Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000092 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.342 КК України, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.342 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , всупереч рішення Березнівської міської Ради № 603 від 27 січня 2016 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької території міста Березне» та рішення Березнівської міської Ради № 23 від 25 лютого 2016 року «Про демонтаж самовільно розміщених малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності», законній вимозі заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету ОСОБА_9 , який відповідно до займаної посади є представником влади та наділений правом у межах своєї компетенції висувати вимоги, а також виносити рішення, обов`язкові до виконання фізичними та юридичними особами, ОСОБА_7 не забезпечив проведення демонтажу самовільно розміщеної споруди для провадження підприємницької діяльності, яка встановлена на стоянці для автомобілів по вул. Андріївській в м. Березне Рівненської області, неподалік кафе «Рута», власником якої є фізична особа підприємець ОСОБА_7 . Підстав, передбачених законом, для обов`язкового зупинення виконання цих рішень, не існувало.

Так, 03 березня 2016 року близько 10-ої год, з метою виконання рішення Березнівської міської ради та своїх службових обов`язків, ОСОБА_9 разом з працівниками КП «Березнекомунсервіс» прибули до місця розташування причепа торгівельного кіоску марки «КНОТТ», моделі 71Т, з номерними знаками НОМЕР_1 . ОСОБА_7 будучи ознайомленим з вище вказаним рішенням Березнівської міської ради про демонтаж малих архітектурних форм, до яких відноситься його кіоск, під час підготовки до демонтажу, прибув на автомобільну стоянку на автомобілі марки «Шкода» р.н. НОМЕР_2 , при цьому припаркував зазначений транспортний засіб поруч з кіоском, таким чином, не даючи можливість підняти за допомогою спецтехніки та перемістити в інше місце споруду.

У подальшому, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою недопущення виконання рішення відмовився перемістити автомобіль, розуміючи, що своїми діями зупинить проведення демонтажу. Крім вище зазначених дій, ОСОБА_7 чинив активну фізичну протидію виконанню вказаного рішення, що виражалось у повідомленні, що він не допустить здійснення демонтажу, при цьому ставши біля торгівельного кіоску, фізично не допустив працівників «Березнекомунсервіс» та ОСОБА_9 до проведення демонтажу. Також, з метою вчинення суспільного тиску на представника влади ОСОБА_7 до місця конфлікту запросив осіб, які ведуть активну публічну діяльність, чим нагнітав соціальне невдоволення діями представників влади та завдавав шкоди авторитету органів місцевого самоврядування, які вживали заходів до усунення порушень, що виникли внаслідок самовільного розміщення споруди для провадження підприємницької діяльності на стоянці для автомобілів по вул. Андріївській в м. Березне Рівненської області. Вчиняючи в сукупності вище перераховані дії, ОСОБА_7 не допустив виконання працівниками влади рішення щодо демонтажу малих архітектурних форм.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що судом не надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які повідомили, що 04 березня 2016 року близько 10-ої год, перебуваючи в складі комісії прибули на вулицю Андріївську, що в м. Березне Рівненської області, з метою демонтажу чотирьох самовільно розміщених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Власником однієї з яких був ОСОБА_7 . На неодноразові вимоги зі сторони членів комісії звільнити шлях до споруди ОСОБА_7 не реагував, чинив психологічний тиск та погрожував їм, а тому обвинувачений з метою перешкодити демонтажу належного йому МАФа, вчинив активні дії (опір) представникові органу місцевого самоврядування - заступнику Березнівського міського голови ОСОБА_9 .

Крім того, зазначення в мотивувальній частині вироку, що ОСОБА_7 не було відомо про існування рішення Березнівської міської ради від 25 лютого 2016 року і яку вимогу заступника Березнівського міського голови ОСОБА_9 повинен був виконати, обвинувачений не знав, суперечить матеріалам кримінального провадження.

Просить вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст.342 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 00 грн.

