Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11/4809/1/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальну справу стосовно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,

визнано винуватим та засуджено за п.1 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 07.03. 2012 року до 20.06. 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 скоїв умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншим людям, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за наступних обставин.
Так, 23.02.2012 близько 21.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, з метою протиправного позбавлення життя свого брата ОСОБА_11 та матері ОСОБА_12 , діючи умисно, наніс лежачому в ліжку ОСОБА_11 не менше п`яти ударів дерев`яною палицею в життєво важливий орган - голову, а ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше трьох ударів цією ж палицею в життєво важливі органи - голову та верхню частину тулубу.
У результаті умисно нанесених ОСОБА_9 ударів потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 завдані несумісні з життям тяжкі тілесні ушкодження.
Так, потерпілому ОСОБА_11 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх спричинення у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рани обличчя, субдуральний та субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку в комплексі з переломами кісток лицьового та мозкового відділу черепу, та легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правого зап`ястку. Потерпілій ОСОБА_12 заподіяні також тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент спричинення у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рана волосистої частини голови, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку в комплексі з переломом кісток мозкового відділу черепу, та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді переломів ребер зліва, травми лівої лопатки: синець лівого плечового суглобу, перелом акроміального паростку лівої лопатки.
Смерть ОСОБА_11 і ОСОБА_12 настала на місці події внаслідок забою головного мозку в комплексі з субарахноїдальним крововиливом та перебуває в прямому причинному зв`язку з заподіяними ОСОБА_9 тяжкими тілесними ушкодженнями.
Впевнившись в настанні смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підсудний ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник.
Крім того, 23.02.2012 близько 22 години, ОСОБА_9 , після скоєного ним умисного вбивства ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав з гаманця, який знаходився в кімнаті ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 500 гривень, які належали останньому. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 23.02.2012 близько 23.00 години, ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, узяв з кімнати ОСОБА_11 ключі від автомобіля марки ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартість якого згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №1264/27 від 12.04.2012 року складає 32695,58 грн., після чого сів у вказаний автомобіль брата і з місця вчинення злочину зник разом з дружиною ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі захисник підсудного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , просить вирок суду змінити і виправдати ОСОБА_9 за п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, вказуючи на недоведеність винуватості його підзахисного та неможливість отримання інших доказів.

Вважає, що зазначений вирок суду відносно ОСОБА_9 є незаконним, оскільки він винесений з порушенням кримінально - процесуального законодавства України і висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вирок підлягає частковій зміні.

При цьому вказує на те, що вирок суду винесений лише на припущеннях і недостовірних показаннях свідка ОСОБА_13 , так як вона не була очевидцем події та не бачила, хто саме спричинив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а суд не звернув увагу на вказану плутанину в її показаннях, що в подальшому й призвело до призначення найбільш суворого покарання.

Також вважає, що суд безпідставно відхилив доводи сторони захисту про невинуватість засудженого у вчиненні вбивства, а саме що виявлені 26.02.2012 року під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 , на столі лише 2-х гранених стаканів та 2-х чашок і не звернув увагу на показання єдиного свідка ОСОБА_13 , яка вказувала, що алкогольні напої вживали три особи і після її від`їзду разом із засудженим весь посуд залишився на столі.

У той же час, допитаний в судовому засіданні 23.05.2017 року, засуджений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочинів не визнав і показав, що 23.02.2012 року з 12.00 год. він з дружиною ОСОБА_13 та його матір`ю ОСОБА_12 почали святкувати День захисника Вітчизни, вживаючи при цьому алкогольні напої. Близько 22 години повернувся додому його брат ОСОБА_11 , який одразу почав показувати оголений статевий орган дружині засудженого. Після цього, він поліз до брата битись, але його відтягла дружина, а брата - мати. При цьому, брат побив матір, наносячи їй удари по спині та ребрах, мати заплакала від болю і лише тоді його брат зупинився. Потім він ліг спати, а дружина ще прибирала зі столу за яким святкували. Пізніше його розбудила мати і сказала, щоб він забрав дружину з кімнати брата. Зайшовши в кімнату, він побачив як брат знову показував ОСОБА_14 оголений статевий орган, а вона дивилась. Від побаченого він розхвилювався і сказав дружині збирати речі, після чого він вийшов на вулицю. Коли через деякий час повернувся в будинок то побачив, що дружина б`є палицею брата. Як вона пояснила била брата за те, що він провокує сварки між ними. Він відтягнув дружину від брата і пішов митись в баню, але повернувшись через деякий час за рушником, побачив, що ОСОБА_15 знову б`є палицею брата.

Тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_11 він не побачив, у нього лише було розбите підборіддя, та він був без свідомості. Саме за ініціативою дружини ОСОБА_14 вони поїхали з дому. Перед від`їздом мати і брат були живі, але мати перечепилась через поріг, впала та стояла в кімнаті брата навколішки. Мати попросила викликати швидку допомогу і він стукав у вікна сусідам, щоб попросити їх це зробити, але ніхто не вийшов. Потім він разом з дружиною поїхали на автомобілі брата в м. Кіровоград, де залишили автомобіль, а самі поїхали в Молдову.

