Провадження №10/4820/1/18
Справа №607/934/13-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.236-6 КПК України 1960 р (постанова суду) Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 04 грудня 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_7 та скасовано постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27 ст.358, ч.4 ст.27, ч.1 ст.366, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_10 за ч.3 ст.191,ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_13 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України.
Матеріали кримінальної справи №49-2877 надіслано до Генеральної прокуратури України для організації досудового розслідування.

Своє рішення суд мотивував тим, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог ст.ст.22,214 КПК України 1960 року, без з`ясування всіх фактичних обставин справи, а постанова слідчого про закриття кримінальної справи винесена з порушенням вимог ч.1 ст.214 КПК України 1960 року без оцінки доказів по справі.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу в порядку ст.236-6 КПК України 1960 року.

Так, у поданій апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану постанову місцевого суду скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити ОСОБА_7 у задоволенні поданої скарги.
Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_7 має статус свідка у кримінальній справі №46-2877, а тому не може бути суб`єктом оскарження постанови про закриття даної кримінальної справи.

Зазначає, що постановою про закриття кримінальної справи не порушено жодного права та охоронюваного законом інтересу скаржника, не наведено таких порушень і останнім під час судового провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваного рішення з коротким викладом доводів апеляції прокурора, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляції з підстав наведених у ній, думку ОСОБА_7 про законність, обґрунтованість рішення місцевого суду та безпідставність доводів апеляції прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінально-процесуальним кодексом України. Зокрема, у відповідності до положень ст.236-5 КПК України (в редакції 1960 року) постанова слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, або її представником.

Із змісту оскаржуваної постанови від 21 жовтня 2010 року вбачається те, що ОСОБА_7 не є особою, інтересів якої вона стосується. У поданій ним до суду скарзі також не зазначено жодних доказів, які б вказували на порушення прийнятою постановою його прав чи інтересів. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, місцевий суд, розглядаючи подану скаргу та її задовольняючи, не врахував існування на момент розгляду справи чинних та ніким не скасованих судових рішень з одних і тих же підстав, одного і того ж предмету, стосовно однієї тієї ж особи.

Зокрема, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 09 вересня 2013 року скаргу ОСОБА_7 на постанову від 21 жовтня 2010 року начальника СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27 ч.2 ст.358, ч.5 ст.27 ч.5 ст.27 ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.1 ст.358 КК України, на підставі п.2 ст.6 КПК України (у редакції 1960 року) залишено без задоволення (а.м.с.21).

Підставною прийняття такого рішення стало те, що ОСОБА_7 не є особою, інтересів якої стосується оскаржувана ним постанова, або представником такої особи.

Дана постанова місцевого суду залишена без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2013 року, в якій апеляційна інстанція також прийшла до висновку, що ОСОБА_7 не є суб`єктом оскарження постанови про закриття кримінальної справи від 21 жовтня 2010 року (а.м.с.11-12).

При цьому, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі за скаргою ОСОБА_7 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877, закриттю.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст. ст. 236-5, 347-349,366, 382 КПК України (в редакції 1960 року), Розділом XI перехідних положень КПК України в редакції 2012 року, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2017 року, якою скаргу ОСОБА_7 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27 ст.358, ч.4 ст.27, ч.1 ст.366, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_10 за ч.3 ст.191,ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_13 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України, задоволено, а матеріали кримінальної справи №49-2877 надіслано до Генеральної прокуратури України для організації досудового розслідування, скасувати.
Провадження в справі за скаргою ОСОБА_7 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27 ст.358, ч.4 ст.27, ч.1 ст.366, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_10 за ч.3 ст.191,ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України; ОСОБА_13 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України, закрити.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4