Повторно дослідити в судовому засіданні наступні докази та надати їм належну оцінку, а саме: - показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , матеріали кримінального провадження, а саме: - акт перешкоджання демонтажу тимчасової споруди від 04 березня 2016 року (а.к.п.5); - рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради №3 від 23 листопада 2015 року (а.к.п.45); - рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради від 25 лютого 2016 року №23 (а.к.п.46); - розподіл обов`язків між членами виконавчого комітету Березнівської міської ради (а.к.п.47-49); - посадові інструкції працівників Березнівської міської ради (а.к.п.50-51); - рішення сесії Березнівської міської ради №603 від 27 січня 2015 року про затвердження Тимчасового положення про порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Березне та безпосередньо дане Положення (а.к.п.54-58); - акт обстеження об`єкту торгівлі від 13 квітня 2016 року (а.к.п.59); - інформація Березнівського міського голови (а.к.п.61-62); - інформація голови Березнівського районного суду від 25 липня 2016 року (а.к.п.71); - відеозапис події, зроблений поблизу кафе «Рута», що на вулиці Андріївській в м. Березне; - звукозаписи судових засідань, які збережено на технічні носії інформації (оптичні диски), що містяться у матеріалах кримінального провадження (судової справи).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, згідно положень ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, тлумачаться на її користь.

За вимогами ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, про що наголошується і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, а всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Висновок суду про виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 342 КК України, за відсутністю в його діях складу злочину ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неналежну оцінку зібраних доказів, що у своїй сукупності призвело до необґрунтованого виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 342 КК України, не можна визнати обґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заявив клопотання щодо допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , так як вважає, що суд першої інстанції дав їх показам невірну оцінку і дослідити матеріали кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції детально допитав вказаних свідків, та дослідив докази наявні в матеріалах кримінального провадження, а тому колегія суддів вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку досліджено надані стороною обвинувачення докази, зокрема, допитано:
обвинуваченого ОСОБА_7 , який, як під час судового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді провадження категорично заперечив свою вину та пояснив, що наміру не виконувати рішення Березнівської міської ради від 27.01.2015 року №603 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької території міста Березне» та рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради від 25.02.2016 року №23 «Про демонтаж самовільно розміщених малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності» в нього не було. Будь-яких активних дій, які б могли перешкодити посадовим особам Березнівської міської ради виконувати свої посадові обов`язки, пов`язані з демонтажем належної йому споруди, не вчиняв;

свідка ОСОБА_9 , який показав, що він працює заступником Березнівського міського голови і коли міською радою прийнято рішення про демонтаж малих архітектурних форм, то вони повідомляли підприємців про необхідність демонтажу. ОСОБА_7 вони попереджали через його працівників. Коли вони хотіли демонтувати належний ОСОБА_7 об`єкт по вул. Андріївській, поблизу кафе «Рута», то їм це не дозволили зробити. На підставі якого рішення міської ради проводився демонтаж він не пам`ятає. Вони писали рекомендований лист ОСОБА_7 , а коли, то не пам`ятає. На момент огляду і обстеження даний об`єкт перебував на автостоянці і на його думку відноситься до МАФів. Враховуючи, що це автостоянка і тільки ОСОБА_7 не відреагував, то це неповага до органів місцевого самоврядування. Вже рік часу пройшов, а що говорив на місці то не пам`ятає. Була машина, яка перешкоджала під`їзду крану. Де вона знаходилася, то не скаже, багато часу пройшло. Людина відмовляла, щоб доступилися до кіоску, нецензурну лайку він не чув. Невідомі особи казали, що ОСОБА_7 продає хліб і нічого поганого не робить. Ще був білий мінівен, що стояв поблизу. Будь-якої активної фізичної дії щодо перешкоджання не було. Десятиденний строк демонтажу не дотримано, а чому він не знає. ОСОБА_7 і невідомі люди просто стояли біля кіоску;

свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що він працює начальником відділу містобудування та архітектури Березнівської райдержадміністрації. Він був членом комісії і ОСОБА_7 відмовився демонтувати свій кіоск. Після цього був складений акт, що підприємець відмовляється сприяти демонтажу. На місце він виїздив особисто з іншими членами комісії. Паспорт прив`язки відділ архітектури та містобудування цьому підприємцю не надавав. Автомобілі були, а чи вони перешкоджали спецтехніці, то він не пам`ятає. Агресії від ОСОБА_7 не було з його боку, опору він не вчиняв. Він був не згоден з демонтажем і говорив про це, а демонтаж не зробили через те, що не змогли відключити кіоск від електропостачання через відсутність відповідних спеціалістів;
свідка ОСОБА_11 , який вказав, що він працює провідним спеціалістом Березнівської міської ради з юридичних питань і знає, що були звернення до ОСОБА_7 з вимогою демонтувати його кіоск на автостоянці. Особисто ОСОБА_7 повідомлення про демонтаж не вручалися, а надсилалися поштою, звідки приходила відповідь про те, що він не приймає ці листи. Коли комісія приїхала на місце події, а саме 04 березня 2016 року, то ОСОБА_7 не здійснив демонтаж свого кіоска. Вони склали акт, що чинилися перешкоди. В повідомленні підприємцю вказували, що порушуються Правила благоустрою, оскільки цільове призначення цієї території - стоянка для автомобілів. Біля кіоску стояла машина ОСОБА_7 , був умисел на те, щоб спецтехніка не могла під`їхати до МАФа, постійно рухалися фізичні особи, які прийшли в підтримку підприємця. Поведінка ОСОБА_7 була стриманою, він висловлював своє суб`єктивне бачення, за руки ніхто нікого не хапав, перешкоди здійснювали інші фізичні особи, які називали себе учасниками Антитерористичної операції на сході України. Перешкода полягала у встановленні транспортних засобів біля кіоску. ОСОБА_9 підприємець ОСОБА_7 особисто опору не чинив. Сказати, що ОСОБА_7 чинив опір, то такого не було, а також він не бачив, щоб він чинив опір будь-кому з комісії;

свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що він працює на посаді в.о. заступника начальника відділу земельних ресурсів, а тому у складі комісії їздив на демонтаж кіосків 04 березня 2016 року. Опору зі сторони ОСОБА_7 не бачив. Активних фізичних дій щодо перешкоджання, агресії ОСОБА_7 не здійснював;

свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції підтвердив, що активної фізичної протидії та агресії від ОСОБА_7 не було;

свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які в суді першої інстанції підтвердили, що опір у фізичній формі обвинувачений ОСОБА_7 не чинив.

Тому, покликання прокурора в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не проаналізовано та не надано належної оцінки показам свідків не заслуговують на увагу, оскільки всі свідки в ході судового розгляду допитані та однозначно підтвердили, що ніякого опору у фізичній формі та погроз з боку ОСОБА_7 не було.

З переглянуто в судовому засідання суду першої інстанції відеозапису за 04 березня 2016 року, слідує, що на автостоянці поблизу кафе «Рута», що по вул. Андріївській в м. Березне розташований торгівельний причеп до транспортного засобу з якого реалізовують хлібобулочні вироби. Біля нього знаходяться обвинувачений ОСОБА_7 , працівники поліції, співробітники Березнівської міської ради та інші громадяни у кількості до двадцяти чоловік. Також, неподалік цього кіоску розміщені легкові автомобілі та спецтехніка. З`ясовано, що відео зйомку веде невстановлена особа жіночої статі, відзнято кадри де обговорюється ОСОБА_9 і ОСОБА_7 та іншими особами можливість демонтажу кіоску.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом при виправданні ОСОБА_7 не досліджено матеріали кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції було безпосередньо досліджено:

акт перешкоджання демонтажу тимчасової споруди від 04 березня 2016 року, з якого вбачається, що блокування під`їзду спецтехніки до самовільно встановленої споруди легковими автомобілями окремих фізичних осіб перешкоджає здійсненню службової діяльності посадовими особами комісії з демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (а.к.п.5);

рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради від 25 лютого 2016 року №23, в якому зобов`язано КП «Березнекомунсервіс» провести демонтаж чотирьох тимчасових споруд, які встановлено по вул. Андріївській в м. Березне, один з яких належить ОСОБА_7 . Голові комісії ОСОБА_9 забезпечити проведення демонтажу даних споруд відповідно до Тимчасового положення (а.к.п.46);

Тимчасове положення про порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Березне, затверджене рішенням Березнівської міської ради № 603 від 27 січня 2015 року, а не 2016 року, як зазначається в обвинувальному акті.

Згідно п.1 розділу II Тимчасового положення підставою для проведення демонтажу тимчасових споруд (далі - ТС) є рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради про демонтаж ТС. В рішенні повинно бути зазначено місце розташування ТС, відомості про власників (користувачів) ТС, з визначенням для власників (користувачів) строку добровільного демонтажу, який становить десять робочих днів .

Згідно пунктів 5 та 6 розділу 11 Тимчасового положення рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради про демонтаж ТС протягом трьох робочих днів з моменту його прийняття надсилається власнику (користувачу) ТС рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або надається під розписку, (якщо власник, користувач відомі). У разі невиконання власником (користувачем) ТС рішення щодо демонтажу ТС протягом строку, зазначеного у рішенні, здійснюється демонтаж ТС.

