Справа № 466/6137/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Шевченківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду , у м. Львові, кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002109 від 18 травня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ук Алзамайсього району Іркутської області, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , 17 травня 2017 року, близько 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки УАЗ 3303 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у місті Львові по вулиці Шевченка , в напрямку виїзду за межі міста, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5 Розділу 1, п. 2.3 (б, д) Розділу 2, п. 12.1, 12.3 Розділу 12. Зокрема, під час руху ОСОБА_4 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік будівлі № 321 зазначеної вулиці, по якому у цей час справа на ліво, по ходу руху зазначеного автомобіля, рухався велосипед марки FREJUS під керуванням ОСОБА_6 , не зменшив швидкості та своєчасно не зупинив керований ним автомобіль, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 велосипедист ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого кососпірального перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, садна задньої поверхні лівого надпліччя, задньої поверхні лівого плеча, передньої поверхні обох колінних суглобів в ділянці крила клубовидної кістки тазу справа. Садна утворилися у ОСОБА_6 від контактів з тупими предметами, перелом великогомілкової кістки - внаслідок кручення правої гомілки навколо своєї вісі при умові фіксації стопи, могли бути причинені 17.05.2017 під час ДТП - при ударі виступаючими частинами вантажного автомобіля о задню поверхню лівого плеча та лівого надпліччя, за кермом велосипеда, з наступним падінням на праву половину тіла. Ушкодження згідно з висновком судово-медичної експертизи № 149/2017 від 18.05.2017, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Під час судового розгляду він розповів про обставини дорожньо-транспортної події. Зазначив , що займається сільськогосподарською діяльністю. На власному транспортному засобі УАЗ 3303, 17.05.2017 р., приблизно о 19 год. , повертався з ринку, де продавав картоплю. Рухався по вулиці Шевченка у напрямку виїзду з міста Львова по правій смузі. Дорога була пустою. Раптово перед ним на пішохідному переході опинився велосипедист. ОСОБА_4 повернув ліворуч, реагуючи на перешкоду, для уникнення удару. Момент виїзду велосипедиста він не бачив, потерпіла виїхала з-за людей, які стояли на тротуарі і не зупинилась, поїхавши на пішохідний перехід. Обвинувачений вважає, що здійснив усі заходи для уникнення зіткнення, а саме : загальмував та вивернув руль вліво, проте зіткнення все ж відбулось на лівій смузі руху. Винуватою у дорожньо-транспортні пригоді ОСОБА_4 вважає саме потерпілу ОСОБА_6 , яка порушила правила дорожнього руху не спішившись на переході, а він не мав можливості зреагувати на її порушення та уникнути зіткнення. Обвинувачений також повідомив, що наїзду на потерпілу не було - вона впала від дотичного удару і опинилась під переднім бампером автомобіля. Яким чином велосипед опинився під переднім колесом він не знає. Не міг він надати потерпілій і першу допомогу при ДТП. Так, він сам перебував у стресовому стані, почував себе погано. Люди, які були очевидцями події відразу викликали швидку допомогу та працівників поліції. До нього ж підійшли і повідомили, що потерпіла жива, у неї пошкоджена лише нога . Якби він не уникав зіткнення, а продовжував рух у правій полосі, наслідки ДТП могли б бути фатальними. Після події ДТП він відвідував потерпілу в лікарні. Крім того, виявилось, що він знайомий з її родичами і первинно при зустрічах як протерпіла, так і її рідні визнавали наявність і вини потерпілої у ДТП та зазначали про відсутність будь-яких майнових претензій. Проте, згодом потерпіла повідомила про таку суму відшкодування, яка для нього є непомірною . Просить суд його не карати та не позбавляти прав керування транспортними засобами. Зазначив, що з 1985 року він має право на керування транспортом і ніколи не потравляв у ДТП та не притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Заперечив обвинувачений і щодо вимог згідно пред`явленого потерпілою цивільного позову, оскільки у нього теж значно погіршився стан здоров`я із-за пережитого стресу та він потребує лікування. Сума, зазначена потерпілою у цивільному позові є для нього непомірною, так як він є пенсіонером.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_4 причетності до скоєння порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 17.05.2017 р., близько о 19 год. 00 хв., вона рухалась по вулиці Шевченка у місті Львові на велосипеді зі сторони АЗС. Оскільки їй необхідно було перейти дорогу, вона зупинилась на нерегульованому пішохідному переході. Поряд з нею стояла молода пара з дитячим візочком. Вона бачила автомобіль, керований обвинуваченим, який зупинявся на правій смузі руху транспорту. Переконавшись, що безпечно може перетнути дорогу, вона сіла на велосипед та почала рух по пішохідному переході. Проте, з невідомих їй причин, ОСОБА_4 , який бачив пішоходів, теж почав свій рух на автомобілі і наздогнав її вже на лівій смузі руху. Вона намагалась уникнути зіткнення, повернула руль вправо, проте автомобіль під керуванням обвинуваченого здійснив наїзд на неї. При цьому водій не намагався гальмувати. Вона відчула зіткнення транспортного засобу з велосипедом, а також удар по тілу. Водій був затриманий невідомими їй людьми, які викликали медичну допомогу. В результаті ДТП потерпіла отримала значні ушкодження. Оскільки шкода їй не відшкодована, нею заявлений цивільний позов до обвинуваченого та страхової компанії, з якою обвинувачений ОСОБА_4 уклав договір.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 дав показання, що 17.05.2017 року, близько 19 год. , він з дружиною зупинився на нерегульованому пішохідному переході, що на вулиці Шевченка у місті Львові . Вони були з коляскою з двома малолітніми дітьми. Тому перед тим, як переходити вулицю, впевнились у безпеці руху. Біля них зупинилась невідома дівчина, яка на велосипеді рухалась зі сторони АЗС та теж мала намір перейти дорогу. Перед початком руху свідок побачив транспортний засіб, яким керував обвинувачений, що при наближені до переходу на швидкості 10-20 км.год. почав зупинятись. При цьому ОСОБА_10 почув навіть звук гальм. Автомобіль знаходився у правій смузі руху і дівчина на велосипеді почала переїзд через пішохідний перехід. За кілька секунд після неї, рух з коляскою розпочали вони з дружиною. Проте, з невідомих йому причин, водій автомобіля на невеликій швидкості почав перелаштовуватись на ліву смугу руху та здійснив наїзд на велосипедистку. Вона намагалась уникнути зіткнення і повернула руль вправо, але це їй не допомогло. Автомобіль збив велосипед і дівчина впала. Намагався уникнути зіткнення і обвинувачений. До місця ДТП підійшли люди та викликали швидку допомогу. Повертаючись через кілька хвилин до місця події, вони з дружиною побачили працівників поліції та медиків. Вони повідомили, що були очевидцями події та в них відібрали пояснення.

Показаннями допитаної в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 17.05.2017 р., близько 19 год. 00 хв. , вона з чоловіком та двома малолітніми дітьми у колясці йшли по вулиці Шевченка у місті Львові до відділення Нової пошти. Дорогою їх обігнала невідома дівчина на велосипеді, яка в подальшому зупинилась на нерегульованому пішохідному переході. Оскільки їм також необхідно було переходити дорогу, вони також зупинились на переході, щоб упевнитись, що рух буде безпечним. Свідок побачила транспортний засіб, яким керував обвинувачений, що недалеко від пішохідного переходу почав зупинятись. Дівчина сіла на велосипед та почала рух. Свідок не може пояснити з яких причин, але у цей же час автомобіль, що рухався у правій смузі, почав повільно перелаштовуватись у ліву смугу руху. Дівчина намагалась уникнути зіткнення і вивертала руль велосипеда. Проте зіткнення відбулось. Автомобіль наїхав на потерпілу та протягнув її на деяку відстань. Відразу підійшли люди, що перебували поруч, щоб надати допомогу.

Факт дорожньо-транспортної події підтверджуються також належними та допустимими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Обставини дорожньо-транспортної події зафіксовані протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події (а.с. 113-120) від 17.05.2017 р. зі схемою до протоколу та фототаблицею до протоколу. Також обставини ДТП відтворено 07.06.2017 за участю ОСОБА_4 та зафіксовано протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 134-139) від 07.06.2017 р. зі схемою до протоколу слідчого експерименту обставин дорожньо-транспортної події у 2-х примірниках , підписаними ОСОБА_4 , понятими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Під час судового розгляду стороною захисту ставилось під сумнів допустимість доказу - протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2017 р. Обвинувачений зазначив, що під час відтворення обставин ДТП були присутні лише представники правоохоронних органів і жодних інших осіб. Підписання протоколу понятими відбулось з порушенням вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, а самих понятих на місці проведення слідчого експерименту взагалі не було.

Між тим, ОСОБА_12 , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка і якого було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань , пояснив, що приймав участь у якості понятого при відтворенні події ДТП рік чи два тому, точної дати не пам`ятає. Він проходив з товаришем в районі кінця вулиці Шевченка міста Львова, де йому працівники поліції запропонували бути присутнім при проведенні слідчої дії . Деталей свідок не пам`ятає, лише те, що був здійснений наїзд на дівчину. Документи готував слідчий і там же, на місці відтворення, понятий їх підписав. При наданні для огляду в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.17 р., що міститься у т. 1 а.с. 134-139, свідок підтвердив свої підписи у вказаному процесуальному документі.

Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_13 зазначив , що деталей самого відтворення не він пам`ятає за плином часу . Проте ствердив свої підписи у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.06.17 р., які йому надавались в судовому засіданні для огляду. Крім того свідок повідомив, що в той день понятим йому запропонував бути його знайомий ОСОБА_14 , зателефонувавши на мобільний телефон. Які саме дії вчинялись у процесі відтворення , на даний час свідок не пам`ятає. Документи підписував на місці проведення слідчої дії. Підтвердив свідок у судовому засіданні і свої підписи у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.06.17 р.,які надавались йому для огляду.

Суд не знайшов підтвердження порушення вимог щодо фіксування слідчих дій, не здобуто і доказів того, що допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 є особами, зацікавленими у вирішенні даного судового провадження, а тому визнає протокол проведення слідчого експерименту допустимим та належним доказом.

Технічний стан транспортних засобів та характер їх пошкоджень підтверджуються висновками експерта, які були предметом дослідження в ході судового розгляду:

- висновок експерта (а.с. 147-150) № 1/533 від 15.06.2017 про проведення судової авто-технічної експертизи, яким встановлено, що гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля УАЗ 3303 знаходяться у працездатному стані;

- висновок експерта (а.с. 156-159) № 1/531 від 12.06.2017 про проведення судової авто-технічної експертизи, яким встановлено, що гальмівна система переднього гальма та система рульового управління досліджуваного велосипеда FREJUS на момент огляду знаходяться у несправному стані, система переднього гальма знаходиться в працездатному стані;

- висновок експерта (а.с.164-171) № 1/532 від 08.06.2017 про проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, яким встановлено, що пошкодження досліджуваного автомобіля УАЗ 3303 відповідають пошкодженням велосипеда FREJUS по формі, характеру та розташуванню відносно рівня землі; мало місце поперекове зіткнення транспортних засобів, яке відбулось на лівій смузі для здійснення руху в напрямку виїзду за межі міста.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 133) від 17.05.2017 р. вбачається, що ознак сп`яніння у ОСОБА_4 не виявлено.

Зазначені висновки експерта визнані судом належними та допустимими доказами, учасниками провадження не заперечувались.

Висновком експерта (а.с. 177-182) № 1/668 від 05.07.2017 про проведення судової інженерно-транспортної експертизи, яка також була предметом дослідження суду, встановлено, що:

- в даній дорожній ситуації при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки УАЗ 3303 ОСОБА_4 повинен був керуватись вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а велосипедист ОСОБА_6 як водій транспортного засобу, повинна була керуватись вимогами п. 1.10, 6.6 (в), та 6.7 Правил дорожнього руху України;

- з технічної точки зору, при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, в даній дорожній обстановці у водія автомобіля марки УАЗ 3303 ОСОБА_4 була технічна можливість уникнути зіткнення з велосипедом FREJUS під керуванням ОСОБА_6 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу, з моменту виникнення небезпеки для руху;

- при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, порівнюючи фактичні дії водія автомобіля марки УАЗ 3303 ОСОБА_4 в умовах місця події, з необхідними його діями у відповідності до чинних Правил дорожнього руху України, експерт дійшов висновку, що вони суперечили технічним вимогам п. 12.3 чинних ПДР;

- при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, порівнюючи фактичні дії велосипедиста ОСОБА_6 в умовах місця події, з необхідними її діями у відповідності до чинних Правил дорожнього руху України, експерт дійшов висновку, що вони суперечили технічним вимогам п. 1.10 ПДР (в терміні Пішохідний перехід) та п. 6.6 (в) чинних ПДР;

- з технічної точки зору, при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної події з однієї сторони стала суперечність дій водія автомобіля УАЗ 3303 ОСОБА_4 технічним вимогам п. 12.3 ПДР, а з іншої сторони дії велосипедиста ОСОБА_6 , яка керуючи велосипедом FREJUS перетинала проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу в супереч чинних ПДР.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 зазначив, що повністю підтримує висновок інженерно-транспортної експертизи, виконаної ним 05.07.2017 за № 1/668 за матеріалами кримінального провадження. При оцінці обставин події, що мала місце 17.05.2017 на вулиці Шевченка у місті Львові, він керувався наданими в його розпорядження матеріалами кримінального провадження та вихідними даними, зазначеними в постанові слідчого. Крім того зазначив, що згідно з правилами дорожнього руху велосипедисту заборонений рух по пішохідних доріжках і тротуарах. Це випливає з самих понять термінів пішохідна доріжка і тротуар. Причиною настання вказаної ДТП експерт вважає винуватість як водія транспортного засобу, так і самої потерпілої. Експерт зазначив, що велосипедист є учасником дорожнього руху. Рухаючись по тротуару та пішохідному переході, потерпіла повинна була не їхати на велосипеді, а вести його, рухаючись пішки. Згідно з ПДР водій велосипеда, що рухається по дорозі, прирівнюється до водія немеханічного транспортного засобу. Особа, яка веде поряд велосипед, згідно з ПДР прирівнюється до пішохода.

Захисник обвинуваченого зауважив, що експертом при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи не взято до уваги при розрахунку усіх вихідних даних, зокрема 400 кг додаткової маси вантажу транспортного засобу, а тому висновок експерта є недостовірним. Проте стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження вказаної інформації. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який грунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Сторона захисту мала можливість надати суду висновок експерта, яким враховано інші вихідні дані, але не зробила цього. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що висновок судової інженерно-транспортної експертизи є належним, допустимим та достовірним доказом.

Зазначеним висновком експертом встановлено, що з технічної точки зору правила дорожнього руху порушували водій ОСОБА_4 та велосипедист ОСОБА_6 . У випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

На дії ОСОБА_6 було складено протокол про адмінпорушення ст. 124 КУпАП за порушенням нею вимог п. 1.5, 1.10, 2.3 (б), 6.6 (в) Правил дорожнього руху. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Аналізуючи дії учасників та обставини дорожньо-транспортної події, суд дійшов висновку, що у діях обох учасників наявні ознаки порушення правил дорожнього руху. Хоча своїми діями велосипедист ОСОБА_6 створила аварійну ситуацію, проте обвинувачений мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедом під керуванням потерпілої шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу, з моменту виникнення небезпеки для руху. Тому саме дії водія автомобіля ОСОБА_4 перебувають у безпосередньому причиново-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді наїзду на велосипедиста.

Характер та тяжкість завданих потерпілій ОСОБА_6 ушкоджень підтверджується висновком експерта ( т. 1 а.с. 141-142) № 149/2017 від 18.05.2017 (судово-медичної експертизи).

В переліку доказів, заявлених прокурором у якості доказів обвинувачення ( т. 1 а.с. 96) , в ході судового розгляду досліджувались також : витяг з ЄРДР ( т. 1 а.с. 108-110 ) ; рапорт про вчинене кримінальне правопорушення ( т. 1 а.с.111- 112 ) та копія паспорта потерпілої ( т. 1 а.с. 121-123 ). Проте, вказані документи не є доказами винуватості особи в розумінні ст.84 КПК України.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу , дослідивши письмові докази, показання свідків та висновки експертів, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України , за кваліфікуючою ознакою - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, які полягали у бездіяльності щодо відвернення дорожньо-транспортної події шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості ; обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який є пенсіонером за віком, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 130), на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває (а.с. 129). Також суд враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережного. Обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також, приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. Враховуючи обставини дорожньо-транспортної події, суд не вбачає у діях обвинуваченого суспільної небезпеки при користуванні ним транспортними засобами, а тому не призначає додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

До початку судового розгляду представником потерпілої ОСОБА_7 подано цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди до відповідачів: ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія.

Позовні вимоги потерпіла обгрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної події вона понесла витрати на лікування, крім того зазнала моральних страждань, так як втратила можливість підтримання своїх соціальних зв`язків та активних контактів з друзями, педагогами, однокурсниками. Потерпіла просить стягнути з відповідача- ОСОБА_4 31195 грн. моральної шкоди, а з відповідача- ПрАТ КСПК - 23596,64 грн., що складають: матеріальні витрати на придбання ліків - 16092,70 грн.; шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, - 3520 грн.; шкоду, завдану ушкодженням здоров`я фізичній особі, - 3200 грн. щомісячно до відновлення працездатності; моральну шкоду - 804,64 грн. Понесені витрати на лікування документально підтверджуються рахунком та квитанцією (а.с. 50,56), фіскальними чеками (а.с. 51-53).

Захисником обвинуваченого подано відзив на позов, у якому позовні вимоги вважають безпідставними та необгрунтованими. Обвинувачений стверджує, що аварійну ситуацію створила сама потерпіла непрямим умислом, а тому на підставі ч. 5 ст. 1187 ЦК України не відповідає за завдану шкоду. Крім того стороною захисту надано витяги з записів потерпілої з соціальних мереж (а.с. 102-107), які, на думку захисту, спростовують доводи цивільного позову щодо моральних страждань та розміру шкоди.

Відповідачем ПрАТ УПСК у відзиві на позов, вимоги не визнаються у повному обсязі. ПрАТ УПСК заперечує такі з посиланням на норми ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема , ст. 35.1 передбачає подачу заяви на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня повідомлення про ДТП. Крім того страхове товариство вважає, що даний цивільний позов не може розглядатись при розгляді кримінального провадження , оскільки відшкодування шкоди не випливає з пред`явленого звинувачення. При цьому ПрАТ УПСК не несе відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого, оскільки він не перебував у трудових відносинах з ПрАТ УПСК, а тому норми ст. 128 КПК України не застосовуються до даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст .128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Наявність договірних відносин між обвинуваченим та відповідачем - ПрАТ УПСК , підтверджується полісом № АК/0523471 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 128). Проте, у відповідності до чинного законодавства, страховик не несе за законом цивільної відповідальності за винні дії страхувальника, а тому заперечення на позовні вимоги ПрАТ УПСК вважає підставними та обгрунтованими. Позовні вимоги до відповідача ПрАТ УПСК суд залишає без розгляду та роз`яснює право потерпілої заявити аналогічний позов в порядку цивільного судочинства.

Посилання захисника відповідача ОСОБА_4 , на наявність непрямого умислу потерпілої на порушення ПДР, що призвело до наїзду, суд вважає безпідставним. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату .

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 зазнала душевних страждань у зв`язку з ушкодженням її здоров`я і має право на відшкодування моральної шкоди зі сторони обвинуваченого. Проте, оцінюючи розмір завданої шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та бере до уваги заперечення сторони обвинувачення щодо оцінки душевних страждань завданих правопорушенням. Розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, заявлених потерпілою, суд вважає завищеним. Цивільний позов у цій частині вимог слід задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі: на проведення судової інженерно-технічної експертизи - 1237 грн., на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 Дослідження технічного стан у транспортних засобів - 742,20 грн., на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження - 989,6 грн., на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1. Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод - 1237 грн. Загальна сума витрат на проведення експертиз - 4205,80 грн., що відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль марки УАЗ 3303 реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути власнику - ОСОБА_4 , велосипед марки FREJUS відповідно власнику - ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1. ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 10 000 ( десять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті вимог до ОСОБА_4 - відмовити.

Залишити без розгляду частину позовних вимог щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_6 23596,64 грн. матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 4205,80 грн. (чотири тисячі двісті п`ятсот гривень 80 коп.).

Речові докази по справі: автомобіль марки УАЗ 3303 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_4 ; велосипед марки FREJUS повернути власнику - ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Львова.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1