілого на "каталку", а від останнього дуже несло алкоголем і була незв`язна мова. Крім того, хтось із натовпу відмітив, що потерпілий ще вдень ходив п`яний.

В сукупності з показаннями потерпілого, свідка та самого обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині стверджується також і наступними письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом у судовому засіданні, зокрема:

- даними витягу з кримінального провадження № 0001402, з якого вбачається, що 09.11.2015, біля 18.20 години, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки "Peugeot" НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухався по вул. Грушевського у м. Коростені Житомирської області зі сторони центра міста в напрямку с. Ушомир Коростенського району Житомирської області, зі швидкістю 50-52 км/год, водій ОСОБА_6 навпроти будинку №122 по вул. Грушевського, в порушення вимог пунктів 2.3 б); 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, виявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину вул. Грушевського по пішохідному переходу з права наліво, не зменшив швидкість, не зупинився, тим самим створив небезпеку для пішохода та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , в результаті чого пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження(а.с.105, 106);

- даними реєстру досудового розслідування № 0001402, з якого вбачаються проведені в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню певні процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення (а.с.5, 6);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 164, з якого вбачається, що водій ОСОБА_6 09.11.2015 року о 20.50 годині перебував у тверезому стані (а.с.89);

- даними повідомлення про підозру від 24 березня 2015 року, з якого вбачається те, що ОСОБА_6 підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України (а.с.95-101);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця події та фототаблицями до протоколу огляду місця події, з яких вбачається: загальний вигляд ділянки дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; вигляд початку гальмівного шляху; загальний вигляд та вигляд розміщення ушкоджень автомобіля (а.с.113-124);

- даними постанови про визнання речових доказів та здачу їх на зберігання, з якої вбачається, що легковий автомобіль марки "Peugeot" номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001402, який зберігається в Коростенському відділі поліції Житомирської області (а.с.125);

- даними висновку обласного бюро судово-медичної експертизи Коростенського міжрайонного відділення Житомирської обласної ради № 521, з якого вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.с.127, 128);
- даними висновку Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення автотехнічної експертизи № 3/12 від 07 грудня 2015 року та ілюстративними таблицями автомобіля марки "Peugeot" номерний знак НОМЕР_1 , з яких вбачається, що автомобіль марки "Peugeot" НОМЕР_1 на момент ДТП знаходився в технічно працездатному стані (а.с.131-144);
- даними картки виклику швидкої медичної допомоги, з якої вбачається, що 09.11.2015 року о 18.26 годині прийнято виклик та здійснено виїзд на місце по факту: машина збила людину (а.с.145, 146);
- даними довідки метеорологічної станції Коростень від 24.03.2015 року № 24-06-13/72, з якої вбачаються погодні умови станом на 09 листопада 2015 року (а.с.147);
- даними акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 09.11.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 керуючи автомобілем не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину з ліва направо по пішохідному переходу (а.с.148);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.02.2016 року, схемою до протоколу слідчого експерименту дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицями до протоколу слідчого експерименту, з яких вбачається, що: наїзд на пішохода знаходиться на пішохідному переході на відстані 5,80 м від почату виходу пішохода на проїзну частину; швидкість пішохода; видимість елементів дороги в ближньому світлі фар з робочого місця водія (а.с.151-155);
- даними висновку Житомирського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз від 18.03.2016 року № 51/16-25, з якого вбачається: швидкість руху автомобіля марки "Peugeot" НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом застосування термінового гальмування; дії ОСОБА_6 суперечили технічним вимогам пунктів ПДР України (а.с.160 - 164).
Проаналізувавши та оцінивши докази, що долучені до матеріалів кримінального провадження, суд приймає до уваги висновки про проведення експертиз, а також факт керування ОСОБА_6 даним автомобілем (що останнім не оспорюються і не заперечується).

Вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого за ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України, суд вважає доведеною.

А тому дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України, як не умисні дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодженні.

При цьому суд відхиляє та не приймає до уваги будь-які виправдання ОСОБА_6 , про відсутність його вини, оскільки він повинен був діяти в даній дорожній обстановці відповідно до вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст.12 Кримінального кодексу України злочин, передбачений ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Обираючи покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких вчинено злочин, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також й особу потерпілого.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працює, не перебуває на обліку в лікаря - психіатра чи лікаря - нарколога, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, винуватість у вчиненні злочину фактично визнав частково, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачене як додатковий вид покарання, то суд вважає, що його застосовувати не має необхідності.

Відповідно до вимог ст.1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року - "Звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: … в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами".

Враховуючи, що ОСОБА_6 просить застосувати до нього положення Закону України "Про амністію у 2016 році", має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, суд вважає можливим застосувати до нього ст.1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 , суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, оскільки в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено фізичні та психічні страждання, він терпів фізичний біль, в результаті дорожньо-транспортної пригоди став інвалідом 3 групи.
У відповідності до вимог ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Потерпілому ОСОБА_4 необхідно було докладати додаткових зусиль для організації його життя, оплачувати довготривале лікування, порушено нормальні життєві зв`язки всієї сім`ї. Зважаючи на сутність спричиненої моральної шкоди, неможливо її відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-який розмір має суто умовний вираз. Однак, з врахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних моральних страждань, їх негативних наслідків, на думку суду, задоволенню підлягає сума 20000 гривень. Саме така сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Також із матеріалів кримінального провадження вбачається, що між потерпілим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про надання юридичної допомоги.
Положеннями ч.2 ст.120 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. За вимогами ст.124 Кримінального процесуального кодексу України у разі винесення обвинувального вироку ці витрати стягуються із засудженого.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 договір захисника повинен містити розрахунок витраченого часу, розрахунок самого гонорару, підтверджений квитанціями про сплату гонорару та реальні витрати, які понесла сторона по справі. Оскільки суду надано квитанції до прибуткового касового ордера № 03/05 від 03.05.2017 року про отримання від потерпілого ОСОБА_4 коштів у сумі 1500 гривень, то суд стягує дану суму з обвинуваченого ОСОБА_6 .
Судові витрати - вартість проведення експертиз відповідно до ст.124 ч.2 Кримінального процесуального кодексу України, підлягають стягненню з ОСОБА_11 на користь держави.
Питання речових доказів судом вирішується відповідно до вимог ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.286 ч.1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року на підставі ст.1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році".
Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 :- 20000 (двадцять тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди; - 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу, а всього 21500 (двадцять одну тисячу п`ятсот) гривень.
В задоволенні решти позову ОСОБА_4 - відмовити.

Речові докази: автомобіль марки "Peugeot" номерний знак НОМЕР_1 (який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 ) - залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави - 1609 (одну тисячу шістсот дев`ять) гривень 62 копійки судових витрат за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1