Справа № 202/1390/18
Провадження № 1-кс/202/5113/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

11 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесенідо Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2018 року за № 0000151, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України.
10 травня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді ОСОБА_1 10 травня 2019 року.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 14.12.2017 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою звернувся громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює директором КЗ «МДМЦ ДМР», за фактом незаконного заволодіння, як на його думку, нерухомим майном, невідомими особами, які мають документи на приміщення що належить КЗ «МДМЦ ДМР», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 9-Б.

В ході проведення досудового розслідування допитаний ОСОБА_5 пояснив 17.10.2016 року о 18:00 год. до приміщення клубу за місцем розташування «Дружба» Індустріальної районної філії КЗ «Міський дитячий-молодіжний центр» ДМР завітав невідомий чоловік, та надав керівнику секції ОСОБА_6 копію договору купівлі продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та пояснив що на теперішній час вказане приміщення належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що у 2011 році вищевказаний об`єкт нерухомості за вказаною адресою було передано на баланс КЗ «Міський дитячий-молодіжний центр» ДМР, який знаходиться в управлінні позашкільного навчального закладу, та відповідно до ЗУ «Про освіту», не може бути проданий, перепрофільований, відчужений, директор громадянин ОСОБА_5 , звернувся з доповідною запискою до Управляння молоді дошкільної освіти національно-патріотичного виховання Департаменту гуманітарної політики ДМР, а також до директора Департаменту по роботі з активами ДМР та повідомив їх про події, які відбулися 17.10.2016 року, надавши копії договору, після чого клуб продовжив свою роботу.

14.12.2016 року до приміщення клубу за місцем мешкання «Дружба» КЗ «Міський дитячий-молодіжний центр» ДМР завітала група невідомих осіб (близько 15 чоловік) у камуфляжній формі та виштовхавши педагога - організатора ОСОБА_8 з робочого місця, частина сторонніх осіб закрилась у приміщенні з метою встановлення, як вони пояснили, охоронної системи, демонтували замок закладу та встановили свій.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що у матеріалах кримінального провадження знаходиться рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року по справі № 2-6862/11, відповідно до якого ОСОБА_9 звернуся з позовом до ОСОБА_10 про зобов`язання чинити певні дії та визнання права власності. Даним рішенням визнано за ОСОБА_9 право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 без прийняття нерухомого майна в експлуатацію.

У даному рішенні зазначено, що ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2013 року є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 . Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про даний договір купівлі-продажу відсутні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.10.2014 року приватний нотаріус ОСОБА_11 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_9 на підставі рішення Бабушкінського РС м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року справа №2-6862/11.

Після чого цього ж дня, тобто 22.10.2014 року приватний нотаріус ОСОБА_11 зареєстрував право власності на дане нежитлове приміщення за ОСОБА_12 на підставі договору дарування (реєстр 258, бланки серії НАТ 862350, НАТ 862351).

11.07.2016 року нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 придбане ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 538, виданий 11.07.2016 року, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

В ході проведення досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.

11.05.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6862/11 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2011 року скасовано, оскільки у матеріалах справи не міститься належних доказів того, що ОСОБА_9 являється власником спірної нерухомості.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у органа досудового розслідування на теперішній час наявно достатньо підстав вважати, що переоформлення права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яка являється предметом злочину і, як наслідок, речовим доказом, здійснювалось з порушенням чинного законодавства України, також особою яка на теперішній час володіє даною квартирою, може здійснити відчуження нерухомого майна, що перешкодить проведенню повного, швидкого досудового розслідування, що зумовило звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не явилась, про причини неявки не повідомила.

В силу вимог ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вимог клопотання.
Таким чином, слідчим не доведено необхідність накладення арешту на вище вказане майно та не доведено наявність хоча б одного з ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1