Номер провадження: 11-сс/813/447/19
Номер справи місцевого суду: 509/874/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000237, внесеному до ЄРДР 07.02.2019 року за ч.2 ст.186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Авангардського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 04.05.2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000237, внесеному до ЄРДР 07.02.2019 року за ч.2 ст.186 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вказує, що слідчим та прокурором не доведені наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 , зазначених у клопотанні ризиків, та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а слідчий суддя на вказані обставини уваги не звернув та безпідставно застосував до нього найсуворіший запобіжний захід.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 07.02.2019 року, приблизно о 09.45 годині, перебуваючи в приміщенні громадського туалету, розташованого неподалік воріт №5 центральної парковки СТРП №1 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, умисно, з корисливих мотивів. Із застосуванням насильства у вигляді ударів в область голови та шиї потерпілого ОСОБА_11 , відкрито заволодів належною останньому сумкою, в якій знаходились грошові кошти в сумі 23 600 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.
21.02.2019 року ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, шляхом направлення повідомлення про підозру на адресу голови Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, яка надійшла сільському голові 22.02.2019 року.

06.03.2019 року ОСОБА_7 затримано на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом прийняття від ОСОБА_11 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.02.2019 року та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 07.02.2019 року, в якому потерпілий описує обставини вчиненого щодо нього злочину та зовнішні ознаки особи, яка вчинила злочин, за якими він зможе її впізнати;

- протоколом свідка ОСОБА_12 від 13.02.2019 року, в якому свідок описує обставини переслідування потерпілим особи, яка відкрито заволоділа його майном, її зовнішні ознаки та одяг;

- протоколом огляду відеозапису від 18.02.2019 року, на якому зображений момент вчинення злочину та фрагмент подальшого переслідування потерпілим особи, яка відкрито заволоділа його майном;

- рапортом оперуповноваженого СКП Авангардського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 від 07.02.2019 року, згідно з яким встановлено, що особою, яка тікала від переслідування потерпілим та очевидцями події, є ОСОБА_7 , який прибув на місце події та залишив його на автомобілі «Опель Омега» з реєстраційним номером Республіки Польщі НОМЕР_1 з пошкодженням правого переднього крила;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 07.02.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно з яким потерпілий впізнав за фотознімками ОСОБА_7 як особу, яка відкрито заволоділа його майном.

Таким чином, ОСОБА_7 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, зареєстрований та має постійне місце проживання в Одеській області, одружений, на утриманні має малолітню дитину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Разом з цим, на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Крім того, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обізнаним про дату, час і місце розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим слідчим був отриманий дозвіл на затримання ОСОБА_7 та привід в судове засідання. Викладені обставини також підтверджують наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеному ризику.

Відсутність у ОСОБА_7 офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його заробітку свідчить про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити тиск на потерпілого та свідків з метою спонукання їх до надання неправдивих показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність не визначати підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

Стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

ІІІ. Щодо порушень кримінального процесуального Закону, встановлених апеляційним судом.
Разом з цим, апеляційним судом встановлені процесуальні порушення, допущені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя визначив строк дії ухвали до 04.05.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
ОСОБА_7 заочно повідомлений про підозру 22.02.2019 року шляхом направлення повідомлення про підозру на адресу голови Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 22.04.2019 року.

Слідчий суддя вказані обставини не врахував, у зв`язку з чим визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 04.05.2019 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Вищевказані процесуальні порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Висновки апеляційного суду.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000237, внесеному до ЄРДР 07.02.2019 року за ч.2 ст.186 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Авангардського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000237, внесеному до ЄРДР 07.02.2019 року за ч.2 ст.186 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 строком до 21.04.2019 року без визначення застави.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4