ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1825/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4817/9/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку викоання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

засудженої ОСОБА_6 ,

захисника зхасудженої- ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/4817/9/18 за апеляційною скаргою прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.05.2018 року про заміну покарання більш мяким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 , засудженої за ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення засудженої від відбування покарання на підставі ч.4 ст.83 КК України. Зараховано їй у строк відбування покарання за вироком Кременецького районного суду від 7.11.2014 року, яким її засуджено за ч.1 ст.115 КК України з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення, період 3 роки, на який її було звільнено від відбування призначеного покарання. А також на підставі ч.2 ст.75 КК України зараховано їй у строк відбування покарння період попереднього увязнення з 30.06.2014 року по 16.10.2014 року з розрахунку одни день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі - всього 218 днів. Замінено невідбуту частину покарання, що становить 147 днів або 4 місяці 25 днів, більш мяким покаранням у виді виправних робіт на строк 1 рік 2 місяці 15 днів з відрахуванням із суми заробітку 10 відсотків в дохід держави, яке ухвалено відбувати за місцем роботи ОСОБА_6 .

В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_6 про звільнення її довірительки від відбування призначеного судом покарання на підставі ч.4 ст.83 КК України. Мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_6 засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини - умисного вбивства, за який вироком суду їй призначено покарання із застосуванням статті 69 КК України, від відбування якого її було звільнено на 3 роки до досягнення дитиною трьохрічного відку на підставі ч.1 ст.83 КК України. Вважає, що подальше зарахування ОСОБА_6 у строк відбування покарання часу, протягом якого засуджена не відбувала покарання, та заміна його більш мяким є одночасним застосуванням до неї двох помякшуючих заходів не відповідає вимогам закоун України про кримінальну відповідлаьність та нівелює цінність людського життя. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки отримав її копію лише 5 червня 2018 року, в останній день встановлений законом на апеляційне оскарження, а тому своєчасно не зміг внести апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, які підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів та попросив направити засуджену для відбування приначеного за вироком суду покарання, зарахувавши у строк покрання частково строк протягом якого вона не відбувала призначеногос удом покарання частково період протягом якого вона була звільнена від відбування покарання та період її поперднього увязення, внаслідок зарахування яких невідбуте покарання становитиме 1 рік 2 місяці та 15 днів , засуджену та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляції, вважать ухвалу суду законною та обгрунтованою, дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Строк на подання апеляційної скраги прокурору слід поновити, оскільки 29.05.2018 року при проголошенні резолютивної частини ухвали суд не вказав термін проголошення повного тексту судового рішення, яке прокурор отримав лише 05.06.2018 року, а з апеляційною скаргою звернувся через три дні - 08.06.2018 року. Колегія суддів вважає поважною причиною пропуску прокурором встановленого законом процесуального строку(7 днів на оскарження ухвали суду першої інстанції з дня проголошення судового рішення), оскільки для написання апеляційної прокурору потрібно було ознайомитись з мотивами прийняття судом оскаржуваного рішення, про які він не міг дізнатись з незалежної від нього причини.

Вироком Кременецького районного суду від 7.11.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Кременецького районного суду від 31 березня 2015 року засуджену звільнено від відбування призначеного за вироком суду покарання на підставі ч.1 ст.83 КК України на період 3 роки, до досягнення дитиною - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку- до 17.12.2017 року.

Згідно з ч.4 ст. 83 КК України після досягнення дитиною трирічного віку суд залежно від поведінки засудженої суд може звільнити її від покарання або замінити його більш мяким покаранням, направити засуджену для відбування покарання, призначеного за вироком. У цьому разі суд може повністю або частково може зарахувати у строк відбування покарання час, протягом якого засуджена не відбувала покарання.

Здійснюючи заміну засудженій призначеного судом покарання більш мяким суд виходив з того, що за час звільнення засудженої від відбування покарання до кримінальної та адмінстративної відповідальності вона не притягувалась, сумлінно виконувала свої батьківські обовязки по вихованню малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпіла не заперечувала проти звільнення її від відбування призначеного судом покарання.

Те, що орган пробації не забезпечував контролю за поведінкою засудженої ОСОБА_6 упродовж усього трирічного строку звільнення від відбування покарання, а зробив це фактично після спливу 3 річного строку, протягом якого ОСОБА_6 була звільнена від відбування покарання, не є провиною засудженої, оскільки направлення рішення суду до відповідних органів для здійснення контролю за його виконанням є обовязком суду, а не засуджених осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що поведінка засудженої ОСОБА_6 з огляду на її позитивну характеристику за місцем проживання, невчинення нею адмінстративного чи кримінального правопорушення протягом строку звільнення від відбування покарання свідчить про те, що вона стала на шлях виправлення та перевиховання, проте, вважає, що суд при заміні покарання більш мяким невірно застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, оскільки замінив покарання у виді 4 років позбавлення волі на 1 рік 4 місяці 25 днів виправних робіт, хоча максимальне покарання передбачене ст.57 КК України у виді громадських робіт можу бути призначене на строк не більше 2 років. Зарахування судом ОСОБА_11 в строк покарання часу протягом якого вона не відбувала покарання - 3 роки та періоду її попереднього увязнення(218 днів), суперечить нормам ч.4 ст.83 та ст.72 КК України, оскільки згідно з ч.4 ст.83 КК України - лише в разі направленням засудженої для відбування покарання, суд може зарахувати їй в строк відбування покарання час, протягом якого вона не відбувала покарання. Оскільки заміна покарання у виді позбавлення волі з огляду на призначений судом розмір 4 роки на покарання у виді виправних робіт, максимальний розмір якого становить 2 роки в перерахунку згідно норм ст.72 КК України ( один день позбавлення волі відповідає трьом дням виправних робіт) призведе до призначення засудженій покарання у виді 12 років виправних робіт, що в перерахунку на години становитиме 4380 годин та значно перевищуватиме встановлениий законом максимальний розмір виправних робіт, тому суд не мав права здійснювати заміну ОСОБА_6 призначеного за вироком покарання на виправні роботи.

З огляду на те, що ОСОБА_6 вчинила особливо тяжкий злочин проти життя та здоровя особи, який становить підвищену супільну небезпеку, колегія суддів вважає, що повне зівльнення її від відбування призначеного за вироком суду покарання суперечитиме загальносуспільним принципам моральності, ролі та функції покарання, оскільки нівелює цінність людського життя.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, ухвалу Кременецького районного суду від 29 травня 2018 року слід скасувати та направити ОСОБА_6 до відбування призначеного за вироком суд покарання у вигляді позбавлення волі , зарахувавши в строк його відбування період протягом якого її було звільнено вді відбування покарання у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та період строку попереднього увязення з розрахнку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а в задоволенні клопотання захисника засудженої про звільнення від відбування покарання відмовити.

Керуючись ст.ст. 407,409,419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині заміни невібутої частини покарання більш мяким покаранням у виді виправних робіт - скасувати.

Направити ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.

Зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання період 3(три) роки, на який її було звільнено від відбування призначеного покарання до досягнення дитиною трьохрічного віку та на підставі ч.2 ст.75 КК України зарахувати їй у строк відбування покарання період попереднього увязнення з 30.06.2014 року по 16.10.2014 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі- всього 218 днів.

Ухвала є остаточною та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи