ЄУН № 331/6591/18
Провадження № 1-кс/331/5513/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002569 від 05.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта базова загальна середня, офіційно не працевлаштований, сімейний стан одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 23.12.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; звільнений 18.08.2016 року по відбуттю покарання;

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002569 від 05.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 04 грудня 2018 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе «Снек», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя вул. Перша Ливарна, 46, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень малознайомому ОСОБА_7 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, стиснувши ніж у правій руці, наніс йому не менше одного удару в область тулубу, чим спричинив потерпілому проникаюче поранення черевної порожнини, поранення задньої стінки шлунка, селезінки.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 04.12.2018 року ОСОБА_7 був госпіталізований до Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_3 .
Після спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , він зайшов до вищезазначеного кафе де продовжив розпивати спиртні напої.
Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, посилаючись на те, що слідчим невірно кваліфіковано злочин, який інкримінований підозрюваному, вказаний злочин має кваліфікуватися як злочин середньої тяжкості, а не тяжким злочином, оскільки судово-медична експертиза по встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого не проведена. Ризики, на які посилаються слідчий та прокурор нічим не підтверджені, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не базується на доказах. ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від суду та якимось чином впливати на потерпілого або свідків, на підставі викладеного, просить суд у задоволенні клопотання відмовити та обмежитись покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та просив суд застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, Разом з тим пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 він перебуває в дружніх стосунках та стверджувати, що вони малознайомі немає підстав. Хто вчинив вказаний злочин він не пам`ятає, оскільки всі перебували в стані сп`яніння, умислу на заподіяння тілесних ушкоджень у нього не було.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

04.12.2018 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.12.2018 року о 18-06 годині ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

06.12.2018 року о 09-05 годині підозрюваному ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: - протоколом огляду місця події від 04.12.2018 року, який проводився біля будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; - протоколом огляду місця події від 04.12.2018 року, який проводився у Міській клінічній лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; - довідкою з Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .
Згідно з вимогами ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та долученими до клопотання на даній стадії слідства обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України достовірно не підтверджується. Так, на даний момент не проведено судово-медичну експертизу, яка б підтвердила первинну кваліфікацію дій підозрюваного, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Як вбачається з копії довідки № 2247/0108 від 04.12.2018 року, виданої КУ «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя»потерпілому ОСОБА_7 , 1966 року народження, завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.п. 15).

Крім того, на причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вищевказаного злочину вказує лише потерпілий ОСОБА_7 , але слідчий суддя критично ставиться до його показів, зафіксованих в протоколі допиту від 04.12.2018 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи, потерпілого було прооперовано в той же день.

При цьому, показання свідків у вказаному кримінальному провадженні достовірно не вказують на нанесення підозрюваним ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , оскільки ніхто не бачив у його руках знаряддя злочину, яке на даний момент не виявлено, як і ніхто не бачив момент нанесення удару.

Показання свідка ОСОБА_8 , на які посилається слідчий в обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу, є не повними та свідчать, лише що у потерпілого з підозрюваним стався конфлікт, який переріс у бійку, тобто вказаний протокол допиту не є прямим доказом, а лише опосередковано вказує на причетність ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії досудового рослідування відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в судовому засіданні не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002569 від 05.12.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під-варти в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21-00 години до 07-00 години наступного днябез дозволу слідчого, прокурора, суду;

- з`являтися до органів досудового розслідування або суду, за першим викликом та у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП в Запорізькій області.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити на два місяці, тобто до 07 лютого 2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1