КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000060 за апеляційними скаргами прокурора Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року, яким засуджено:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільховець Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

за ч.1 ст.115 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.02.2017 року по 20.06.2017 року у строк відбуття покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, 04 лютого 2017 року, близько 22:00 години, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із своїм братом ОСОБА_9 спільно розпивали алкогольні напої.
В ході розпивання алкогольних напоїв на ґрунті довготривалих неприязних відносин у ОСОБА_6 , виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя свого брата ОСОБА_9 .
ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя свого брата ОСОБА_9 , у веранді вказаного будинку взяв мотузку, з якої виготовив петлю, та пішов до кімнати, де в положенні сидячи на стільці знаходився останній. Після цього, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання смерті свого брата ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті своєму брату, накинув на шию останнього раніше виготовлену ним петлю та за допомогою фізичної сили затягнув зашморг на шиї потерпілого потягнувши його на себе.
Зваливши ОСОБА_9 , таким чином на підлогу та взявши його обома руками за одяг, ОСОБА_6 , діючи умисно з метою завершення реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті своєму брату, почав тягнути його по підлозі до вішалки для одягу, що знаходиться у цій же кімнаті. Після цього ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до однієї руки протилежний кінець мотузки, петля якої була затягнута на шиї його брата ОСОБА_9 , та накинув її на два гачки вішалки і почав тягнути на себе, таким чином здавлюючи органи дихання петлею, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці.
Відповідно до висновку експерта №17 від 14.04.2017 року, смерть ОСОБА_9 , настала внаслідок механічної асфіксії в результаті повішення, на що вказує: поодинока, високорозташована, косовисхідна, нерівномірно виражена странгуляційна борозна на шиї; крововиливи в підшкірній клітковині шиї по ходу странгуляційної борозни; емфізематозне здуття тканини легень; крововиливи під серозні та слизові оболонки внутрішніх органів; темно-червона рідка кров в порожнинах серця та великих судин; повнокрів`я внутрішніх органів; набряк речовини головного мозку.
Смерть ОСОБА_9 , настала від небезпечного для життя стану - механічної асфіксії - яка розвинулася в результаті здавлення шиї петлею при повішенні. Відповідно до пункту 2.1.3.у. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», даний стан має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та за звичайного перебігу. Виявлені при дослідженні трупа странгуляційна борозна на шиї і крововиливи у м`язи шиї в конкретному випадку не являються самостійними тілесними ушкодженнями, а є видовими ознаками даного виду механічної асфіксії, через що за ступенем тяжкості окремо не оцінюються. Окремо взяті садна правого променевозап`ясткового суглоба та шиї, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і могли утворитися від дії тупого (их) предмета (ів) незадовго до моменту смерті і в зв`язку з її настанням не знаходиться.

На вказаний вирок, прокурор Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Суд неправильно витлумачив закон, а саме ч.5 ст.72 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин 04.02.2017 року, тобто до набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої так і зворотної дії кримінального закону в часі, та як наслідок зарахував строк попереднього ув`язнення лише з 28.02.2017 року по 20.06.2017 року, тоді як, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 необхідно зараховувати з 28.02.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Тому, просить вирок змінити та зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 28.02.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком в частині призначеного покарання, оскільки вважає його занадто суворим. Обвинувачений впевнений, що призначене йому покарання у виді 12-ти років позбавлення волі не допоможе його соціальній реабілітації, тому просить призначити йому більш м`яке покарання, яке буде достатнім для його виправлення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що і призвело до незаконного засудження його підзахисного, адже ОСОБА_6 смерть своєму брату не заподіював, і вході досудового розслідування та судового розгляду не було жодного прямого доказу, який би на це вказував. Причиною явки з повинною ОСОБА_6 , став тиск, на нього, з боку друзів та знайомих його брата, а також жителів села, в результаті чого він і прийшов з надуманою версією зізнання та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння надавав покази, які були єдиним доказом вини ОСОБА_6 під час досудового слідства, однак в ході судового розгляду, жодним прямим доказом його вина у вчиненні вбивства не доведена. Окрім цього, з урахуванням тяжкості злочину, слідчим, в день прибуття ОСОБА_6 із зізнанням, не було проведено його освідування на стан алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів покази обвинуваченого під час слідчого експерименту. Також, апелянт вважає, що пославшись на висновок судово-психіатричної експертизи, як на прямий доказ вини ОСОБА_6 , відповідно до якого він не міг себе оговорити та надавав правдиві покази, суд не врахував, що дану експертизу було проведено лише на підставі матеріалів кримінального провадження, без участі ОСОБА_6 , який виявляв бажання бути присутнім під час проведення експертизи. На думку захисту, будь-яких прямих доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні вбивства брата, в ході досудового розслідування та судового розгляду, не встановлено. Тому просить вирок скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника просив залишити без задоволення;
обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, а апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого просили вирішити на розсуд суду;
перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується даними протоколу слідчого експерименту від 27.02.2017 року в ході проведення якого ОСОБА_6 у присутності двох понятих та захисника ОСОБА_7 повідомив обставини вчинення ним вбивства свого брата ОСОБА_9 , розповів за яких обставин він вирішив вбити брата, як накинув на його шию мотузку та тягнув до вішалки. Розповідав, що його брат зрозумів про його наміри і не пручався. Стверджував, що закинувши мотузку за два крючки, він підтягнув тіло брата до верху. Стопи останнього на декілька сантиметрів піднялись від підлоги і він чекав поки брат задихнеться. Побачивши, що у брата закрились очі, перестали труситися руки, а обличчя почало синіти, він з метою приховати злочин обірвав вішалку та поклав його на спину обличчям до гори. У подальшому пішов до тітки і сказав, що брат повісився (т. 2 а.п. 144-147).

Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_10 , який у судовому засіданні розповів, що він був присутній під час проведення слідчого експерименту, коли ОСОБА_6 показував обставини вчинення ним вбивства. Зазначив, що останній надавав послідовні чіткі покази, послідовно описав агональний період у процесі повішення, тиск на нього не здійснювався. Також показав, що обставини, які обвинувачений зазначив під час проведення слідчого експерименту повністю підтверджуються проведеною судово-медичною експертизою і у нього немає сумнівів, що саме ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство. Він, під час проведення слідчого експерименту запитував у ОСОБА_6 про обставини вбивства, на що останній відповів, що не може так жити, йому важко. Странгуляційна борозна та кров з носа потерпілого відповідала поясненням обвинуваченого. Під час проведення експерименту він не відчував від Дурицького запаху алкоголю.

Висновком судово-психіатричної експертизи №298 від 17.07.2018 року, якою встановлено, що при дослідженні об`єктів експертизи: аналіз відеозапису допиту підозрюваного та слідчого експерименту із застосуванням відеозапису свідчить, що підекспертний відтворював обставини скоєного в однаковій послідовності. Все це свідчить про достатнє та детальне володіння ним інформацією та про відсутність ймовірності здійснення на нього психологічного тиску під час досліджуваних слідчих дії з боку будь-якого учасника слідчих дій.
Процес пояснень, наданих ОСОБА_6 під час слідчих дій із застосуванням відеозапису має наступні індивідуально-психологічні особливості: увага загалом активна протягом всієї процедури допиту, не уникає зорового контакту. Усі запитання, які були поставлені підекспретному мали переважно уточнюючий характер. Інтонації поставлених запитань були рівні, вони не містили емоційного залучення. Він вільно та впевнено орієнтувався на місці скоєння правопорушення. Побудова допиту та слідчого експерименту давала можливість ОСОБА_6 відповідати у вільному темпі і довільній формі
Комунікативна діяльність ОСОБА_6 характеризується достатньою психологічною конгруентністю, тобто такою, що свідчить про відсутність у нього внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) власної поведінки стосовно пояснень ним особливостей обставин подій, про які він повідомляє.
Ознак психологічного впливу (чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) з боку учасників слідчих дій під час комунікативного процесу на ОСОБА_6 не визначено.