Гроші у брата не викрадав, а 500 гривень дала йому дружина вже в м. Кіровограді, сказавши, що саме вона взяла їх у його брата ОСОБА_16 . Автомобілем брата він користувався раніше, який потерпілий взагалі усно обіцяв подарувати йому.

Вказує і на те, що під час досудового розслідування не встановлено місцезнаходження палиці, якою засуджений нібито наносив тілесні потерпілим.

Таким чином, вважає, що немає будь яких прямих доказів вини ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України, а також відсутні будь які докази вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, так як взагалі сам факт крадіжки підтверджується лише показаннями свідка ОСОБА_13 , а протиріччя її показань з показаннями засудженого судом першої інстанції ніяким чином не усунені.

Щодо скоєння ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, також вважає, що відсутні будь які правові підстави для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за вказаною статтею, оскільки в його діях відсутнє противоправне вилучення транспортного засобу

При цьому посилається на те, що вимогами п.2.2 Правил дорожнього руху України від 10.10.2001 року, передбачено що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. ОСОБА_9 і свідок ОСОБА_13 під час допиту у судових засіданнях вказували, що потерпілий ОСОБА_11 неодноразово давав користуватись своїм автомобілем засудженому і при цьому передавав йому реєстраційний документ на автомобіль.

Жодним чином вищевказані протиріччя судом першої інстанції не було розв`язано і не наведено жодної підстави відкидання або прийняття тих чи інших доказів.

Суд фактично обмежився переліком доказів, які були вказані в матеріалах досудового розслідування, а сам обвинувальний вирок практично повністю ґрунтується лише на припущеннях.

Тому захисник просить вирок суду першої інстанції змінити і виправдати ОСОБА_9 в зв`язку з відсутністю в його діях події злочину.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду щодо нього, а матеріали кримінальної справи направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України виходячи з того, що в ході досудового слідства допущена неповнота дослідження усіх фактичних обставин, орган досудового слідства на розгляд суду надав недостовірну інформацію про дійсні обставини вчиненого начебто ним злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Вказує і на те, що в судовому засіданні він заявляв клопотання про допит свідків та проведення експертизи на предмет можливого монтажу відеозапису до протоколу відтворення обстановки і обставин події за його участі від 12.03.2012 року, а також про проведення у медичному закладі його повного медичного обстеження на виявлення ВІЛ-інфекції, гепатиту С та інших захворювань, але суд ухилився від виконання покладених на нього обов`язків.

Також, вказує на те, що районний суд не усунув суперечності, які є у його показаннях та показаннях свідка, прийнявши версію досудового слідства, як єдину та достовірну. Суперечності, які на його думку є у даній справі, можуть вважатися невідповідністю висновків суду по оцінці доказів. Вважає, що суд не критично віднісся до доказів обвинувачення, не перевірив усі можливі версії по даній справі, а по суті затвердив обвинувальний висновок, визнавши його достовірним і об`єктивним.

У доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_9 фактично просить змінити вирок суду на більш м`який вказуючи на те, що він перехворів на туберкульоз, на даний час має такі захворювання, як гепатит С, ВІЛ-інфекцію, перебуває на обліку у психічній лікарні.

Заслухавши доповідача, у дебатах засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які повністю підтримали змінену та доповнену апеляційну скаргу засудженого, та просили вирок суду змінити і призначити засудженому більш м`яке покарання не пов`язане з довічним позбавленням волі, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни, дослідивши матеріали кримінальної справи, зваживши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 , зі змінами і доповненнями до неї, та його захисника-адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог КПК України (в редакції 1960 року).

Викладені у вироку суду висновки про винність засудженого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбаченихп.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які відповідають фактичним обставинам даної кримінальної справи.

Так, під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції засуджений ОСОБА_9 частково визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, вказавши, що дійсно, за обставин встановлених у вироку суду наніс удари своєму брату та матері, однак умислу на їх вбивство він не мав.

Що стосується звинувачення за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 свою вину не визнав за цими епізодами, вказавши, що гроші із гаманця брата він не брав, так само незаконно не заволодівав автомобілем брата, оскільки останній дозволяв користуватись його автомобілем та мав намір подарувати цей автомобіль його дружині.

Проте, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на належних, допустимих та достовірних доказах, які зібрані у передбаченому кримінально процесуальним законом (в ред.1960р.) порядку та наведені у вироку суду, а саме:

- наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який є рідним братом ОСОБА_12 та дядьком ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , який суду пояснив, що про вбивство його сестри та племінника ОСОБА_16 він дізнався від слідчого. Зі слів його сестри ОСОБА_12 в її сім`ї, де проживали її син ОСОБА_18 з дружиною ОСОБА_19 та син ОСОБА_16 , випивали та були бійки. Про причини бійок сестра йому не розповідала. З сім`єю сестри спілкувався нечасто. Речовий доказ - автомобіль, який належав ОСОБА_16 , йому повернули у справному стані;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , дружини підсудного, яка суду першої інстанції пояснила, що вона проживала з чоловіком ОСОБА_9 , його матір`ю та братом ОСОБА_16 в одному будинку. 23 лютого 2012 року вони разом святкували День захисника Вітчизни. Пізніше прийшов ОСОБА_16 і приєднався до них. Між братами близько 20 год. виникла сварка і ОСОБА_16 з матір`ю пішли в іншу кімнату. Вони з чоловіком залишилися у своїй кімнаті. ОСОБА_16 зі своєї кімнати почав насміхатися над її чоловіком, останньому це не сподобалося і він, розсердившись на брата, зігнав злість на ній, вдаривши її декілька разів по обличчю. Вона вибігла з хати, але її чоловік незабаром вийшов у двір і сказав, щоб вона зайшла в хату і більше він не буде її чіпати. Коли вона зайшла в хату, то чоловік був ще в поганому настрої, раптом схопив мале цуценя, яке лежало на їхньому ліжку і з усього розмаху кинув ним об підлогу, від чого цуценя померло. ОСОБА_18 наказав їй підвестись та винести мертве цуценя з будинку на смітник. Десь через 10 хвилин вона зайшла в будинок та помітила, що її чоловік вийшов з кімнати брата ОСОБА_16 . Коли вона пройшла до своєї кімнати і сіла на ліжко, в цей час з кімнати ОСОБА_16 почула стогін. ЇЇ чоловік знову зайшов до кімнати ОСОБА_16 і в цей час з кімнати ОСОБА_16 вона почула 2-3 глухих удари. Через деякий час засуджений знову вийшов з кімнати ОСОБА_16 , підійшов до неї і сказав, що вбив матір і брата, після чого їй стало страшно. Слідів крові на ньому вона не бачила. Потім він завів її у кімнату ОСОБА_16 і вона побачила, що останній лежав на ліжку на спині, в нього було розбите до невпізнанності обличчя, мати лежала на підлозі в зігнутому положенні обличчям донизу і вони не виказували ознак життя. До них вона не підходила, бо боялась. Її чоловік почав швидко збиратись і наказав їй розтопити лазню, але їй це не вдавалось, бо дрова були сирі. Повернувшись в будинок, вона побачила, що він збирає речі та палить в печі їх документи, мобільні телефони, фото, паспорти, а також дерев`яну палицю (висотою близько 1 метра, діаметром 6-7 сантиметрів), яку раніше вона бачила надворі. На палиці вона бачила плями схожі на кров. Перед тим як спалити цю палицю, він її порубав. Також він взяв гроші в кімнаті, де був ОСОБА_16 , сказавши, що там 500 грн. і що взяв їх у ОСОБА_16 . Після цього пішов у баню помитись. Залишившись в будинку, вона в кімнату ОСОБА_16 не заходила, бо боялась. Чоловік швидко помився, зайшов у хату, сказав їй, які речі слід зібрати, взяв ці речі, ключі від автомобіля, який належав ОСОБА_16 , відчинив ворота та вони поїхали до м. Кіровограда, а з Кіровограда до Молдови. Її чоловік взяв автомобіль брата, бо на свій у нього не було документів. Двері будинку на замок не зачиняли. Василевими грошима розпоряджався її чоловік, купував білети, їжу, а в Молдові поміняв гроші на їхні. По дорозі в ОСОБА_20 він казав, що треба було заїхати до тещі і «навести там порядок». Дійсно був такий випадок, коли в середині січня 2012 року її чоловік підрізав брата. Напередодні вбивства він і її побив. Заперечує нанесення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_16 та матері підсудного, оскільки у неї з ними були нормальні стосунки. З ОСОБА_16 у неї були довірливі відносини, він один раз вдарив її після того, як його підрізав його брат. Чи прибирала вона посуд зі столу після розпиття спиртних напоїв, вона вже не пам`ятає. За 2-3 дні до вбивства до них ніхто не заходив, також ніхто не заходив і в день вбивства. Раніше ОСОБА_16 1-2 рази давав її чоловікові автомобіль, але за кермом був ОСОБА_16 . Цей автомобіль ОСОБА_16 їй не дарував. Сварки між братами були через те, що її чоловік забирав у матері пенсію та через будинок. Заперечує нанесення ОСОБА_16 побоїв матері того дня, оскільки сварка після приходу ОСОБА_16 між ним та її чоловіком не переросла в бійку. Повідомила, що останній неодноразово телефонував з СІЗО і погрожував їй вбивством.
- показаннями свідка ОСОБА_21 , наданими нею в суді першої інстанції, відповідно до яких, її донька ОСОБА_22 одружена з ОСОБА_23 , який знущався над ОСОБА_24 , а також наносив побої їй та її сину ОСОБА_25 . За життя батька він також його бив. ОСОБА_26 їй розповідав, що брат ОСОБА_18 його підрізав. У підсудного був власний автомобіль, у його брата був також автомобіль, але останній не давав цей автомобіль братові ОСОБА_18 . Про вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вона дізналась від ОСОБА_27 , який їй повідомив, що ОСОБА_16 напередодні забув у нього свій мобільний телефон та він його розшукував. У подальшому були виявлені трупи ОСОБА_11 і його матері. Донька про обставини вбивства їй нічого не повідомляла.
- показаннями свідка ОСОБА_28 , який суду першої інстанції пояснив, що є мешканцем с. Войнівка та знає родину ОСОБА_29 , з ОСОБА_30 він товаришував. Йому відомо, що між підсудним та його братом ОСОБА_16 були погані відносини. ОСОБА_16 йому розповідав, що приблизно в середині січня - на початку лютого 2012 року ОСОБА_31 підрізав його. Показував рану. Про вбивство дізнався від односельчан.
- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_26 був однокласником її доньки ОСОБА_33 . Їй відомо від ОСОБА_16 , що його брат ОСОБА_18 провокував сварки через будинок, в якому вони проживали, та погрожував йому. ОСОБА_18 , коли випивав, наполягав, щоб ОСОБА_16 вибирався з будинку. Вона знає, що підсудній бив при житті свого батька, також чула сварки ОСОБА_18 з ОСОБА_34 , з якими живе по сусідству.
- показаннями свідка ОСОБА_35 , який пояснив в судовому засіданні суду першої інстанції, що 23.02.2012 близько 15 години до нього зателефонував ОСОБА_26 та запропонував відсвяткувати у нього День захисника Вітчизни. Також, повідомив його, що в нього вдома випивають його брат з дружиною та їх мати, але він не хоче бути з ними в одній компанії, а тому він сам прийде до нього. Вони вдвох посиділи в нього, ОСОБА_16 випив близько 250 мл горілки. Потім вони пішли до ОСОБА_36 , де були брати ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , де він продовжував випивати, а ОСОБА_16 за стіл не сідав, і він не бачив, щоб той пив. ОСОБА_11 поводив себе спокійно, на ньому тілесних ушкоджень не було. Потім він провів останнього до магазину, що знаходиться нижче по вулиці. Коли повернувся додому, то побачив, що ОСОБА_11 забув свій мобільний телефон. Так як останній не прийшов за ним протягом кількох днів, на цей телефон телефонував роботодавець ОСОБА_16 та розшукував його, тому він 26.02.2012 сам вирішив йому віднести телефон. У дворі, де проживав ОСОБА_11 , не було його автомобіля, собаки гавкали, двері в хату не зачинені. Він повернувся додому, телефонував на номери, що були у телефоні - його матері, брата ОСОБА_18 та його дружини всі телефони були вимкнені. Тоді його мати викликала поліцію, бо вважала, що у ОСОБА_29 щось сталось. У січні 2012 року ОСОБА_26 говорив, що підсудний вдарив його ножем, а міліції він сказав, що впав на арматуру і справу закрили. Коли він разом з працівниками міліції зайшов у хату, то побачив труп ОСОБА_39 , який лежав на дивані у своїй кімнаті, його обличчя було розбите, кров була на стіні біля голови та біля вішалки на вікні. Одяг, в якому останній був одягнутий 23 лютого 2012 року, висів на вішалці і на ньому також була кров. У цій кімнаті він побачив і труп матері ОСОБА_16 , яка лежала на підлозі, обличчям донизу, головою до вікна.
- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка суду першої інстанції пояснила, що у лютому 2012 року на зупинці бачила ОСОБА_39 , він їй розповів, що хоче їхати на заробітки, щоб заробити грошей на власне житло, бо за будинок постійні сварки з братом ОСОБА_18 . Від ОСОБА_16 вона дізналась, що ОСОБА_18 його підрізав, але він в міліцію не звертався. Крім того, сказав, що після останньої сутички з братом він возить деякі свої речі в машині. Вона не бачила, щоб ОСОБА_16 давав ОСОБА_18 свій автомобіль, але бачила, що ОСОБА_16 сам їздить своєю машиною. В селі ніхто не хотів спілкуватись з ОСОБА_18 , а з ОСОБА_16 усі спілкувались.
- показаннями свідка ОСОБА_40 , який в суді першої інстанції пояснив, що його сестра ОСОБА_22 проживала з підсудним. Між братами ОСОБА_18 та ОСОБА_16 існував конфлікт за будинок. Від односельців він дізнався, що підсудній підрізав брата ОСОБА_16 ножем. Про вбивство останнього та його матері він дізнався від працівника міліції, який прийшов у будинок разом з ОСОБА_41
- оголошеними в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_42 , яка на досудовому слідстві пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_29 . Особисто ОСОБА_12 про конфлікти в сім`ї їй не повідомляла, але від односельчан вона чула, що підсудній ображав свою матір ОСОБА_12 та брата ОСОБА_16 (т.1, а.с.50).
- оголошеними в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_43 , який на досудовому слідстві пояснив, що мешкав по сусідству з родиною підсудного, який проживав з дружиною ОСОБА_19 , братом ОСОБА_16 та матір`ю ОСОБА_12 . У цій сім`ї часто були сварки та бійки. У січні 2012 року підсудний наніс тілесні ушкодження брату ОСОБА_16 , але той в міліцію не звертався. 23.02.2012 він був вдома та приблизно о 23 годині почув, що працює двигун автомобіля. Вийшовши з цікавості на вулицю побачив, що біля двору ОСОБА_29 в заведеному стані стояв автомобіль ОСОБА_39 , а з двору через хвіртку перескочив чоловік по статурі схожий на одного з братів ОСОБА_29 , потім цей чоловік сів до автомобіля та поїхав в напрямку м. Олександрії. Приблизно за годину до цього у ОСОБА_29 топилась піч в будинку і в бані, оскільки дим від цього тягне йому у двір. Криків цього вечора він не чув. Протягом 3 днів нікого на подвір`ї він не бачив, а 26.02.2016 в будинку ОСОБА_29 було виявлено трупи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Його дружина була понятою при огляді домоволодіння, а він брав участь понятим під час слідчої дії, коли підсудній добровільно без примусу описував та показував обставини вбивства ним брата та матері. При цьому поводився спокійно і самовпевнено. ОСОБА_44 явно боялась, коли привезли підсудного, який на неї здійснював тиск, а до цієї події неодноразово наносив ОСОБА_14 тілесні ушкодження, але вона нікому нічого не говорила (т.1,а.с.250-251).
- постановою про порушення кримінальної справи від 26 лютого 2012 року по факту умисного вбивства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ознаками злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України (т.1, а.с.1);
- протоколом огляду місця події від 26.02.2012 з фото таблицями до нього, звідки вбачається, що оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 і виявлено два трупи - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з ознаками насильницької смерті (т.1, а.с.9-25);
- протоколом огляду місця події від 26.02.2012 з фототаблицями, відповідно до якого в приміщенні моргу оглянуто трупи чоловіка та жінки, на яких зафіксовані тілесні ушкодження (т.1, а.с.26-29);
- протоколом огляду місця події від 26.02.2012 з фототаблицями, відповідно до якого на території садового товариства «50 років Жовтня» в м. Кіровограді виявлено автомобіль марки ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який в подальшому оглянуто та вилучено ( т.1, а.с. 32-34).
- висновком судово-медичної експертизи № 98, яка розпочата 26.02.2012 з 18 год. по 20 год. та закінчена 17.04.2012, згідно якої у ОСОБА_11 при судово-медичному дослідженні виявлені ушкодження у вигляді:
а) відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рани обличчя, субдуральний, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку в комплексі з переломами кісток лицьового та мозкового відділу черепу. Вказані ушкодження могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею з достатньою силою, у своїй сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю;
б) легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правого зап`ястка.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 є забій головного мозку в комплексі з субарахноїдальним крововиливом. Виявлені ушкодження могли утворитися в результаті ударно-травматичних впливів дерев`яною палицею. Давність смерті ОСОБА_29 складає не менше 2-3 діб до моменту початку експертизи. Синець міг виникнути і в результаті самозахисту. Виявлені ушкодження могли виникнути в результаті не менш, ніж 4-5 травматичних впливів. В крові ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт в кількості, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння ( т.1, а.с.56-62).
- висновком судово-медичної експертизи № 99, яка розпочалась 26.02.2012 з 20 до 22 години, закінчилась 17.04.2012, згідно якої у ОСОБА_12 при судово-медичному дослідженні виявлені ушкодження у вигляді:
а) відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рана волосистої частини голови, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку в комплексі з переломом кісток мозкового відділу черепу. Вказані ушкодження могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею з достатньою силою, у своїй сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю;
б) переломів ребер зліва, травми лівої лопатки: синець лівого плечового суглобу, перелом акроміального паростку лівої лопатки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок забою головного мозку в комплексі з субарахноїдальним крововиливом та перебуває в прямому причинному зв`язку з заподіяними ОСОБА_9 тяжкими тілесними ушкодженнями. Виявлені ушкодження могли утворитися в результаті ударно-травматичних впливів дерев`яною палицею. Давність смерті ОСОБА_12 не менше 2-3 діб до моменту початку експертизи. Ушкоджень, характерних для самозахисту, не виявлено. Виявлені ушкодження могли виникнути в результаті не менш, ніж 3 травматичних впливів. У крові ОСОБА_12 виявлений етиловий спирт в кількості, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1, а.с.66-71);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 207 від 28.03.2012, проведеної експертом Кіровоградського обласного бюро СМЕ про те, що на фрагменті шпалери, дерев`яних щепках, вилучених в ході огляду місця події, знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 (т.1, а.с.93-96);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 208 від 28.03.2012, проведеної експертом Кіровоградського обласного бюро СМЕ про те, що в змиві з порогу знайдено кров людини, яка може походити від потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а в зіскобі зі стіни знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 (т.1, а.с.100-102);
- протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_9 від 06 березня 2012 року, якого затримано о 15 год. 30 хв. на відстані 400 м від лінії державного кодону в районі № 0608 на напрямку Паланка Удобне та з`ясовано, що він з дружиною слідував з Молдови та незаконно перетнув державний кордон (т.1, а.с.118).
- постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2012 року, відповідно до якої ОСОБА_9 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП (т.1, а.с.119).
- протоколом про затримання ОСОБА_9 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який був затриманий 07 березня 2012 року о 00 год. 15 хв. (т.1, а.с.125-126).
