АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/110/19 Справа № 711/3540/18 Категорія: ст. 537КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси усну заяву судді-доповідача ОСОБА_2 про самовідвід у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання та поліпшує становище, приведення вироку у відповідність із заміною міри покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, -

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 03.05.2018 року звернувся до Придніпровського районного суд м. Черкаси із заявою від 30.04.2018 р. про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання та поліпшує становище, просив привести вирок Апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2002 у відповідність, застосувати зворотню дію закону про кримінальну відповідальність, який діяв з 29.12.1999 до набрання чинності Закону України №1483-111 від 22.02.2000 (04.04.2000) та замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке у виді позбавлення волі на 15 років. В зв`язку з відбуття ним повного строку покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2001 просив звільнити його від подальшого покарання.

Вказав, що він засуджений вироком апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2002 до довічного позбавлення волі. При цьому засуджуючи за ст. 190-1 КК України в ред. Закону 1960 року, міру покарання суд призначив за ч.2 ст. 115 КК України в ред. 2001 року. На час вчинення інкримінованого йому злочину за ст. 190-1 КК України був чинний Кримінальний кодекс 1960 року. Санкція визначеної статті не передбачала покарання у виді довічного позбавлення волі, натомість передбачалось максимальне покарання у виді позбавлення волі на 15 років, або смертну кару.

Рішенням Конституційного суду України від 29.12.1999 №11-рп/99 була скасована смертна кара. Отже, на думку ОСОБА_7 , мірою покарання, яка могла бути призначена йому за ст. 190-1 КК України (в ред. 1960) станом на 11.04.1998 (дата вчинення злочину), не може перевищувати 15 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свої доводи засуджений посилається на положення ч.4 ст. 5 КК України (в ред. 2001), а саме: якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотню дію в часі має той закон, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи; а також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії», ключовий висновок якого зводиться до наступного: незастосування судом більш м`якого кримінального закону, прийнятого до винесення остаточного рішення у кримінальній справі, є порушенням принципу зворотної дії кримінального закону у часі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання та поліпшує становище, приведення вироку у відповідність із заміною міри покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2018 р. та призначити новий розгляд його заяви про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання та поліпшує становище у суді першої інстанції. Указує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з підстав порушення чинного законодавства, матеріальних та процесуальних прав.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2018 року, у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді ОСОБА_9 , вказане кримінальне провадження передано для розгляду судді-доповідачу ОСОБА_2 , до складу колегії увійшли судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В судовому засіданні суддя-доповідач ОСОБА_2 заявив самовідвід, посилаючись на те, що він у складі колегії ухвалював рішення відносно засудженого ОСОБА_2 за його апеляційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність та розгляд питання про його звільнення від подальшого відбування покарання, та вже висловлював свою думку стосовно доводів, які засуджений висуває у своїй скарзі.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 при вирішенні питання про самовідвід поклалися на розсуду суду.

Прокурор не заперечила проти задоволення заяви про самовідвід.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши доводи заяви про відвід та матеріали провадження, колегія суддів вбачає наступне.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Дійсно суддя-доповідач ОСОБА_2 брав участь в складі колегії у розгляді кримінального провадження № 11-кп/793/726/17 (справа № 711/11289/16-к) за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність та розгляд питання про його звільнення від подальшого відбування покарання, за результатами якого постановлено ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року про залишення апеляційної скарги засудженого без задоволення, а ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2017 року без змін.

Зазначені обставини вказують про неможливість участі головуючого ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні, тому його заява про самовідвід з наведених підстав підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву судді-доповідача ОСОБА_2 про самовідвід задовольнити.

Матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання та поліпшує становище, приведення вироку у відповідність із заміною міри покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, передати до відділу забезпечення діяльності судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :