Справа № 635/8207/18
Провадження №1-в/635/925/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, українця, не працюючого, раніше судимого: 01.04.2009 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186; 304; ч.3 ст.185; ч.2 ст.289; 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 28.08.2012 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково з Сумської виправної колонії управління ЛПтС в Сумській області №116 на підставі постанови Ковпаківського районного суду м.Суми вд 17.08.2012 р. на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 19 днів, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.12.2015 р. за ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 304, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким , -
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82КК України, посилаючись на те, що він на момент написання заяви має чотири заохочення за добросовісне ставлення до праці та зразкову поведінку, праці в їдальні закладу, порушення правил режиму не має.
На час звернення до суду з заявою відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)».

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати заяву у їх відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого приходить до висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.12.2015 р. ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 304, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку 31.08.2016 р., кінець строку 30.11.2020 р.

Стаття 82 КК України регламентує, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний виплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
З метою з`ясування даних про особу засудженого в ході судового засідання, судом вивчено документи, що знаходяться в особовій справі на засудженого та відображають процес відбування ним покарання і процес становлення на шлях виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 31.08.2016 р. Під час тримання в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 14.10.2016 р. відбував строк покарання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 16.11.2016 р. відбував строк покарання в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 06.01.2017 р. тримався в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 13.01.2017 р. відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи три рази, стягнень не має. Працевлаштований кухонним робітником в їдальні житлової зони установи, до праці ставиться посередньо, поставлені завдання виконує не в повному обсязі та не завжди своєчасно, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Отже, на думку суду, поведінка засудженого згідно його характеристики свідчить про те, що він не довів, що став на шлях виправлення, а почав ставати на шлях виправлення. При цьому комісією установи 28.02.2018 р. було розглянуто питання щодо можливого застосування до засудженого ст.ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу, відмовлено у зміні умов тримання як особі, яка не стала на шлях виправлення. 24.10.2018 р. комісією установи розглянуто питання щодо можливого застосування до засудженого ст. 82 Кримінально-виконавчого кодексу, відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Таким чином, матеріали справи не підтверджують той факт, що засуджений ОСОБА_4 повністю став на шлях виправлення та заслуговує на заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1