Справа № 308/1565/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003658 від 18.11.2018 року за ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до скоєння даних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , який будучи раніше неодноразово засудженим:

- 07.09.2010 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 02.11.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України на строк 5 років позбавлення волі;

-01.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в термін строку перебування під вартою з 24.02.2015 по 01.03.2016. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2017 перераховано строк зарахований до строку відбування покарання із врахування строку перебування під вартою за період з 02.03.2016 по 09.03.2017, після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі 10.08.2018, на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив, а вчинив нові умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2018 року ОСОБА_5 , із невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи мету протиправного збагачення шляхом заволодіння чужим майном способом шахрайства, використовуючи при цьому спосіб телефонування потенційним жертвам з повідомленням недостовірної інформації щодо перебування їхніх близьких родичів в біді, вступили між собою в попередню злочинну змову, з метою вчинення злочинів на території Закарпатської області розробили злочинний план та намітили заходи щодо подальшого вчинення злочинів із заволодіння грошовими коштами, та як засоби вчинення злочинів придбали декілька номерів мобільного зв`язку, які використовували у подальшому для конспірації та підтримання між собою зв`язку.

В подальшому, з метою вчинення злочинів шляхом шахрайства на території м.Ужгорода Закарпатської області, 17.11.2018 року близько 14.20 годин ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим слідством особою, приїхавши залізницею до м. Ужгорода орендували квартиру подобово за адресою: АДРЕСА_1 для проживання при вчиненні злочинів.

Того ж дня близько 18.30 години, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, повторно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаходився в м.Ужгороді та очікував на повідомлення свого спільники про потерпілого, тим часом як невстановлена слідством особа, діючи у змові із ОСОБА_5 , здійснила телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , мешканки АДРЕСА_2 , в ході якої повідомила недостовірну інформацію про те, що вона являється її онуком, та на даний час перебуває у лікарні в тяжкому стані разом із своїм батьком, який знаходиться на операції в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з постраждалими, після чого передав слухавку іншій невстановленій особі, яка представилась працівником правоохоронних органів. З`ясувавши особистий мобільний номер телефону ОСОБА_6 , використовуючи її стресовий стан наказав їй не класти слухавку, під час подальшої телефонної розмови через мобільний телефон, повідомив, що для вирішення питання, що до не притягнення її сина до кримінальної відповідальності необхідно сплатити грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, однак дізнавшись, що в потерпілої відсутня така сума грошей погодився на суму 1170 доларів США та 3000 гривень, при цьому для створення у потерпілої ОСОБА_6 хибного уявлення про те, що їй телефонує представник правоохоронного органу, по телефону повідомив її про необхідність написання заяви про передачу вказаних коштів.

У свою чергу, ОСОБА_5 , на виконання відведеної йому злочинної ролі, діючи умисно, повторно, в попередній змові із невстановленою слідством особою, отримавши від невстановленої особи відомості про ОСОБА_6 та про те, що вона погодилася віддати грошові кошти, прийшов до помешкання потерпілої ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , де пред`явив останній вимогу щодо передачі вищевказаних грошових коштів, на що потерпіла будучи впевненою у правдивості дій останнього та його спільника, не усвідомлюючи, що вказана ними інформація є недостовірною, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1170 (одна тисяча сто сімдесят) доларів США та 3000 (три тисячі) гривень, після чого ОСОБА_5 із вказаними грошовими коштами зник у невідомому напрямку, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 29645 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 93 копійки.

Такими своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, 18 листопада 2018 у період часу з 12:30 год. по 14:00 год., ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснили телефонні дзвінки на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , та під час телефонної розмови із нею один із них, представившись адвокатом, повідомив недостовірну інформацію про те, що її син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої є травмовані, внаслідок чого, користуючись ефектом неочікуваності та стресовим станом потерпілої, дізнався особистий номер мобільного телефону ОСОБА_7 та наказав їй не класти слухавку. Під час подальшої телефонної розмови із потерпілою ОСОБА_7 , невстановлена особа по телефону повідомила, що її син перебуває на лікуванні та назвала суму грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, необхідну для вирішення питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, при цьому продиктував текст заяви та клопотання про передачу грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужого майна, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, отримавши від них відомості про потерпілу ОСОБА_7 , у свою чергу для заволодіння грошовими коштами, під`їхав разом із іншою невстановленою особою на таксі до будинку по місцю проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 , де пред`явив потерпілій ОСОБА_7 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 5000 доларів США, підтвердивши свою обізнаність у розмові потерпілої із невстановленою особою про необхідність її передачі. Після чого, ОСОБА_7 , будучи впевненою у правдивості дій останнього, перебуваючи у стресовому стані та не усвідомлюючи, що вказана ним інформація є недостовірною, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, заволодівши якими ОСОБА_5 зник у невідомому напрямку.

Після того, приблизно через 10 хвилин потерпілій ОСОБА_7 знов зателефонувала та сама невідома особа, що представлялась адвокатом, та повідомила, що надана нею сума грошових коштів 5000 доларів США є недостатньою, оскільки необхідно ще компенсувати вартість пошкодженого її сином внаслідок ДТП автомобіля у сумі 20000 доларів США. Дізнавшись, що потерпіла ОСОБА_7 не володіє такою сумую грошових коштів, останній, умисно, з метою заволодіння її грошовими коштами, погодився взяти наявні у неї кошти в розмірі 5500 доларів США, 4000 євро, 6000 гривень.

Через короткий проміжок часу 18 листопада 2018 року, до адреси проживання потерпілої знов підійшов ОСОБА_5 , який будучи обізнаним про розмову із потерпілою ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, узгоджено та за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, повторно зустрівся із ОСОБА_7 , якому вона вдруге гроші передала грошові кошти в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, 4000 (чотири тисячі) Євро, 6000 (шість тисяч) гривень, після чого він разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою зник у невідомому напрямку із вказаними грошовими коштами, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму загальну 423 225 (чотириста двадцять три тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 35 коп.

Такими своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах. У сукупності, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України та ч.3 ст.190 КК України.

13.02.2019 у спосіб передбачений КПК для вручення повідомлень по місцю проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_4 вручено повідомлення про підозру братові останнього ОСОБА_8 , 1981 року народження для передачі ОСОБА_5 у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання.Разом із тим, 13.02.2019 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 вилучено шприц, ємкістю 0,2 мл. із речовиною червоного кольору в середині. Із допитів мешканців квартири стало відомо, що вказаний шприц належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що вказані речі та предмети, дозвіл на вилучення яких надано згідно ухвали суду, містять відомості, є засобами збереження інформації, містять відомості як можуть бути використані як докази, підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України. Приймаючи до уваги викладене та те, що вилучені 13.02.2019 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_4 , речі та предмети є засобами і знаряддями вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, у зв`язку із чим виникає необхідність накласти арешт на вилучене майно,а саме на шприц ємкістю 0,2 мл. із речовиною червоного кольору в середині.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без його участі.Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України. У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003658 від 18.11.2018 року за ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України. (а.с. 5-7)
Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 13.02.2019 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, визнано та приєднано в якості речового доказу по кримінальному провадженні № 0003658 від 18.11.2018 року шприц ємкістю 0,2 мл. із речовиною червоного кольору в середині вилучений в ході огляду по місцю проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.20-23)

У відповідності до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, вилучений під час санкціонованого обшуку 13.02.2019 року шприц ємкістю 0,2 мл. із речовиною червоного кольору в середині є предметом вчиненого злочину, зберіг на собі його слід, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Накласти арешт на шприц ємкістю 0,2 мл. із речовиною червоного кольору в середині, який вилучено під час проведення обшуку 13.02.2019 за адресою: АДРЕСА_4 по місцю проживання ОСОБА_5 ..

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1