Висновком судово-психіатричної експертизи №166 від 22.03.2017 року про те, що ОСОБА_6 страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, під час скоєння інкримінованих дій міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд правомірно взяв до уваги вищевказані докази, та поклав їх в основу обвинувального вироку оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими зібраними по справі доказами, у тому числі:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений та потерпілий її сини. 04.02.2017 року у вечірній час до неї зателефонувала ОСОБА_12 і повідомила, що син ОСОБА_13 повісився. Коли вона прийшла до будинку, то в будинок її не впустили ОСОБА_14 розповідав, що хтось стукав у вікна і ходив біля хати. Він ходив на квартиру по цигарки, а коли повернувся додому, то ОСОБА_13 був повішений. Едуард ображав ОСОБА_13 , були випадки коли він його порізав склом, бив. Також висловлював їй, потерпілій погрози, про вбивство ОСОБА_13 або ОСОБА_15 , щоб зробити їй боляче, вважав, що вона їх любить більше за нього. Під час навчання в школі та ПТУ бив дітей, а тому казали щоб вона його забрала з навчання. Також погрожував їй, тому вона з меншим сином жила в іншому селі, а ОСОБА_13 відмовився жити в іншому селі з нею. Підстав для самогубства у ОСОБА_13 не було;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив, що 04.02.2017 року о 17:00 годині він зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і випили пляшку горілки. Потім він з ОСОБА_13 купили ще горілки і пішли до ОСОБА_17 додому, де ще вживали спиртне. Едуард телефонував до поліції і казав, що хтось стукає у вікна, але ніхто не стукав. Він пішов додому і ліг спати. Близько 24:00 години його розбудила мати і повідомила, що ОСОБА_13 повісився. Він пішов до будинку ОСОБА_17 . У той вечір конфлікту між братами не було. Едуард казав, що виходив на вулицю до слідчого, а коли повернувся, то ОСОБА_13 був повішений. ОСОБА_13 у той вечір був сильно п`яний, а тому фізично не міг повіситись, так як ледве стояв на ногах, а він, свідок, поклав його спати на ліжко. У ОСОБА_13 не було причини для самогубства, він був добрим. Едуард з усіма конфліктує, має багато ворогів. Бували випадки коли ОСОБА_14 бив ОСОБА_13 ;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює завклубом у с. Вільховець. ОСОБА_13 ходив у клуб, приймав участь у різних культмасових заходах. Едуард слабших пригнічував, ОСОБА_13 його боявся. Одного разу в січні 2017 року вона зробила зауваження ОСОБА_14 , що він приїхав з компанією, був п`яний та порушував порядок, але він підставив їй ніж під ребро. Весною 2016 року ОСОБА_13 їй казав, що не буде жити, так як ОСОБА_14 його не залишить живим. ОСОБА_13 також показував їй ножові порізи, які зробив йому ОСОБА_14 . Останній також приносив у клуб горілку та затівав бійки, тому вона виганяла його з клубу. Жодна людина в селі не повірила в самогубство ОСОБА_13 ;

