Справа № 128/961/18
ВИРОК
Іменем України
18 грудня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000529 від 20.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немерче, Муровано-Куриловецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в невстановлений слідством час, прогулюючись по березі річки Південний Буг, на території Бохоницької сільської ради, Вінницького району, помітив металевий вагончик, який на праві власності належить ОСОБА_6 .
Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного металевого вагончика, підбурюваний жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, з корисливих спонукань ОСОБА_4 , повернувшись додому розшукав номер телефону особи, яка займається перевезенням великогабаритних вантажів.
В подальшому, в вечірній час 16.05.2017 року, ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_7 , який займається перевезенням великогабаритних вантажів та домовився з останнім про перевезення металевого вагончика до пункту прийому металобрухту.
Після чого, ОСОБА_4 близько 09.00 год. 17.05.2017 року, перебуваючи на березі річки Південний Буг, на території Бохоницької сільської ради, Вінницького району та області, ввівши в оману ОСОБА_7 , з приводу належності на праві приватної власності вагончика, діючи умисно, таємно, в супереч волі власника ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_7 завантажив металевий вагончик на обладнаним краном - маніпулятором вантажний автомобіль марки «МАN».
Після чого, розуміючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків для власника майна, ОСОБА_4 перевіз даний вагончик, вартість якого згідно висновку експерта № 1241/18-21 від 27.03.2018 року становить 14946 грн., на територію пункту прийому металобрухту, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , де в подальшому розпорядився вищевказаним металевим вагончиком на власний розсуд, шляхом його реалізації за ціною металобрухту, за грошові кошти в сумі 7000 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 14 946 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що березі річки Південний Буг, він помітив металевий вагончик, та вирішив його здати на металобрухт. З цією метою він знайшов особу, яка займається перевезенням великогабаритних вантажів та домовився по телефону про перевезення вагончика. На слідуючий день 17.05.2017 року, він зустрівся з перевізником ОСОБА_7 , вони завантажили вагончик та перевезли його до пункту прийому металобрухту. За вагончик він отримав 7 000 грн. У скоєному розкаявся та просив суворо його не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше не судимий, скарг від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_4 в ТОВ « ЖЕО» не надходило, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність попередніх правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства ( в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

Також суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи вищевказані нормативні положення, суд вважає, що сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 286,00 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 286,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1