Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1527/18
Провадження № 1-кп/280/360/18
У Х В А Л А
Іменем України
05 грудня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 30.09.2018,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, складений у кримінальному провадженні №0000584 від 30.09.2018.

У судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що обвинувачений перебуваючи на волі буде переховуватись від суду, впливати на потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. Мотивами продовження тримання під вартою є, що обвинувачений не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків,зловживає алкогольними та наркотичними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні поклалася на розсуд суду щодо заявленого прокурором клопотання, прийняла вибачення обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Колегія суддів вважає, що прокурором не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а саме посилання лише на тяжкість злочину, не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи прокурора щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо обвинуваченого ризики, передбачені ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

Вказане узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 26.06.1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначив, що тримання особи під вартою в кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою буде суперечити п. п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом. У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність постійного місця проживання, проживає з матір`ю, отже, має стійкі соціальні зв`язки, неофіційно працює, має певний дохід, негативні характеристики відсутні, даних щодо зловживання наркотичними засобами та алкогольними напоями не надано, колегія суддів вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання, а також на обвинуваченого ОСОБА_7 слід покласти обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: міста Коростишева Житомирської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками. Саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає, що він не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, а саме: невідповідність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, та невідповідність даних і обставин в обвинувальному актів даним і обставинам, викладеним у реєстрі матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти повернення обвинувального акту

Потерпіла у судовому засіданні поклалася на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом і реєстром матеріалів досудового розслідування в додаток до нього, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2, 3, 4 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю Закону про кримінальну відповідальність,та формулювання обвинувачення. До обвинувального акту додається зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.

В описовій частині обвинувального акта зазначаються дані, які стали приводом і підставами початку досудового розслідування; обставини кримінальної події, які було встановлено під час розслідування; місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення, а також докази, які зібрані в провадженні, показання кожного із підозрюваних по суті пред`явленої підозри, доводи, наведені підозрюваними в свій захист, результати їх перевірки, тощо. При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші кримінального провадження.

Дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів вважає, що вимоги ст.291 КПК України прокурором виконані в не повному обсязі.

У обвинувальному акті зазначено, що «з цією метою, цього ж дня, близько 00:00 год. ОСОБА_7 прибув до приватного домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_1 та через незамкнену хвіртку, проник на територію вищевказаного домоволодіння. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння де проживає ОСОБА_6 , підійшов до зворотної сторони будинку де пошкодив хвіртку у вікні, таким чином проник до будинку АДРЕСА_2 ». Також у обвинувальному акті зазначено, що «крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 03 жовтня 2017 року о 16 год. 15 хв. по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області проведено невідкладний обшук, в ході якого в приміщенні будинку виявлено та вилучено два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.». Однак, у обвинувальному акті у подальшому вказано, що обшук проведено 03.10.2018, також з реєстру матеріалів досудового розслідування, який є додатком до обвинувального акту, вказано, що обшук проводився 03.10.2018 за адресою: АДРЕСА_4 .

Більше того, у реєстрі зазначено, що 04.10.2018 було проведено огляд місця події (місце проведення огляду місця події: Житомирська область, місто Коростишів, вул. Різдвяна, 7) (пункт 22), однак в обвинувальному акті відсутні будь-які посилання на вчинення протиправних дій за вказаною адресою.

У реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутні відомості про повідомлення обвинуваченому ОСОБА_7 про підозру.

У обвинувальному акті відсутні відомості про дату складання обвинувального акту в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім того мають розбіжності в обвинувальному акті, врученому обвинуваченому, та який знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а тому колегія суддів вважає, що за наявності вищезазначених обставин обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення допущених порушень, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314 -316, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк дії ухвали визначити по 02 лютого 2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обвинуваченого ОСОБА_7 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та звільнити з під-варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на Коростишівський відділ поліції ГУНП в Житомирській області.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000584 від 30.09.2018з додатками, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України - повернути прокурору Коростишівської місцевої прокуратури у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення в частині повернення обвинувального акта.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючого суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3