Справа № 297/572/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 29.01.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянина України, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 відповідно до укладеного трудового договору від 14.11.2017 року між працівником та фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 , який будучи субліцензіатом надає послуги на території м. Берегово та використовує торгівельну марку ТзОВ «ІнТайм», перебуваючи на посаді оператора служби перевезень відділення «ІнТайм», що знаходиться за адресою м. Берегово, вул. Мужайська, 54«а», будучи матеріально-відповідальною особою, в період з 27 по 30 грудня 2017 року, умисно, з корисливих спонукань, вдався до привласнення коштів при наступних обставинах.

15 грудня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді оператора служби перевезень відділення «ІнТайм» м. Берегово, в обов`язки якого входило: видача та прийом готівкових грошових коштів по платіжним відправленням, знаходячись в приміщенні відділення за вище вказаною адресою, отримавши попередньо дозвіл від директора відділення «ІнТайм» в м. Берегово ОСОБА_7 на вилучення із каси грошових коштів в сумі 2000 гривень з метою закупівлі для відділення дерев`яних дощок, однак в подальшому їх не придбав, а привласнив грошові кошти у вказаному розмірі, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.

За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 191 КК України, а саме у привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Крім того, ОСОБА_4 27 грудня 2017 року, в невстановлений слідством час, перебуваючи на посаді оператора служби перевезень відділення «ІнТайм» м. Берегово, знаходячись в приміщенні відділення, за вище вказаною адресою, отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 8208,41 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , по касі товариства їх не провів, а діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 8208,41 гривень.

В подальшому, 28 грудня 2017 року, в першій половині дня, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 17719,21 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , по касі товариства їх не провів, а повторно, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 17719,21 гривень.

Крім того, 29 грудня 2017 року близько 10.05 годин, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 10354,63 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , по касі товариства їх не провів, а діючи повторно, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 10354,63 гривень.

Також, 30 грудня 2017 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 362,88 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , по касі товариства їх не провів, а діючи повторно, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 362,88 гривень.

В подальшому, 30 грудня 2017 року, в першій половині дня, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 1550 гривень за отриманий нею вантаж по декларації про прийняття вантажу № , від ОСОБА_13 грошові кошти в розмірі 3414,32 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , від ОСОБА_14 грошові кошти в розмірі 7467,96 гривень за отриманий ним вантаж по декларації про прийняття вантажу № , по касі товариства їх не провів, а діючи повторно, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12432,28 гривень.

Крім того, в період з 15 по 30 грудня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді оператора служби перевезень відділення «ІнТайм» м. Берегово, отримавши попередньо дозвіл від директора ТОВ «ІнТайм» ОСОБА_7 на вилучення із каси грошових коштів в сумі 800 гривень на закупівлю для відділення євро піддонів, привласнив зазначені грошові кошти та використав на власні потреби, а євро піддони не придбав, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.

За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 191 КК України, тобто в привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинено повторно.

В сукупності ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачені ч. 1 ст.191 КК України та ч. 3 ст.191 КК України. Своїми діями ОСОБА_4 завдав ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 51877,41 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що вчинив вказане через важкі сімейні обставини. Обіцяв в майбутньому подібного не скоювати. Також зазначив, що цивільний позов потерпілого визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що неодноразово після проведення ревізій у відділенні «ІнТайм» м. Берегово, було встановлено недостачі і через деякий час виявлено, що оператор служби перевезень ОСОБА_4 щоразу привласнював собі грошові кошти. Пояснив, що ОСОБА_4 завдану шкоду йому не відшкодував, тому просив суд задоволити заявлений ним цивільний позов повністю.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.191 КК України та ч. 3 ст.191 КК України, а саме в привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи, та привласненні чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчиненому повторно, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеними статтями правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суд відповідно до ст. 66 КК України враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Берегівським РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_4 раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягався, скарг за місцем проживання на нього не надходило, і враховуючи спосіб життя обвинуваченого, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства (а. с. 53-54).

Враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 роки, а за ч. 3 ст. 191 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 3 роки. Застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 3 роки.

При цьому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від суду та перебував в розшуку, суд вважає додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Суд приходить до висновку, що таке буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Крім того, під час судового розгляду потерпілий ФОП ОСОБА_7 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_4 з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 51877,41 гривень та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, в розмірі 25000 гривень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого.

Відповідно до п. 7. ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, ФОП ОСОБА_7 було завдано матеріальну шкоду на вище вказану суму, яка обвинуваченим добровільно не відшкодована. Крім того, злочинні дії ОСОБА_4 завдали потерпілому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні його ділової репутації, появою недовіри з боку клієнтів і як наслідок зниження конкурентних можливостей на ринку послуг доставки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Судом встановлено, що шкода, завдана потерпілому ФОП ОСОБА_7 є наслідком неправомірних дій ОСОБА_4 , винність якого в судовому засіданні доведена повністю, тому матеріальна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд враховує те, що внаслідок злочину потерпілий зазнав душевних страждань через приниження його ділової репутації, йому слід докладати зусиль для підтримання фінансового стану та відновлення довіри серед клієнтів.

Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину, а також його незадовільний матеріальний стан.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає задоволити вимогу про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з ОСОБА_4 в користь ФОП ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 7000 тисяч гривень у вигляді одноразової виплати.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Так, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/223/18 від 31.01.2018 року на тимчасово вилучене майно, а саме на системний блок комп`ютера з позначенням «HP Compag dc7800 Small Factor dc 7800/E 2160/hn/1QR/8k hp S/n HV 874015y4 p/n: CW224ES#ACB».

Речові докази: доручення «Ін-тайм», акт інвентаризації, декларацію на ім`я ОСОБА_9 , копію розписки ОСОБА_4 , копію трудового договору ОСОБА_4 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження, суд вважає після набрання вироком законної сили повернути ФОП ОСОБА_7 наявні оригінали документів, а копії таких зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази: диск, робочий зошит на 60 аркушів з малюнком мотоциклу, в якому містяться рукописні записи, видаткові касові ордера на 3 аркушах, декларації прийняття вантажу на 13 аркушах, претензію на ім`я ОСОБА_15 , роздруківки з програми «1-С» на 11 аркушах, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, суд вважає після набрання вироком законної сили повернути ФОП ОСОБА_7 .

Клопотань про зміну чи скасування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до суду не надходило.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 191 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 (два) роки.

Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 191 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, в розмірі 51877 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят сім) гривень 41 копійка.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень у вигляді одноразової виплати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/223/18 від 31.01.2018 року на тимчасово вилучене майно, а саме на системний блок комп`ютера з позначенням «HP Compag dc7800 Small Factor dc 7800/E 2160/hn/1QR/8k hp S/n HV 874015y4 p/n: CW224ES#ACB», скасувати.

Речові докази: доручення «Ін-тайм», акт інвентаризації, декларацію на ім`я ОСОБА_9 , копію розписки ОСОБА_4 , копію трудового договору ОСОБА_4 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили повернути ФОП ОСОБА_7 наявні оригінали документів, а копії таких зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази: диск, робочий зошит на 60 аркушів з малюнком мотоциклу, в якому містяться рукописні записи, видаткові касові ордера на 3 аркушах, декларації прийняття вантажу на 13 аркушах, претензію на ім`я ОСОБА_15 , роздруківки з програми «1-С» на 11 аркушах, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили повернути ФОП ОСОБА_7 .

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1