Справа № 346/1176/17
Провадження № 1-кп/346/32/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку в залі суду в м. Коломия клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ст. 199 ч. 2 КК України,-
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні прокурор уточнив подане ним клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України,котрі на даний час існують,а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, окрім того важливим фактором є те, що він є громадянином іншої держави та в Україні постійного місця проживання не має; незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу обвинувачення покладаються показання свідків, а також висновки судових експертиз. Об"єктивною причиною існування даних ризиків є те, що судом ще не досліжені письмові докази в даному кримінальному провадженні, не допитано обвинувачених.
Захисник ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає за можливе і просить змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання так як вказані прокурором ризики відсутні, що обвинувачений ОСОБА_9 переховуватись від суду не буде і відсутні докази про його бажання переховуватись від суду, що на даний час допитані всі свідки, матеріали кримінального провадження надані суду. У випадку ухвалення судом рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить зменшити визначений судом розмір застави з 80 на 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просить застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов язання, оскільки тривалий час перебуває під вартою, вважає дану справу сфальсифікованою, що винним у пред`явленому обвинуваченні себе не визнає, зобов`язується прибувати на кожну вимогу суду. Заперечив щодо клопотання захисника ОСОБА_10 про зменшення розміру визначеної застави із-за відсутності у нього коштів.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_12 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, вважають його необгрунтованим та недоведеним.
Заслухавши прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, матеріали справи суд доходить наступних висновків.
Ухвалами Коломийського міськрайонного суду строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено, зокрема ухвалою суду від 22 листопада 2018 року на строк до 21 січня 2019 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 331 КПК України також передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього кодексу.
Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, є громадянином Республіки Білорусь, постійного місця проживання, роботи, стабільного заробітку в Україні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, продовжують існувати, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
Тривалий розгляд справи не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 оскільки термін розгляду справи пов`язаний з її складністю та процесуальною поведінкою учасників процесу.
Так, на думку суду дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді.
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.
Суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, ймовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, та враховує особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутністю міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Крім того, згідно матеріалів справи вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року з можливістю внесення застави. Згідно цієї ухвали застава визначена - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналізуючи вимоги норм, викладених в ст. 199 КПК України, суд доходить висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При недоведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В зв`язку з тим, що до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого неможливо завершити судовий розгляд кримінального провадження, то слід вирішити питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .
При вирішенні клопотання суд враховує обгрунтованість підозри, що обвинувачений ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, що судовий розгляд не завершено, не досліджено докази у справі, останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за вчинення якого винні особи караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу і таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З врахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення в тому числі дослідження письмових та речових доказів, що у Нововолинському міському суді Волинської області перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.199, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, тому існують ризики того, що обвинувачений може, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.
На переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, що обумовлено необхідністю завершення судового розслідування у кримінальному провадженні та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з триманням під вартою на більш м"який запобіжний захід, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що судовий розгляд справи не завершений, не досліджено докази по справі.
Судом не встановлено стримуючих факторів чи обставин, які б були гарантіями уникнення встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та усунення зазначених ризиків.
Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати його під вартою, ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час не перестали існувати, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу обвинуваченому як тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, а саме особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Суд вважає, враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_9 , недоведеними обґрунтування захисника ОСОБА_10 щодо зменшення визначеного розміру застави, та можливої зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131-132,177,178,183,197,203,331 КПК України ,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовільнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину Білорусії, строк тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, який не може перевищувати 60 днів - до 17 березня 2019 року.
Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1