УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року

м. Київ
справа № 756/4208/15-к

провадження № 51-5226ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року,

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просив постановлені щодо нього судові рішення скасувати та закрити кримінальне провадження.

Верховний Суд ухвалою від 15 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвалу Верховного Суду було невідкладно надіслано на адресу установи, в якій засуджений ОСОБА_4 перебував під вартою.

До Верховного Суду з установи, де ОСОБА_4 відбував покарання, 06 червня 2018 року надійшло повідомлення про звільнення його умовно-достроково на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2018 року.
Копію ухвали Верховного Суду від 15 травня 2018 року було направлено на адресу, за якою вибув ОСОБА_4 , вказану установою виконання покарань. Однак 21 червня 2018 року вказана ухвала була повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Після повторного направлення 04 жовтня 2018 року копію ухвали Верховного Суду від 15 травня 2018 року знову було повернуто до суду касаційної інстанції.

Крім того, 10 грудня 2018 року було направлено копію ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги засудженого без руху на адресу, з якої надійшло заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу прокурора, яку також було повернуто до суду касаційної інстанції у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд виконав усі можливі та необхідні дії для повідомлення ОСОБА_4 про залишення його касаційної скарги без руху, однак засуджений не вжив ніяких заходів, щоб дізнатися про стан його касаційної скарги, зокрема направлених на отримання адресованої йому Верховним Судом кореспонденції, що свідчить, на думку колегії суддів, про формальний підхід засудженого до подання касаційної скарги та його незацікавленість в результатах її розгляду.
На підтвердження вищенаведеного свідчить і те, що після подання касаційної скарги засуджений протягом досить тривалого часу не звертався до суду касаційної інстанції з будь-якими заявами чи клопотаннями щодо руху його касаційної скарги.
Таким чином, протягом встановленого строку засуджений ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунув. Нової касаційної скарги на адресу суду касаційної інстанції не надходило.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга засудженого підлягає поверненню з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3