ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000146 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Грубна Сокирянського району Чернівецької області,мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.ст. 108, 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.186 КК України та ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання: за ч.1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням із 3-річним іспитовим строком та встановлені обов`язки, передбачені п.п.1. 2 ч.1 та п.п.3 ч.2 ст. 76 КК України.

Провадження№11-кп/822/93/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 186 ч.ч.1, 2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 із проханням скасувати таке судове рішення в частині призначеного покарання з підстав необгрунтованого застосування судом вимог ст.75 КК України. Прокурор у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину, особі засудженого та є надто м`яким.

Посилається на те,що ОСОБА_6 незважаючи на те, що судимості погашені,в період часу з 2016 року по травень 2018 року був засуджений за вчинення трьох злочинів, у тому числі і тяжких, однак належних висновків для себе не зробив,на шлях виправлення не став та знову вчинив два умисних злочини,один із яких тяжкий.Крім цього, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що обвинувачений не мав наміру повертати майно,яким заволодів у неповнолітніх, та повернув телефони тільки після наполягання таксистів.

Вважає,що дані про особу обвинуваченого не давали підстав для застосування вимог ст.75 КК України,а тому просив ухвалити новий вирок,яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково,просив призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України щодо санкції ч.2 ст.186 КК України, доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які просили залишити вирок районного суду без змін,перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, судова колегія приходить до наступних висновків.

Районним та апеляційний судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 13.05.2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин по вул. Довженка в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, відкрито заволодів чужим майном у неповнолітнього ОСОБА_10 ,що належить потерпілій ОСОБА_11 -мобільним телефоном марки "Хіаоmі МDG6S" вартістю 2000 грн. із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої перебували грошові кошти сумі 8 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 13.05.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин по вул. Довженка в смт. Кельменці Кельменецького району

Чернівецької області, повторно відкрито заволодів чужим майном у неповнолітнього ОСОБА_12 ,що належить потерпілій ОСОБА_13 -мобільним телефоном марки «ASSISTANT AS 5436» вартістю 1000 грн., із сім карткою мобільного оператора «Водафон» вартістю 25 грн

Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим,відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, які безпосередньо та повно досліджені районним судом.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч.2 ст. 186 КК України- відкрите викрадення чужого майна (грабіж),вчинений повторно.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій обвинуваченого апелянтом не оспорюється, а тому судова колегія, керуючись ст.404 КПК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення вироків( постанов) при розгляді кримінальних справ у апеляційному порядку» не наводить у вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорені у апеляційній скарзі.

Згідно ст.50 КК України рішення суду в частині призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини,які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судова колегія вважає, що таких вимог суд першої інстанції дотримався не у повній мірі.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, районний суд вказав, що враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу обвинуваченого, який молодого віку та посередньо характеризується за місцем проживання.Щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку,суд врахував пом`якшуючими покарання обставинами та вказав,що обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

Обгрунтовуючи рішення в частині застосування вимог ст.75,76 КК України,суд посилався на те,що із врахуванням позитивної характеристики обвинуваченого по місцю проживання,обставин,які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості злочину слід звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Такі висновки судова колегія вважає безпідставними,оскільки суд не дав належної оцінки наступним обставинам.

Як вбачається із матеріалів справи-вимоги УІАП ГУНП у Чернівецькій області та копій вироків від 05.05.2016 року,12.06.2017 року,06.02.2018 року, ОСОБА_6 ,незважаючи на погашення судимостей,раніше тричі був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності,в тому числі тяжкого(а.с.101-102,107-111).Також у 2018 році притягувався до адміністративної відповідальності(а.с.112)

Відтак,після сплину незначного часу після винесення останнього за часом вироку(06.02.2018року) ОСОБА_6 вчинив два умисних корисливих злочини-середньої тяжкості та тяжкий,відкрито заволодівши майном громадян.

Викладене у сукупності характеризує особу обвинуваченого як такого ,що не став на шлях виправлення і не зробив належних для себе висновків .

Відповідно до досудової доповіді,складеної органом пробації,ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 є високим.Враховуючи інформацію,що характеризує особу обвинуваченого,його спосіб життя,орган пробації вважає,що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі є неможливим та може становити високу небезпеку для суспільства(а.с.28-32).
За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є необгрунтованим,а тому вирок суду в частині призначення покарання слід скасувати та ухвалити новий вирок з підстав,що передбачені ст.407,409,413 ч.1 п.2,414,420 КПК України,оскільки внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність(ст.75 КК України) судом призначене покарання,яке через м`якість не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

Доводів щодо м`якості призначеного за ст.186 ч.1 КК України покарання апеляційна скарга прокурора не містить.
При призначенні ОСОБА_6 покарання судова колегія враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень,які є злочинами середньої тяжкості і тяжким,особу обвинуваченого, який в силу ст.ст.108,89 КК України не судимий,однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його молодий вік,позитивну характеристику по місцю проживання.

Обставинами,що пом`якшують покарання,колегією враховується щире каяття,активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування шкоди потерпілим.Обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

Викладені вище пом`якшуючі покарання обставини,із врахуванням зазначених даних про особу винного,фактичних обставин провадження, у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 діяння,а тому судова колегія вважає,що наявні підстави для застосування вимог ст.69 КК України та призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі,що встановлена санкцією ч.2 ст.186 КК України,а тому подану прокурором апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409,413,414,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2(двох)років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_6 під варту у залі суду. Строк відбування покарання обчислювати з 18 грудня 2018 року.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3