КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/80/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , а саме транспортний засіб «JEEP PATRIOT», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; транспортний засіб «VOLKSWAGEN MULTIVAN», 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; транспортний засіб «LAND ROVER RANGE ROVER», 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 .

Цією ж ухвалою заборонено ОСОБА_7 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, з передачею на відповідальне зберігання до управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурс» ().
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та передчасність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що арештовані автомобілі належать ОСОБА_7 , яка є дружиною підозрюваного ОСОБА_11 , не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, цивільний позов до неї не заявлено. Вказує на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого.
Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску строку зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна, копію оскаржуваного судового рішення отримано апелянтом 31.09.2018 року.
На адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в яких вона зазначає про відсутність ознак легалізації майна, оскільки транспортний засіб «LAND ROVER RANGE ROVER»,державний номерний знак НОМЕР_7 , не є таким, що набутий шляхом легалізації доходів від здійснення злочинної діяльності. Вказує, що ОСОБА_7 має особистий дохід від надання житла у найм та додає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 наприкінці 2017 року припинили шлюбні правовідносини та з цього часу фактично проживають окремо.

Також адвокат вказує, що 24.05.2018 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ» МОДЕЛЬ «S 350 L», із забороною розпоряджатися вказаним транспортним засобом, а оскаржуваною ухвалою накладено арешт, який передбачає заборону користування, розпорядження та вилучення майна у власника.
У підсумку захисник вказує на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участі у судовому засіданні не приймали, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених у ньому, підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущено з поважних причин.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0008030, відомості про яке 16.09.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 369, ч. 1 ст. 377 КК України.

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , а саме транспортний засіб «JEEP PATRIOT», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; транспортний засіб «VOLKSWAGEN MULTIVAN», 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; транспортний засіб «LAND ROVER RANGE ROVER», 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.
Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0008030, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Твердження сторони захисту про законність придбання ОСОБА_7 майна за власні заощадження, у зв`язку із наданням житла в найм, колегія суддів не бере до уваги, оскільки майно придбане під час перебування у шлюбі з підозрюваним.
Крім того, обставини придбання арештованого майна не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта про відсутність ознак легалізації майна, а саме набуття транспортного засобу шляхом легалізації доходів від здійснення злочинної діяльності.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 наприкінці 2017 року припинили шлюбні правовідносини, не є визначеною законом самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням доданих ініціатором клопотання матеріалів на його обґрунтування.
Посилання адвоката на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, є непереконливими, оскільки дана ухвала не є предметом розгляду у даному судовому засіданні.
Твердження власника майна про те, що вона не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні та до неї не заявлено цивільного позову, слід визнати необґрунтованими, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Твердження апелянта про відсутність правових підстав для накладення арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , а саме транспортний засіб «JEEP PATRIOT», 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; транспортний засіб «VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2007 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; транспортний засіб «LAND ROVER RANGE ROVER», 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4