Рішенням Березнівської міської ради № 23 від 25.02.2016 «Про демонтаж самовільно розміщених малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності» виконком міської ради вирішив:

1.Зобов`язати КП «Березнекомунсервіс» провести демонтаж чотирьох самовільно розміщених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які встановлені по вул. Андріївська біля кафе «Рута» на стоянці для автомобілів, власниками однієї з яких є ОСОБА_7 .

2.Голові комісії з демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_9 забезпечити проведення демонтажу вищевказаних споруд відповідно до Тимчасового положення про порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Березне.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 всупереч законній вимозі заступника міського голови ОСОБА_9 не забезпечив проведення демонтажу самовільно розміщеної споруди, однак яку саме вимогу ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_7 не виконав, в обвинувальному акті не зазначається. Ніякої вимоги ОСОБА_9 для ОСОБА_7 не висував, а лише оголосив рішення Березнівської міської ради № 23 від 25.02.2016 «Про демонтаж самовільно розміщених малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності», про яке раніше ОСОБА_7 нічого відомо не було та повідомив, що силами КП «Березнекомунсервіс» буде демонтовано його кіоск. ОСОБА_7 , в свою чергу, висловив свою думку з приводу вказаного рішення виконкому та свою думку щодо неправомірності дій по демонтажу тимчасової споруди.

Всупереч наведеним нормам Тимчасового положення Березнівською міською радою не приймалось рішення про зобов`язання ОСОБА_7 у добровільному порядку демонтувати тимчасову споруду на протязі десяти робочих днів. Прийняте Березнівською міською радою рішення № 23 від 25.02.2016 зобов`язує КП «Березнекомунсервіс» провести демонтаж тимчасових споруд, а не власників таких споруд.

Відсутні докази направлення ОСОБА_7 рішення Березнівської міської ради № 23 від 25.02.2016 рекомендованим листом, або ж отримання останнім такого рішення під розписку.

Строк виконання рішення Березнівської міської ради № 23 від 25.02.2016 року мав бути зазначений у самому рішенні, однак такий строк у рішенні не зазначається. Згідно Тимчасового положення такий строк має становити не менше 10 днів. Разом з тим, з моменту прийняття Березнівською міською радою рішення № 23 до 04 березня 2016 року пройшло всього 8 днів. Отже, дії заступника міського голови ОСОБА_9 в частині строків виконання рішення міської ради, також суперечать Тимчасовому положенню та є незаконними.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.342 КК України характеризується: 1) діянням - опором представникові влади; 2) часом вчинення злочину.

Опір - це активна фізична протидія здійсненню відповідними працівниками своїх обов`язків. Коло обов`язків, здійсненню яких вчиняється опір, залежить від виду потерпілого, якому вчиняється опір.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення опору.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у формі прямого умислу. Винний усвідомлює, що чинить опір саме представникові влади під час охорони громадського порядку, і бажає тим самим перешкодити виконанню ними своїх обов`язків.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.342 КК України настає, зокрема, за опір представнику влади під час виконання ним службових обов`язків.

Постановою Пленуму ВСУ від 26.06.1992 №8 «Про застосування законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і правоохоронних органів» опір визначається як активна фізична протидія. Тобто, його ознаками є: 1) активні дії; 2) дії винного повинні бути спрямовані на організм потерпілого з застосуванням фізичної сили; 3) вони перешкоджають потерпілим своїх функцій; 4) дії вчинені в момент виконання потерпілим своїх службових обов`язків.

Оцінюючи вказану обставину, суд першої інстанції приймаючи рішення виходив із загальних засад кримінального провадження, визначених у ст.7 КПК України, зокрема, диспозитивності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ніякого опору у фізичній формі та погроз з боку ОСОБА_7 не було.

Доводи прокурора та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини щодо того, що ОСОБА_7 чинив психологічний тиск та погрожував , а тому обвинувачений з метою перешкодити демонтажу належного йому МАФа, вчинив активні дії (опір) представникові органу місцевого самоврядування - заступнику Березнівського міського голови ОСОБА_9 не підтверджуються жодними належними та допустимим доказами.

Інших доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, які були б належними та допустимими стороною обвинувачення надано не було.

Згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали свої справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no.146, p.33, & 77").

Колегія суддів погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції щодо сумнівного характеру вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов свій вияв як в положенні ст.17 КПК України, з якого випливає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має право бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини такої особи тлумачаться на її користь. У практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" зазначалося, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Беручи до уваги наведене, на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність постановленого рішення суду, колегія суддів не знаходить.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому подану апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

Головуючий: ___________________ ОСОБА_1

Судді: ______________С. ОСОБА_19 .Я.Іващук