ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/1604/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/346/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
(в режимі відеоконференції)
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянин України, маючий неповну середню освіту, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 9 місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за наступних обставин.

8 червня 2016 року о 23 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник до житлового будинку ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, яке виразилось у погрозах, відкрито, схопив потерпілу рукою за нагрудну кишеню та шляхом ривку кишені, відрито звідти викрав грошові кошти в сумі 3000 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції у вироку не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише зазначив обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, чим фактично було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки він був позбавлений можливості давати пояснення з приводу обвинувачення та іншим чином доводити свою невинуватість, в тому числі шляхом дослідження доказів.
Також зазначає, що суд першої інстанції не мав можливості розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки з його показань, наданих в судовому засіданні вбачається, що він прийшов, а не проник до дому сусідки ОСОБА_10 та вимагав у неї 3000 гривень, але отримавши відмову, почав погрожувати їй, і після того, як вона злякалась, він відібрав у неї грошові кошти.
Звертає увагу, що такі показання обвинуваченого мають протиріччя з обвинуваченням, яке міститься в мотивувальній частині вироку та свідчать лише про часткове визнання вини, і в такому випадку, суд повинен був дослідити усі докази та надати їм оцінку, після чого сформулювати обвинувачення, визнане доведеним та визначитись з кваліфікацією дій обвинуваченого, і тільки після цього приймати рішення щодо пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Крім того, у вироку відсутні будь-які висновки щодо наявності в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки як насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
З приводу призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням зазначає, що суд першої інстанції недостатньо врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, який пов`язаний з незаконним проникненням до житлового приміщення в нічний час доби.
Також, в порушення вимог п. 6 ч. 3 ст. 374 КПК України. суд не навів належних мотивів для застосування ст. 75 КК України, а посилання на наявність щирого каяття та визнання вини носить суто формальний характер та не містить будь-яких обґрунтувань, у зв`язку з чим вказані обставини підлягають виключенню з вироку, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Зазначає, що з урахуванням приписів п. 1 ст. 89 КК України, є необґрунтованим посилання суду на наявність у обвинуваченого попередньої судимості, а тому воно також підлягає виключенню з вступної частини вироку.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, оскільки судом було допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, суд не сформулював обвинувачення, визначне доведеним в судовому засіданні, також вважала безпідставним рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, оскільки він хоча в силу ст. 89 КК України і вважається особою, яка раніше не судима, але вчинив тяжкий умисний корисливий злочин у відношенні до особи похилого віку, заслухавши захисника обвинуваченого, яка враховуючи фактичні обставини даного провадження, які полягають в тому, що потерпіла померла, вирок просила залишити без змін, заслухавши обвинуваченого який підтримав позицію свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, що є порушенням п. 2 ч. 3 ст.374 КПК України та є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції фактично скопіював формулювання обвинувачення з обвинувального акту, не виклав власних висновків щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним.

Колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, є істотними та перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим, вирок суду не може бути визнаний законним та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Також колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що судом першої інстанції не було дотримано процедури судового розгляду та безпідставно було прийнято рішення про розгляд провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки фактично в суді обвинувачений вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не визнав, і показав, що він не проник, а прийшов до дому потерпілої.

Крім того суд першої інтонації у вступній частині вироку не врахувавши положень ст. 89 КК України вказав про наявність у обвинуваченого судимості згідно вироку від 10 лютого 1998 року, яка на час вчинення злочину в силу наведеної вище норми кримінального закону є погашеною.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційній скарзі прокурора, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.
Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.
Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 318/1604/16-к