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 із застосуванням відеозапису від 07 березня 2012 року, в ході якого останній у присутності захисника пояснив, що 23.02.2012 він, його дружина та мати відмічали День захисника Вітчизни і вживали спиртні напої. Ввечері повернувся брат ОСОБА_16 , з яким у нього виникла сварка. Мати виштовхала брата в іншу кімнату та говорила, щоб він заспокоївся. Після цього вони втрьох продовжували сидіти за столом. Через кілька хвилин дружина вийшла з кімнати подивитись чи горить вогонь в лазні, яка знаходиться біля будинку. Через деякий час він вийшов за дружиною та побачив, що вона плаче та в неї на обличчі синяк. На його запитання чи це зробив ОСОБА_16 , вона відповіла ствердно. Його захлиснула хвиля люті і він пішов в кімнату брата, щоб покарати та провчити його. По дорозі в кімнату він взяв дерев`яну палицю, заготовлену під держак для лопати. Наблизившись до лежачого в ліжку ОСОБА_16 , він став наносити удари йому палицею по голові. Кількість ударів не пам`ятає, але не 2, а набагато більше. Всі удари попадали в голову, лише один в руку, якою брат спочатку намагався прикритись від ударів. Під час завдання ударів, в кімнату забігла мати та намагалась завадити йому, відтягувала його від ОСОБА_16 . Тоді він в збудженому стані розвернувся в бік матері та наніс їй два удари по голові палицею, щоб вона не заважала. Мати, яка стояла до нього чи обличчям чи боком, впала на підлогу, а він продовжив бити ОСОБА_16 . Коли він заспокоївся, то побачив, що на подушці, на якій лежав ОСОБА_16 , була кров. Він зрозумів, що скоїв щось лихе і вийшов з кімнати. Брат та мати не подавали ознак життя. Він вийшов на вулицю і розповів дружині, що трапилось. Він з дружиною зайшли до будинку, де вони побачила, що мати і брат без ознак життя. В кімнату дружина не заходила. Він сказав, що треба тікати і щоб вона їхала з ним, після чого він спалив у плиті усі фотознімки та документи. Палицю, якою він наносив удари, він порубав сокирою та вкинувши до плити, спалив. Вони швидко помились в бані і почали збирати речі. Він зайшов до кімнати ОСОБА_16 , де взяв з тумбочки гаманець з грошима ОСОБА_16 , в якому знаходились гроші в сумі 500 грн. купюрами по 100 грн., які належали ОСОБА_16 . Він взяв ці гроші, щоб витратити їх на дорогу, оскільки власних грошей не мав. Також він взяв ключ від автомобіля ОСОБА_16 , яким іноді користувався, оскільки той був у кращому стані, ніж його. Після цього він з дружиною сіли в автомобіль ВАЗ2107, який належав ОСОБА_16 , і на ньому поїхали м. Кіровоград. Приїхавши в м. Кіровоград, він висадив дружину біля автовокзалу, а сам на автомобілі від`їхав трохи далі до приватного сектора та залишив там автомобіль. Потім автобусом та електричкою добирались до Молдови. Ключі від автомобіля на одній із зупинок викинув. Вони нелегально перейшли кордон.
- висновком судово-медичної експертизи № 186 від 09.03.2012, згідно якої у ОСОБА_13 виявлені ушкодження у вигляді синця обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.170-171).
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_9 від 12.03.2012, відповідно до якого він у присутності захисника розповів та показав на місці події про обставини вчиненого ним вбивства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Так, він уточнив, що бив брата ОСОБА_16 цілеспрямовано та використав для цього палицю, оскільки його брат був фізично сильніший за нього. Матір заважала йому бити ОСОБА_16 , а тому він наніс їй один удар навідмаш, але не пам`ятає куди саме, а потім повернувшись до неї обличчям, наніс їй другий удар палицею з розмаху зверху вниз. Умисел заволодіти грошима ОСОБА_16 та його автомобілем виник вже після вчинення злочину. Так, гроші в сумі 500 грн. він взяв з гаманця ОСОБА_16 , який знаходився на тумбочці в його кімнаті. У цій же кімнаті він взяв і ключ від машини брата. Стверджував, що дає правдиві показання та надає їх добровільно. Заперечив причетність його дружини до вбивства, оскільки її в будинку в цей час не було. Медичну допомогу він потерпілим не надавав та швидку не викликав (т.1 а.с.186-187).
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 99 від 19.04.2012, відповідно до якої виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження, що призвели до її смерті, могли виникнути за обставин, вказаних ОСОБА_9 під час відтворення обстановки та обставин події 12.03.2012 (т.1, а.с.198-201).
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 98 від 19.04.2012, згідно якої виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, могли виникнути при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_9 під час відтворення обстановки та обставин події 12.03.2012 (т.1, а.с.205-208).
- висновком судово-наркологічної експертизи від 29.03.2012, відповідно до якого у ОСОБА_9 ознак залежності від алкоголю не виявлено та протиалкогольного лікування він не потребує (т.1, а.с.230).
- довідкою, наданою Олександрійським РЕВ ДАІ про те, що згідно бази даних ДАІ автомобіль ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_11 . ОСОБА_9 посвідчення водія не видавалось (т.1 а.с.233-235).
- висновком судово-автотоварознавчої експертизи № 1264/27 від 12.04.2012, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 32695,58 грн. (т.1 а.с.241).
- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 210 від 10.04.2012, відповідно до якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічними захворюваннями не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У нього відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості, яка не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1, а.с.175-176)
- висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 40 від 19.02.2015, згідно якого ОСОБА_9 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, хронічним душевним захворюванням не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час змішаний розлад особистості. У період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, ОСОБА_9 не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом в той час він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_9 також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує.(т.3, а.с.70-74).
- свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.359).
- свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.368).
- оголошеними судом першої інстанції на підставі ст.301 КПК України 1960 року показаннями підсудного ОСОБА_9 , які він давав при розгляді кримінальної справи попереднім складом суду, відповідно до яких вину у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, він визнав частково та пояснив, що умислу на вбивство не мав, а хотів лише побити свого брата ОСОБА_16 за те, що той побив його дружину, а тілесні ушкодження матері спричинив випадково. Пояснив, що тілесні ушкодження брату завдав дерев`яною палицею, яку взяв у дворі. Під час нанесення ударів брат лежав на ліжку у своїй кімнаті і опору не чинив, а лише закривався від ударів руками. Удари він наносив брату переважно в область голови зі значною силою, так як був злий на брата. Під час нанесення ударів в кімнату зайшла мати і намагалася його відтягнути від брата. Тоді він наніс декілька ударів і матері по голові. Скільки саме ударів наніс матері не пам`ятає. Зупинився тоді, коли побачив, що брат і мати не рухалися. Брат лежав у крові на ліжку, а мати на колінах на підлозі. Палицю, якою наносив удари, він спалив у печі. Після скоєного, вони разом з дружиною, втекли до Молдавії, де їх і затримали. Вину за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України не визнав тому, що гроші, які він взяв у Василя, він давав у борг брату, і автомобілем Василя він іноді користувався з дозволу брата, так як його особистий автомобіль був у несправному стані (т.2, а.с.18-19).
Проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що взяті в сукупності всі докази беззаперечно підтверджують причетність саме підсудного ОСОБА_9 до вчинення умисного вбивства двох осіб, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншим людям, а також таємного викрадення чужого майна (крадіжка) і незаконного заволодіння транспортним засобом, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

