Ухвала
Іменем України

25 березня 2019 р.

м. Київ
Справа №594/366/18
Провадження № 51-1409 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 січня 2019 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Згідно із пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування необхідності скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 414 КПК України, а також зважаючи на приписи статей 50, 65 КК України. Окрім того, потерпілим не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість судових рішень з огляду на вид і розмір призначеного покарання та ступінь тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого.

Також, потерпілим не вказано, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

До того ж, вимоги касаційної скарги потерпілого не повною мірою узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, якими визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а також прямо суперечать ч. 1 ст. 437 цього Кодексу, тому що суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України не додано (одного екземпляру) копії касаційної скарги з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження,

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3