ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/721/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 23 січня 2017 року Ірпінським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 390 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , діючи повторно, 31 жовтня 2018 року приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись на території Дарницької дистанції колії № 2, що за адресою: м. Київ, вул. Приколійна, 7, за допомогою фізичної сили від`єднав балансир стрілочного переводу, тим самим, незаконно таємно викрав майно, належне ПАТ «Українська залізниця», вартістю 278 грн. 01 коп. та з місця вчинення злочину зник.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 31 жовтня 2018 року приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись на вул. Приколійна в м. Києві, побачив балансир стрілочного переводу, який вирішив зняти та здати. Реалізуючи задумане, ОСОБА_3 взяв цей балансир, загорнув у поліетиленовий пакунок та пішов. Через деякий час його зупинили працівники залізниці та забрали балансир.
Вартість викраденого, так як воно зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_3 не оспорює.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний аналогічний злочин, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативно характеризується за попереднім місцем проживання, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки його виправлення, ураховуючи викладене, а також те, що останній раніше вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки в період іспитового строку він знову вчиняв злочини, що свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.
Підстави для обрання заходів забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з дня його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.
Речовий доказ по справі, а саме: балансир стрілочного переводу залишити у власності ПАТ «Українська залізниця».

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя