Провадження № 1-кп/744/17/2019
Єдиний унікальний № 744/310/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області обвинувальний акт за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000021 від 15 лютого 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , згідно відомостей обвинувального акту раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2018 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Семенівського районного суду Чернігівської області, розташованому по вулиці Центральній, будинок 6, в місті Семенівка Чернігівської області, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин умисно завдав один удар правою рукою в область лівого вуха потерпілому ОСОБА_4 , чим заподіяв останньому згідно висновку експерта № 15 від 16 березня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді забою лівої вушної раковини, котрий виник від дії тупого предмету, в тому числі і в результаті нанесення удару рукою з боку сторонніх осіб, й відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.
Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Зазначені вище з`ясовані судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та висновок експерта.
Зокрема, допитаний як обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, визнав повністю та дав показання про те, що з формулюванням обвинувачення, викладеним в обвинувальному акті щодо нього, він переважно згоден. До завдання удару він перебував в приміщенні Семенівського районного суду Чернігівської області через судову справу за участю ОСОБА_4 . Опонент ОСОБА_4 разом зі своїм адвокатом, на його погляд, затягував справу. Він в коридорі суду запропонував ОСОБА_4 виплатити грошову компенсацію у справі у розмірі 5000 гривень 00 копійок, але той не погодився із сумою. Поведінка ОСОБА_4 , враховуючи попередні неприязні стосунки, йому не сподобалася й він, не стримавшись, правою рукою наніс удар потерпілому по голові. У вчиненому він щиро розкаюється. Цивільний позов потерпілого щодо грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 гривень 00 копійок він не визнає повністю, адже не вважає, що через його діяння потерпілому завдана моральна шкода.
Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання про те, що в коридорі приміщення Семенівського районного суду Чернігівської області 14 лютого 2018 року близько 14 години 30 хвилин його дійсно через неприязні стосунки один раз вдарив в область лівої частини голови ОСОБА_6 . Удар був раптовим. Внаслідок завданих з-за удару ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, він лікувався в лікарні, але чеки щодо витрачених на лікування коштів він не зберіг. Лікування обійшлося йому приблизно в 3000 гривень 00 копійок. Цю суму 3000 гривень 00 копійок через не збереження документів він також включив у заявлену компенсацію моральної шкоди за його цивільним позовом, загальний розмір якої він визначив у 15000 гривень 00 копійок.
Відповідно до відомостей наданого суду стороною обвинувачення та дослідженого у судовому засіданні висновку експерта Менського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи № 15 від 16 березня 2018 року у потерпілого ОСОБА_4 мається тілесне ушкодження у вигляді забою лівої вушної раковини, котре виникло від дії тупого предмету (предметів), в тому числі і в результаті нанесення удару (ударів) рукою з боку сторонніх осіб, індивідуальні ознаки яких не визначились, відповідно до п. п. 2.3.1а. 2.3.2б, 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Діагнози «забій лівої скроневої кістки, гостра повторна ЗЧМТ зі струсом головного мозку, травматичний міозит м`язів шиї зліва», які маються в наданій медичній документації, відповідно примітки до п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, не підтверджуються об`єктивними клінічними даними, через що при оцінці ступеню тяжкості до уваги не брались. Наявні скарги потерпілого на головний біль, головокружіння, нудоту, слабо виражені неврологічні симптоми, біль та обмеження рухів в шийному відділі хребта, біль м`язів шийного відділу хребта обумовлені хронічними захворюваннями: вегето-судинною дистонією за змішаним типом; остеохондрозом шийно-грудного відділу хребта з больовим синдромом та перенесеною закритою черепно-мозковою травмою зі струсом головного мозку у вересні 2017 року. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , їх характеру та розташування, можна вважати, що він міг піддаватися впливу не менше 1 (однієї) травмуючої дії. Направлення удару (ударів), взаємне розташування потерпілого та нападаючого могли бути різноманітними. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_4 , утворення його при падінні виключається. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_4 , за давністю утворення може відповідати даті 14 лютого 2018 року (аркуші матеріалів кримінального провадження (далі а.с.) 62-63).
Вказані докази у своєму взаємозв`язку дають достатні підстави вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні зазначеного вище кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, його стан здоров`я, який є задовільним, наявність у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття. При цьому суд не вважає можливим визнавати як обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 за обвинувальним актом, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України), адже даними доказів сторони обвинувачення стан сп`яніння обвинуваченого під час вчинення протиправного діяння не доведений, бо із цього приводу у матеріалах кримінального провадження є лише висновок № 16 від 14 лютого 2018 року чергового лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» (а.с.64), котрий складено що освідуваної особи, доставленої в лікарню без встановлення особи за документами, без наведення правових підстав медичного освідування, із вказанням відомостей про те, що невідомо за якими ознаками зроблено висновок про стан алкогольного сп`яніння освідуваної особи, поіменованої як « ОСОБА_7 », хоча по батькові обвинуваченого у даному кримінальному провадженні є « ОСОБА_8 ».
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді штрафу, адже передбачені санкцією інкримінованої частини статті кримінального закону виправні роботи призначити обвинуваченому не можливо, бо він не працює за трудовим договором, а застосування громадських робіт, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, до обвинуваченого суд вважає надмірним.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої злочином, виходячи з вимог ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, суд вважає за необхідне задовольнити частково з таких підстав.
За цивільним позовом доведена сума грошового відшкодування моральної шкоди, але не більш ніж на 7000 гривень 00 копійок, бо це співвідноситься із ступенем моральних страждань потерпілого, який отримав тілесне ушкодження з-за ситуації, пов`язаної з обстоюванням своїх прав в судовій установі.
Остачу ж заявленої за цивільним позовом суми суд вважає завищеною, бо вона не відповідає тому, що судове рішення за своєю сутністю у будь-якому разі не може бути способом збагачення однієї особи на номінальних засадах за рахунок іншої, й тому, що оцінки грошового відшкодування моральної шкоди потерпілого суд робить на основах розумності і справедливості. Крім цього, суд бере до уваги те, що згідно наведених вище показань потерпілого у судовому засіданні до суми грошового відшкодування моральної шкоди він включив ще й 3000 гривень 00 копійок грошової компенсації майнової шкоди, розмір якої даними аніяких документів не підтверджується.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає, процесуальні витрати відсутні.
Підстав для рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру у кримінальному провадженні немає.
Майна, на яке накладено арешт, щодо якого можливо ухвалити процесуальне рішення при постановленні вироку за матеріалами кримінального провадження (кримінальної справи) немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені п. п. 3 9 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі запобіжний захід обвинуваченому, у даному кримінальному провадженні через відсутність відповідних клопотань учасників судового провадження не є чинними.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошове відшкодування немайнової (моральної) шкоди, завданої злочином, у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
В решті цивільного позову відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1