УХВАЛА

про накладення арешту на майно
28 лютого 2019 року м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000137 від 23.02.2019 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
За обставинами викладеними в клопотанні слідчого 22 лютого 2019 року до Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, надійшло повідомлення від чергового пункту пропуску через державний кордон України «Устилуг-Зосін» про те, що близько 22 год. 20 хв., під час здійснення паспортного контролю на в`їзд в Україну громадянин України ОСОБА_5 подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в котрому на 4 сторінці містяться відтиски печатки та штампу про перебування його з 10.11.2018 на консульському обліку в Генеральному консульстві України в Республіці Білорусь, котрі містять ознаки підроблення.

23 лютого 2019 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

22 лютого 2019 року під час огляду місця події, було вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ОСОБА_5 , в котрому на 4 сторінці містяться відтиски печатки та штампу про перебування його з 10.11.2018 на консульському обліку в Генеральному консульстві України в Республіці Білорусь, котрі містять ознаки підроблення. Крім цього, у ОСОБА_5 , 22.02.2019 року, в ході огляду місця події, було вилучено автомобіль марки «Ford Tourneo Connect», р.н.з. НОМЕР_2 , співвласником котрого відповідно до свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_3 , являється ОСОБА_5 , котрий здійснював виїзди зазначеним транспортним засобом за межі території України та відповідно на підставі виявлених штампів на 4 сторінці паспорту, керував ним без проведення розмитнення у встановленому законом порядку.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 та автомобіль марки «Ford Tourneo Connect», р.н.з. НОМЕР_2 , вважається тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 25 лютого 2019 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , та автомобіль марки «Ford Tourneo Connect», р.н.з. НОМЕР_2 , визнані речовим доказом у справі.

Оскільки у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження, слідчий просить накласти на них арешт із забороною його відчуження, розпорядження та користуванням в якості заходу забезпечення кримінального провадження.
В іншому ж випадку, вказаний паспорт та автомобіль, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на них можуть бути втрачені.
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання про накладення арешту на майно з підстав, викладених у ньому.

Співвласник автомобіля ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся. У відповідності до ч.1 ст.172 КПРК України, його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали, які були додані до клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

На підставі ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відтак, вилучені 22 лютого 2019 року в ході проведення огляду паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 та автомобіль марки «Ford Tourneo Connect», р.н.з. НОМЕР_2 , є тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у разі пропущення слідчим, прокурором визначених КПК України строків подачі клопотання про арешт майна; у разі пропущення слідчим суддею, судом визначених КПК України строків постановлення ухвали про арешт майна; у разі скасування арешту.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а відтак арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В даному випадку органом досудового розслідування перевіряється версія щодо можливого використання документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , із внесеними в нього завідомо неправдивими відомостями про перебування його з 10.11.2018 на консульському обліку в Генеральному консульстві України в Республіці Білорусь.

Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, може зберігати на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, його дослідження органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень у справі є необхідним та виправданим.
Однак твердження органу досудового розслідування про необхідність накладення арешту на транспортний засіб, суд вважає необґрунтованими.
Під час розгляду клопотання не знайшов свого підтвердження той факт, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «Ford Tourneo Connect», р.н.з. НОМЕР_2 , є майном, яке відповідає критеріям ч.2 ст.170 КПК України.
Крім того, стороною обвинувачення не доведено необхідності накладення арешту на вищезазначений транспортний засіб та не наведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , що був вилучений 22 лютого 2019 року під час огляду місця події у пункті пропуску через державний кордон України «Устилуг-Зосін», заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження .
Слідчі (процесуальні) дії , в тому числі із використанням арештованого майна проводяться у розумні строки.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Повний текст ухвали складено 28 лютого 2019 року.

Слідчий суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1