Справа № 344/4722/19
Провадження № 1-кс/344/2716/19
У Х В А Л А

26 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови, -

Встановив:

в скарзі вказано, що 13/03/2019 скаржник отримав копію постанови про закриття кримінального провадження №0001703, однак слідчим не здійснено слідчих дій, здійснити які його зобов?язано прокурором, а тому просив суд скасувати постанову.

В судовому засіданні скаржник та його адвокат підтримали скаргу з підстав, що в ній зазначені.

В судовому засіданні адвокат скаржника надав перед судом пояснення про те, що строк оскарження постанови скаржником не пропущено, оскільки скаргу подано у встановлений законом строк, що підлягає обчисленню з моменту отримання копії постанови; слідчим не встановлено переліку викрадених речей, в результаті вчинення злочину було привласнено речі потерпілого; свідки перебувають в родинних відносинах з скаржником, їх місце проживання відоме.

В судовому засіданні слідчий заперечив скаргу та надав перед судом пояснення про те, що чому копію постанови з 2017 року не було направлено потерпілому йому не відомо, він не був слідчим в цій справі, свідків не допитано, оскільки не відомо їх місце проживання; доказу викрадення речей потерпілий не довів, ОСОБА_7 повідомила, що не викрадала речі потерпілого, на оглянутому відео не видно речей, зазначених потерпілим, на відео не зрозуміло, які речі викрадено.

В п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вказано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Доказу самостійного скасування оскаржуваної постанови суду не надано.

В постанові про закриття кримінального провадження вказано, що орган досудового слідства не встановив перелік викрадених речей через значну кількість речей, які ОСОБА_7 винесла з квартири взагалі, а потерпілим не вказано на вартість викраденого майна і його наявність. У свою чергу ОСОБА_7 надала пояснення про те, що виносила з квартири виключно належній їй речі; між сторонами тривав судовий розгляд їх спору про поділ майна подружжя; 07/12/2016 вже було закрито кримінальне провадження, однак відповідну постанову скасовано судом.

В п. 3 ст. 110 КПК України вказано, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора в тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

28/10/2016 прокурором надано вказівки слідчому в даному кримінальному провадженні про проведення допиту свідків, витребувати інформацію про судові спори між сторонами кримінального провадження.

Доказу виконання слідчим зазначених вказівок суду не надано.

В судовому засіданні адвокат потерпілого просив суд про скасування оскаржуваної постанови саме з підстави не виконання слідчим вказівок прокурора.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже доказування обставин, що спростовують пояснення скаржника та його правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на правоохоронний орган, який ухвалив відповідну постанову.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Жодного доказу на спростування скарги суду не надано.

Відповідно до змісту КПК України не доведення потерпілим вартості викрадених чи привласнених речей не визначено законом в якості закриття кримінального провадження.

Не виконання слідчим вказівок прокурора свідчить про те, що не виконано слідчі дії, які підлягали вчиненню у відповідному кримінальному провадженні.

Так, ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справіТанрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Таким чином скарга обґрунтована належними правовими підставами.

Відповідно до зазначеного суд, -

постановив:

клопотання задовольнити;

скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0001703 від 29 липня 2017 року.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1