Перевіряючи апеляційні доводи засудженого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового розгляду даної кримінальної справи у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності вважає безпідставними апеляційні доводи захисника та підсудного ОСОБА_9 про непричетність останнього до скоєння злочину, оскільки його вина у скоєнні злочинів підтверджується вищезазначеними доказами, які досліджені та перевірені безпосередньо судом під час судового розгляду і в своїй сукупності є достатніми для такого висновку.

Отже, сукупність слідової інформації, виявленої на місці вчинення злочину, письмові докази, а також показання потерпілого та свідків, дають достатні підстави вважати, що саме підсудний ОСОБА_9 вчинив ці злочини.

Апеляційні доводи захисника про можливе вчинення вбивства іншою особою, яка з`явилась в будинку після від`їзду підсудного та його дружини, яке він обґрунтовує виявленням при огляді домоволодіння на столі лише 2 стаканів та 2 чашок, спростовується тим, що як пояснив суду сам підсудний після розпиття ним, його дружиною та його матір`ю спиртних напоїв 23.02.2012, він та мати пішли спати, а ОСОБА_45 залишилась прибирати посуд. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона точно не пам`ятає чи прибирала зі столу після вживання ними спиртних напоїв. Підсудним та очевидцем події - свідком ОСОБА_13 не заперечується факт, що вони розпивали спиртні напої втрьох, а фіксування у протоколі огляду місця події лише 2 чашок та 2 стаканів на столі, в сукупності з іншими доказами по справі, не спростовує факту, що саме підсудний вчинив вбивство своєї матері та брата.

