Справа № 520/9849/18
Провадження № 1-кп/520/705/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002767 від 23.07.2018 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоярославець Другий Тарутинського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого 30.01.2013 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, 23.05.2017 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України до 3,6 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002767 від 23.07.2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або для укладення угод немає.

Представник потерпілої в судовому засіданні заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, надавши письмові заперечення, та вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки обставини викладені в обвинувальному акту не відповідають дійсності і встановленим обставинам скоєння злочину. Крім того, зазначив, що 21.02.2019 року обвинувальний акт вже був повернутий прокурору для усунення недоліків та відповідна ухвала була залишена Одеський апеляційним судом без змін, проте 16.04.2019 року сторона обвинувачення звернулась з новим обвинувальним актом, з якого вбачається, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21.02.2019 року виправлені не були.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного переконання.

П. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно припису ч. 1ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст.3, ч. 4 ст.110, ч. 1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим затверджується прокурором.

Так в обвинувальному акті вказано, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, повторно та в особливо великих розмірах.

Разом з тим, в описовій частині обвинувального акту відсутні дані щодо застосування обвинуваченим ОСОБА_6 до потерпілих насильства, а зазначені тільки дії ОСОБА_6 з обшуку домоволодіння потерпілих, з метою заволодіння матеріальними цінностями та грошовими коштами, тобто з формулювання обвинувачення неможливо встановити, які саме дії вчинив особисто ОСОБА_6 , у якій спосіб та відносно кого з потерпілих ОСОБА_6 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Викладені обставини свідчать про те, що роль ОСОБА_6 у скоєнні злочину та його дії в тексті формулювання обвинувачення не викладені, не викладені об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретизованим, не зрозумілим та фактично обвинувачення відсутнє, що порушує право обвинуваченого на захист та порушує права потерпілої.

Згідно п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто розмір заподіяних збитків від протиправних дій, оскільки розмір матеріальної шкоди впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, тому необхідно встановити дійсну вартість викраденого майна.

Згідно пункту 3 ч.1ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З аналізу положень ст.ст.92-93 КПК України також вбачається, що обов`язок доказування розміру такої шкоди, шляхом збирання доказів, покладається на слідчого і прокурора.

З тексту обвинувального акту вбачається, що перелік майна, яким протиправно заволоділи є неконкретним, не зазначені кількісні та вагові характеристики викраденого майна.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та додані до нього матеріали не відповідають вимогам ст.291 КПК України.

Відсутність обвинувачення суперечить принципу верховенства права, закріпленому вст. 8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що 21.02.2019 року обвинувальний акт вже був повернутий прокурору для усунення недоліків та відповідна ухвала була залишена Одеський апеляційним судом без змін, проте 16.04.2019 року сторона обвинувачення звернулась з новим обвинувальним актом, з якого вбачається, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21.02.2019 року виправлені не були.

Суд приходить до висновку, що вказані порушення чинного законодавства України, які не виявив прокурор при затвердженні обвинувального акта і при направленні справи в суд для розгляду судом, являються істотною перешкодою для призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень чинного законодавства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 91-93, 109, 291, 314-317, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002767 відносно ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №1.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1