Провадження № 1-кп/638/538/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю :

прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження , внесеного до ЄРДР № № 0002379 від 19 травня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мерефа, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середньою технічною освітою, холостий, який має на утриманні дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючогоякий зареєстрований та фактично мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , , раніше судимого:

26. 10.1993 року Павлоградським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, 22.03.1995 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 111 КК України до 6 років позбавлення волі, 08.04.1999 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.. 45 КК України до 1 року та штрафу в розмірі 680 грн.; 05.01.2000 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229 6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 10.03.2011 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 08.09.2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, 30.09.2015 року до Харківського районного суду Харківської області направлений обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Мерефа, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, холостого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

установив:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року (головуючий суддя ОСОБА_7 ) ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ст. 71 КК України остаточно призначено покарання з урахуванням вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08.09.2016 року у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання. ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2018 року (головуючий суддя ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області задоволена. Апеляційні скарги прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , зацікавленої особи ОСОБА_13 задоволені частково. Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 залишена без задоволення. Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 скасований і призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

03.04.2018 року в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку триманні обвинувачених під вартою , вказавши на наявність раніше встановлених ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, які продовжують існувати на цей час.

Обвинувачені проти продовження строку тримання під вартою не заперечували.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді .

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбаченихп.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що особи раніше неодноразово були засуджені.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінуємого їм злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання їх винуватими у скоєні злочину, приймає до уваги, дані про особу обвинувачених , які до затримання офіційно не були працевлаштовані , відповідно не мали офіційних джерел отримання прибутку.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавленням волі, останні перебуваючи на волі, та, будучи обізнаними про суворість передбаченого законом покарання, можуть перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Одночасно суд вважає необхідним зазначити, що дійсно, відповідно до чисельних рішень ЄСПЛ, є неможливим продовження строку тримання особи під вартою на підставах, які не можна вважати достатніми. Після спливу певного часу судова влада зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою особи.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, доцільність збереження застосованого до обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених. Суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 24 лютого 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 24 лютого 2019 року , тобто до 24 квітня 2019 року.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 24 лютого 2019 року , тобто до 24 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1