Номер провадження: 11-кп/813/31/19
Номер справи місцевого суду: 522/9262/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого ОСОБА_3 ,

Суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2018 р., яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вилково Кілійського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, інвалід 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 28.10.2004 року за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк тримання ОСОБА_9 під вартою із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у період з 07.04.2017 року по день набрання вироком законної сили. ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку суду, приблизно о 07 годині 20.01.2017, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували у дворі багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення останній тяжких тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 в той же день та час, перебуваючи у дворі вказаного будинку, діючи умисно, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшов до ОСОБА_10 ззаду та наніс їй в область голови декілька ударів металевою мискою, яку він взяв у дворі, а також декілька ударів кулаком руки в область голови, після чого, потерпіла ОСОБА_10 направилася в бік воріт, які ведуть з двору вказаного будинку на вулицю. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_9 догнав її біля воріт, та виштовхнув за ворота, де ще наніс їй не менше 4 ударів кулаками обох рук в обличчя та по тулубу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих дірчастих переломів кісток склепіння черепу, черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку, перелому кісток лицевого черепу зліва (а саме: перелом кісток носу, стінок лівої орбіти та лівої верхньощелепної пазухи), забійних ран та гематом повік лівого ока, та ін.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.04.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, внаслідок м`якості.

Вислухавши доповідача, прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, вивчивши викладені в апеляційній скарзі доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, та узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 1 КК України кваліфіковано правильно, що не оскаржується в апеляційній скарзі, а саме, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Кримінального кодексу, що передбачає відповідність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Проте, на думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства та призначив ОСОБА_9 покарання, яке є несправедливим внаслідок м`якості, у зв`язку з необґрунтованим застосуванням ст. 69 КК України.

Так, зокрема, відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

В якості підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України вказується на дві групи чинників: наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані, що характеризують особу винного.

Суд першої інстанції своє рішення про застосування ст. 69 КК України вмотивував такими обставинами, як щире каяття, стан здоров`я і наявність інвалідності другої групи та дійшов висновку про достатність цих даних для застосування ст. 69 КК України. Проте, підставами для застосування ст. 69 КК України є такі пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Висновки суду з цього приводу у вироку відсутні.
Водночас, судом не враховано те, що обвинувачений впродовж досудового розслідування та судового розгляду не визнавав свою вину, та вказував, що тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 він не наносив, а лише в ході судових дебатів визнав вину у вчиненні вказаного злочину та підтвердив обставини скоєного ним злочину, таким чином, висновок суду, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, та не може вважатися обставиною, що пом`якшує покарання.
Крім того, суд не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також кількість, спосіб та локалізацію ударів у життєво важливий орган голову, тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, та наслідки вчиненого ОСОБА_9 злочину, а саме, що потерпіла до теперішнього часу не відновила своє здоров`я, а також не в повній мірі врахував дані про особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_9 , будучи раніше судимим до 12 років позбавлення волі за умисне вбивство, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, та знов скоїв злочин, направлений проти життя та здоров`я людини, що свідчить про рецидив злочину.
Таким чином, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо скасування вироку в частині призначеного покарання, підлягає частковому задоволенню, з ухваленням нового вироку та призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, з урахуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального закону.
При призначенні покарання ОСОБА_9 апеляційний суд враховує стан здоров`я обвинуваченого та вважає можливим призначити йому мінімальне покарання згідно санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд при постановленні вироку, в строк відбуття покарання обґрунтовано зарахував строк тримання ОСОБА_9 під час кримінального провадження та судового розгляду під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07.04.2017 року по день набрання вироком законної сили, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не можна визнати обґрунтованими.
За таких обставин вирок суду відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст.407,409,413,414, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 частково задовольнити.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2018 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 3 років позбавлення волі скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного суду протягом 3 місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5