- показаннями свідок ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що є однокласницею ОСОБА_20 та підтримувала з ним дружні відносини. ОСОБА_13 неодноразово скаржився їй, що ОСОБА_14 його ображає та б`є, також вигнав своїх батьків з квартири і вони проживають у с. Половецьке. У січні 2017 року вона з ОСОБА_21 їхала в с. Вільховець автобусом разом з ОСОБА_13 , і останній розповідав, що одного разу він вночі прокинувся, а над ним з ножем стояв брат ОСОБА_14 , який після цього вибіг з кімнати;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що 04.02.2017 року приблизно о 23:20 годин до неї додому прибіг ОСОБА_14 і сказав, що ОСОБА_13 повісився. Вона зателефонувала в поліцію, в лікарню та матері ОСОБА_17 . Едуард розповідав, що коли він ходив до квартири, у цей час ОСОБА_13 повісився;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні пояснив, що 04.02.2017 року о 23:20 годин до них зателефонувала ОСОБА_23 і повідомила, що до неї прийшов ОСОБА_14 і розповів, що ОСОБА_13 повісився в той час, коли він виходив до квартири. Едуард зняв його з вішалки, але було пізно. У ОСОБА_13 не було підстав для повішення. Едуард іноді бив ОСОБА_13 . Між матір`ю і ОСОБА_14 були конфлікти, він погрожував вбити меншого сина ОСОБА_15 . Одного разу взимку прийшов ОСОБА_14 додому, і погрожуючи лезом від секатора, звернувся до нього і його дружини ОСОБА_11 , щоб ми вибрали між ОСОБА_13 і меншим сином ОСОБА_15 . Едуард вдарив його і приставив лезо до горла ОСОБА_11 . Він, свідок, відтягнув ОСОБА_14 , а дружина в цей час вибігла на вулицю і зателефонувала голові села і в поліцію. Після цього випадку вони з дружиною ОСОБА_11 та меншим сином переїхали проживати в с. Половецьке. Едуард часто вживав спиртне, нецензурно висловлювався в адресу матері та один раз побив його. Коли він зайшов у будинок, то ОСОБА_13 лежав на підлозі з мотузкою на шиї, а гвіздки на вішалці були на місці. ОСОБА_13 важив близько 65 кг, а тому вішалка не витримала б його. Підстав для самогубства та депресії у ОСОБА_13 не було;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який у судовому засіданні пояснив, що він був понятим, а також допомагав виносити труп ОСОБА_13 з будинку. У нього на шиї була мотузка. Вішалка висіла на стіні на одному гвіздку;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні пояснила, що вночі 04.02.2017 року їй зателефонувала мати ОСОБА_26 і повідомила, що ОСОБА_13 повісився. Вона запитала її чи це зробив ОСОБА_14 , так як він любив випити спиртного та побитись. Після Нового року ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та їх син ОСОБА_15 переїхали проживати в с. Половецьке, так як їм погрожував ножем ОСОБА_14 , і вся сім`я боялась останнього. Вона, як голова села, неодноразово на прохання матері проводила з ОСОБА_14 бесіди відносно його негативної поведінки. ОСОБА_13 боявся брата, бо він його подавляв, люди в селі говорили, що й бив та різав. ОСОБА_13 був добрим та спокійним. Ніхто з односельців не повірив, що ОСОБА_13 сам повісився, а тому на їх прохання звертались з колективним зверненням до прокуратури;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом сільської ради, а тому на прохання односельців, які не вірили в самогубство ОСОБА_13 , писала в сільській раді заяву до правоохоронних органів про розслідування справи. Едуард у селі негативно характеризується, б`ється, погрожував вбити брата. Учителі та сусіди скаржились на його поведінку, так як він бився. Одного разу щоб заспокоїти, сусіди прив`язали ОСОБА_14 до стовпа та викликали поліцію;
- показаннями свідка ОСОБА_30 , який у судовому засіданні пояснив, що є депутатом сільської ради, а тому до нього звертались односельці, які не вірили в самогубство ОСОБА_13 , він підписав звернення до правоохоронних органів про розслідування даного вбивства;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , яка в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_17 . Едуард з дитинства ображав ОСОБА_13 , порізав його склянкою, і сусіди лікували. Свою матір ОСОБА_11 ледь не задушив, тому до приїзду міліції прив`язали ОСОБА_14 до стовпа, щоб заспокоївся. На даний час у селі стало жити спокійно;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , який у судовому засіданні пояснив, що працює директором школи в с. Вільховець. ОСОБА_13 був хорошою, скромною дитиною, висловлював плани на майбутнє, ніхто не повірив у його самогубство. Едуард навпаки був імпульсивним, мав приступи агресії, ображав дітей, грубив, бився, проявляв неконтрольовані дії.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ґрунтується й на інших зібраних по справі доказах, яким суд першої інстанції дав у вироку належну оцінку.

Викладені доводи, а також й інші, були предметом дослідження судом першої інстанції. Аналізуючи їх, суд першої інстанції дійшов правильних та законних висновків про винність ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, вважає їх достатньо мотивованими та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 .

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Взяв до уваги суд і наявність обставини, що обтяжує його покарання: вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для його посилення чи пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ст. 72 КК України, у разі засудження особи до позбавлення волі, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується відносно особи, вирок щодо якої не набрав законної сили.
У зв`язку з викладеним, у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі повинен враховуватись з моменту її затримання та до набрання вироком щодо неї законної сили.
За даних обставин, рішення суду першої інстанції у цій частині слід привести у відповідність до вимог Закону, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, змінивши вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі п. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 28 лютого 2017 року по 29 січня 2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3