Справа № 645/4351/18
Провадження № 1-кп/645/604/18
В И Р О К
26 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого 17.02.2017 року вироком Московського районного суду м. Харків за ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
14 березня 2018 року обвинувачений ОСОБА_4 , приблизно о 18.30 год., знаходився за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання своєї тещі - ОСОБА_6 . У кімнаті вищевказаної квартири на дивані, обвинувачений ОСОБА_4 побачив мобільний телефон «Samsung G531», який належав потерпілій ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченого виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно ,з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що в кімнаті квартири він знаходиться один, та таким чином за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Samsung G531», який належав потерпілій, вартістю згідно висновку судової -товарознавчої експертизи №2979 від 27.10.2018 року -895 грн. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала суду заяву, з якої вбачається, що вона просить слухати справу за її відсутності, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 вона не має, збиток відшкодовано в повному обсязі. Цивільний позов не заявляла. Просила суд строго не карати обвинуваченого.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він судимий 17.02.2017 року вироком Московського районного суду м. Харків за ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має малолітнього сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки № 150/24/36-18 від 20.07.2018 року начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений Московським районним судом м. Харкова 17.02.2017 року за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин. Засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку Московського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації, 08.06.2017 року був знятий з обліку за відбуттям покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачені попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.
Згідно з досудовою доповіддю Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, встановлено, що ризик небезпеки ОСОБА_4 для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінений як середній та орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі не може становити небезпеку для суспільства.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи № 2979 від 27.07.2018 року у розмірі 429 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя-