Справа № 739/1296/18
Номер провадження 1-в/739/42/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2018 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
Головуючої судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника УВП ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про скорочення наполовину невідбутої частини покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, про поновлення строку на подачу до суду клопотанням про амністію та скорочення йому наполовину невідбутої частини покарання на підставі статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Клопотання мотивоване тим, що він відбуває покарання у виді арешту та підпадає під дію статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд поновити строк на звернення із клопотанням ОСОБА_5 , оскільки Апеляційним судом Чернігівської області було розглянуто та винесено ухвалу 25.05.2018 року, якою апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2017 року залишено без змін. Тому на думку прокурора, ОСОБА_5 з поважних причин пропустив строк звернення до суду з клопотанням про застосуванням амністії. Але заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_5 та скорочення наполовину невідбутої засудженим ОСОБА_5 частини покарання на підставі статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ст.7 чітко регламентує вичерпний перелік підстав скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженими, які на момент набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» фактично вже відбували покарання у виді обмеження волі та інше покарання, за злочини що не є особливо тяжкими. Також звернула увагу ст.12 вищезазначеного закону про те, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим законом. У судовому засіданні представник Новгород-Сіверської УВП №31 ОСОБА_4 підтримав думку прокурора та не заперечував щодо поновлення строку звернення з клопотанням про застосування амністії, але просив суд відмовити у задоволенні клопотання оскільки вважає, що ОСОБА_5 не підпадає під дію статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на момент набрання чинності та дії Закону України «Про амністію у 2016 році» ще не відбував покарання у виді арешту, а був затриманий згідно протоколу затримання від 22.06.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні доставлений не був, при цьому попередньо неодноразово подавав до суду письмові заяви про підтримання його клопотання та проведення судового засідання без його участі.
Заслухавши пояснення представника Новгород-Сіверської УВП №31 та думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до наступних висновків:
Як встановлено, вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та на підставі ч.1 ст.69 КК України, призначено покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2018 року, вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
З даного вироку суду та протоколу затримання особи, засудженої за вчинення кримінального правопорушення вбачається, що початок строку відбування основного покарання у виді арешту ОСОБА_6 потрібно рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили, тобто з 22.06.2018 року. Відповідно до частини другої статті 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Частиною 2 ст.13 Закону України « Про амністію у 2016 році» передбачено, що особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього амністії 17.08.2018 року, тобто більше ніж через три місяці після опублікування Закону України «Про амністію у 2016 році». У своєму клопотанні ОСОБА_5 на підтвердження поважності причин пропуску строку зазначає, що Апеляційним судом Чернігівської області його справа була розглянута 25.05.2018 року, тому він не знав про результати розгляду апеляційної скарги прокурора до цієї дати, тобто вже після закінчення строку на звернення з клопотанням про амністію. Суд погоджується з поважністю причини пропуску засудженим ОСОБА_5 строку на звернення з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Відповідно на підставі ч.1 ст.117 КПК України суд приходить до висновку про необхідність поновити засудженому строк для подання клопотання про застосування амністії. Статтею 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді обмеження, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про застосування амністії в Україні» визначено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим законом. Оскільки ОСОБА_5 згідно матеріалів особової справи та протоколу затримання почав відбувати покарання у виді арешту лише 22.06.2018 року, суд приходить до висновку, що до нього не можуть бути застосовані положення статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», тому клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, керуючись статтями 1-13 Закону України «Про амністію у 2016 році», статтями 1, 3, 4, 8 Закону України «Про застосування амністії в Україні», статтею 86 КК України, статтями 152, 154 КВК України, статтями 117, 369-372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Поновити строк ОСОБА_5 на подачу клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з поважністю причини пропуску строку на подачу клопотання .
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про скорочення наполовину невідбутої частини покарання на підставі статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1