Також, доводи підсудного ОСОБА_9 , що тілесні ушкодження матері наніс його брат після сварки, яка переросла в бійку, що сталась після повернення його брата ОСОБА_16 додому, спростовується як показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що після повернення ОСОБА_11 додому між ним та підсудним почалась сварка, проте бійки між ними не було та ОСОБА_11 не наносив матері удари, так і показаннями самого підсудного, який на досудовому слідстві (т.1, а.с.133-135) пояснив, що після виникнення між ним і братом сварки мати виштовхала брата до іншої кімнати, після чого він, його дружина і мати продовжували сидіти за столом.

Крім того, вчинення вбивства саме ОСОБА_9 , а не нанесення тілесних ушкоджень іншими особами до приходу брата додому, на що вказують як підсудний так і захисник, підтверджується наданими суду показаннями свідка ОСОБА_35 про те, що труп ОСОБА_39 виявлений в ліжку у своїй кімнаті та останній був одягнений у спідню білизну, а його одяг був знятий та висів на вішалці, і на цьому одязі була кров. Вказаний свідок також пояснив, що у ОСОБА_11 того вечора 23.02.2012 тілесних ушкоджень не було.

Отже, локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , розміщення його тіла, наявність його крові потерпілого в зіскобі зі стіни його кімнати, свідчить про спричинення тілесних ушкоджень йому саме в його кімнаті на ліжку, тобто не за межами будинку.

Щодо доводів підсудного про те, що вбивство вчинила його дружина ОСОБА_13 , а він взяв вину на себе, оскільки вважав, що вона вагітна, спростовується показаннями самої ОСОБА_13 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, за дачу завідомо неправдивого показання та послідовно, як на досудовому слідстві так і двічі в судому засіданні пояснювала, що підсудний часто бив її, у неї з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 стосунки були нормальні і вона боялась підсудного, а тому виконувала його накази, які він давав після вчинення ним вбивства, а саме, топити баню, збирати речі, їхати з ним з будинку. Здійснення підсудним тиску на ОСОБА_13 підтверджується і оголошеними показаннями свідка ОСОБА_43 , який пояснив, що при проведенні відтворення обставин та обстановки події, де свідок був понятим, ОСОБА_9 поводив себе спокійно і самовпевнено, а його дружина ОСОБА_13 явно боялась підсудного, який на неї здійснював тиск.

