У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2018 Справа №607/23085/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, а досудове розслідування було проведено неповно. Вказує, що в межах даного кримінального провадження її було допитано в статусі свідка а не потерпілої, хоча статус потерпілої вона набула у відповідності до ст. 55 КПК України з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якій йшлося про порушення її прав як власника магазину по АДРЕСА_1 . При цьому, постанови про відмову у визнанні її потерпілою слідчим чи прокурором не виносилося. Окрім того, вважає необґрунтованим висновок слідчого про те, що ним не встановлено факту завдання їй шкоди, оскільки самовільне використання її магазину зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 перешкоджають їй реалізації права власника даного магазину на отримання прибутку від надання його в оренду та спричиняє їй щомісячні збитки в особливо великих розмірах. З цих підстав просить скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала з викладених в ній підстав, просила її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив та слідчим суддею визнано можливим розглядати провадження з розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження у його відсутності у відповідності до вимог п.п. 2, 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши в нарадчій кімнаті матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, та враховуючи, що згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, копію оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 отримала 31 жовтня 2018 року, а зі скаргою до суду остання звернулася 12 листопада 2018 року, вважаю, що строк на оскарження постанови пропущений не був.

Також встановлено, що у провадженні СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000907 від 29 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

11 вересня 2018 року слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, передбачає заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, однак дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчим встановлено, що така шкода ОСОБА_3 не завдана. На підставі наведено прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Слідчий суддя вважає, що дане мотивування є необґрунтованим. Так, у постанові слідчого наведено лише покази ОСОБА_3 , однак правового аналізу їм не надано, оскільки не зазначено яким чином вони підтверджують відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та в чиїх діях.

Також, зазначаючи в постанові про закриття кримінального провадження про те, що ОСОБА_3 не завдано шкоди внаслідок діянь, вказаних нею у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий не вказав на підставі яких доказів він прийшов до такого висновку та які дії ним вчинялися для встановлення наявності та розміру можливо завданої шкоди ОСОБА_3 .

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, слідчим не проведено всіх необхідних слідчих чи процесуальних дій для перевірки обставин, зазначених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, а зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України,

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 15 липня 2018 року про проведення процесуальних дій на іншій території, якою доручено СВ Збаразького РВП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні № 0000907 від 29 березня 2018 року допитати в якості свідка ОСОБА_6 .

Однак, відомості про виконання вказаної постанови в матеріалах кримінального провадження відсутні, вказаного свідка у даному кримінальному провадженні допитано не було.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження № 0000907 від 29 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 було допитано у вказаному кримінальному провадженні в якості свідка, а не потерпілої, хоча вказане кримінальне провадження розпочате на підставі заяви ОСОБА_3 , та з даної заяви вбачається, що останній неправомірними на її думку діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було завдано шкоди.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, на підставі якої, згідно ухвали слідчого судді, розпочато кримінальне провадження № 0000907 від 29 березня 2018 року, а в матеріалах справи відсутня постанова слідчого або прокурора про відмову у визнанні її потерпілою, тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 набула статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000907 від 29 березня 2018 року, а тому її допит повинен був проводитися саме у такому процесуальному статусі, а не у статусі свідка.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не вчинено жодних слідчих чи процесуальних дій з метою з`ясування факту завдання та розміру шкоди, яка могла бути завдана ОСОБА_3 внаслідок діянь, вказаних нею у заяві про вчинення кримінального правопорушення, хоча у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що ним встановлено, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на порушення правил діловодства при оформленні матеріалів кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року, яке, всупереч п. 5. Розділу ІІ Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 квітня 2016 року № 296, надане слідчому судді належним чином не оформлене, аркуші не пронумеровані, відсутній внутрішній опис документів, не скріплене печаткою та відсутній підпис слідчого, який його оформив.

Враховуючи вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому постанова слідчого від 11 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих та процесуальних дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 08 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року задовольнити.
Постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року скасувати.
Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року направити до СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000907 від 29 березня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1