Крім цього, з оголошених у суді протоколів допиту підсудного та протоколів судового засідання вбачається, що ОСОБА_9 визнав, що наносив удари своєму брату ОСОБА_11 та матері ОСОБА_12 зі значною силою в область голови. Такі дії підсудного, а саме - місця, в які наносились удари, сила нанесення тілесних ушкоджень та їх кількість свідчать про те, що підсудний спричиняв тілесні ушкодження потерпілим саме з метою позбавлення їх життя. Про це свідчить і поведінка підсудного після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, який не надав їм допомоги після цього, залишивши останніх помирати в будинку.

Також, послідовні показання свідка ОСОБА_13 , які вона давала на досудовому слідстві і повністю підтвердила їх в судовому засіданні, свідчать також про наявність умислу у ОСОБА_9 на таємне заволодіння грошовими коштами його брата та незаконне заволодіння його автомобілем.

Твердження підсудного про відсутність незаконного заволодіння автомобілем брата спростовується показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_32 , які суду пояснили, що між братами були вкрай напружені відносини та ОСОБА_26 не дозволяв підсудному користуватись його автомобілем. Також, свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_16 їй свій автомобіль не дарував, двічі підсудний їздив в автомобілі брата, проте за кермом був саме ОСОБА_16 .

Таким чином, викладені підсудним ОСОБА_9 доводи щодо незгоди з пред`явленим йому обвинуваченням не ґрунтуються на матеріалах справи і є способом уникнення підсудного від кримінальної відповідальності.

Інші, недоліки та неточності допущені в ході досудового слідства по даній кримінальній справі та на які посилаються у своїх апеляціях обвинувачений та його захисник є несуттєвими і такими, що не вплинули на правильність прийнятого по даній справі судового рішення.

Отже, з огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає повністю доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а досліджені судом матеріали кримінальної справи не містять даних про істотні порушення кримінально - процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також наявність будь-яких даних про допущену неповноту чи однобічність, яка б могла суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Перевіряючи вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, районний суд правильно зазначив, що підсудним вчинено злочин середньої тяжкості, тяжкий та особливо тяжкий злочини.
ОСОБА_9 вважається таким, що не має судимості, не працює, за місцем проживання на нього скарги не надходили, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, згідно довідки № 57 від 16.03.2012 перебуває на «К» обліку лікаря психіатра Олександрійської центральної районної лікарні (т.1, а.с.335), є носієм ВІЛ-інфекції.
Обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання підсудному, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і відносно особи похилого віку.
Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, від якого настали особливо тяжкі наслідки - смерть двох людей, а саме його брата ОСОБА_11 та матері ОСОБА_12 , після цього він вчинив крадіжку та незаконно заволодів транспортним засобом, у вчинених злочинах не розкаявся, після вчинення злочину переховувався в іншій державі, а тому із врахуванням всіх обставин справи, а саме підвищеної суспільної небезпеки підсудного, про що свідчить стійка установка останнього на умисне позбавлення людей життя, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Тобто, вид та розмір призначеного йому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даній кримінальній справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 засуджено за вчинення 23.02.2012злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості. Звільнення від кримінальної відповідальності можливе, якщо ця особа не ухилялася від слідства або суду.

Положеннями ч. 5 ст.74 КК України встановлено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу, тобто у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів встановлено, що з часу вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, минуло п`яти років, а вирок суду першої інстанції стосовно нього ще не набрав законної сили, а тому він на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону від 26.11.2015 за № 838-VIII), у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У подальшому такий підхід законодавець визнав недостатньо обґрунтованим, адже 21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким ч. 5 ст. 72 КК України викладено в іншій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 (справа №663/537/17, провадження № 13-31кс18) «попереднє ув`язнення» та «зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не тотожні поняття. Норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України.

Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його).

Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції застосував Закон № 2046-VIII, який погіршує становище особи. Однак з огляду на положення статей 4 та 5 КК України застосуванню в цій ситуації підлягає Закон № 838-VIII, оскільки новий закон зворотної дії в часі не має, бо погіршує кримінально-правове становище особи.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме помилково зарахував ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення лише за період з 07.03. 2012 року до 20.06. 2017 року.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Суд апеляційної інстанції враховуючи приписи ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046 -VIII, а також з урахуванням висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 вважає, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається, а тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII ОСОБА_9 у строк покарання слід також зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року і по день набрання вироком законної сили, включно, тобто до 30.01. 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, а даний вирок суду першої інстанції, на підставі вимог ч. 2 ст. 365 КПК України (в ред. 1960 року), слід змінити.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України (1960 року), п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Доповнену та змінену апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 та апеляційну скаргу його захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 365 КПК України (в ред. 1960 року) вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення по даній кримінальній справі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21 червня 2017 року і по день набрання вироком законної сили, включно, тобто до 30 січня 2019 року.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
Апеляційного суду ОСОБА_2