ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/631/19 Справа № 202/8420/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000697 за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Дніпрокомунтранс - адвоката ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про Амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про солідарне стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ «Дніпрокомунтранс» на користь ОСОБА_10 41 429, 62 грн.
У позові про солідарне стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія відмовлено.
У задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди потерпілого ОСОБА_12 - відмовлено.
Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнено частково, стягнуто з ТДВ «Дніпрокомунтранс» на користь потерпілого ОСОБА_12 300 000 гривень, та на користь потерпілого ОСОБА_10 50 000 гривень.
У позові про солідарне стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 6327,68 грн.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
28.04.2017 року, приблизно о 21:57 годині, водій ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів ТДВ «Дніпрокомунтранс» згідно наказу даного підприємства № 235-к від 09.10.2015 року, виконуючи свої функціональні обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ 533702-240» р/н НОМЕР_1 , який належить ЗАТ «Дніпрокомунтранс» (ТДВ «Дніпрокомунтранс»), здійснював рух по проїзній частині вул. Байкальської у м. Дніпро, з боку житлового масиву «Клочко-6» в бік пр. Слобожанського, наближався до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя з вул. А. Образцова.
В цей же час, водій ОСОБА_13 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 11183» р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , в салоні якого, у якості пасажира на передньому пасажирському сидінні, перебував ОСОБА_10 , здійснювала рух по проїзній частині вул. Байкальської у м. Дніпро, з боку пр. Слобожанського в бік житлового масиву «Клочко-6, із перевищенням дозволеної швидкості не менш ніж 100 км/год., та наближалась до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя з вул. А. Образцова.
При цьому, водій ОСОБА_8 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перебуваючи перед перехрестям вул. Байкальської та вул. Образцова, не переконавшись, що це буде безпечним і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись на зелений миготливий сигнал світлофора для його напрямку руху, з метою здійснення маневру повороту ліворуч до вул. А. Образцова, змінив напрямок руху ліворуч, з послідуючим виїздом на зустрічну смугу руху, тим самим не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 11183» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався прямо у зустрічному напрямку руху, перебуваючи в полі зору водія ОСОБА_8 , внаслідок сталося зіткнення передньою частиною автомобіля «МАЗ 533702-240» та передньою бічною лівою частиною автомобіля «ВАЗ 11183».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_13 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 886 від 16.05.2017 року, заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, а саме: велика різана рана на переніссі та дрібні різані ранки на лобі та щоках більш справа, забиті скальповані рани в ділянці лівого ліктя та на кісточках основних фаланг правої кисті, забиті рани на правому коліні та правій гомілці, відкриті переломи кісток правого передпліччя, гвинтоподібний закритий перелом лівого стегна з вивихом головки, вогнищевий крововилив під м`якою мозковою оболонкою у тім`яній ділянці праворуч, розриви легень у прикореневій зоні, крововиливи у біляниркову клітковину зліва та у брижу, множенні садна на лівій щоці, в лівому куті нижньої щелепи, під підборіддям, на грудях між молочними залозами, біля пупка, на зовнішній бічній поверхні лівого стегна посередині. Всі зазначені ушкодження по своєму характеру прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті в результаті ударів об тупі тверді предмети, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю (кермо, торпеда, тощо), а також при ударах об гострі краї (різані рани на обличчі) розбитого лобового скла.
Смерть потерпілої ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро в районі перехрестя вул. Байкальської та вул. А. Образцова, тобто на місці дорожньо-транспортної пригоди, від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалась відкритими та закритими переломами довгих трубчастих кісток верхньої та нижньої кінцівок, забоєм та розривами внутрішніх органів, та яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2616е від 07.08.2017 року, заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, забійно-рваних ран: в лобній області по центру та дещо ліворуч, на шкірі над верхньою губою по центру ближче до основи носу з переходом на червону кайму верхньої губи ліворуч, на червоній каймі нижньої губи ліворуч з переходом на підборіддя по центру та праворуч та далі в підщелепну область, численних гематом та саден обличчя, закритого уламкового перелому дистального епіфізу правої плечової кістки зі зміщенням уламків та вивихом, гематоми правого ліктьового суглобу, закритого вколоченого внутрішньо-суглобового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків та закритого перелому голівки лівої малогомілкової кістки, гематоми лівого колінного суглобу, численних саден грудної клітини та кінцівок. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при удари об такі, що діяли зі значною силою в область обличчя, тулуба і кінцівок, якими могли бути і виступаючи частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляціях на вирок:
- прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, виключивши з формулювання обвинувачення у мотивувальній частині вироку, яке суд визнав доведеним, посилання на доказ, а саме: висновки судово-медичних експертиз № 886 від 16.05.2017 року та № 2616 е від 07.08.2017 року.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.
Прокурор вказує, що у формулюванні обвинувачення, яке суд виклав у мотивувальній частині вироку, як доведене під час судового розгляду, судом першої інстанції безпідставно здійснено посилання на доказ, а саме: висновки судово-медичних експертиз № 886 від 16.05.2017 року та № 2616 е від 07.08.2017 року, в той час, як докази на підтвердження встановлених судом обставин мають викладатись окремо у мотивувальній частині судового рішення. За таких обставин, прокурор вважає, що суд не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, оскільки саме суд встановлює обставини злочину, які знайшли своє підтвердження за результатом судового розгляду.

- представник цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Дніпрокомунтранс - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до Товариства з додатковою відповідальністю Дніпрокомунтранс.
В обґрунтування апеляційної скарги представник зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.04.2017 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля МАЗ 533702-240, д/н НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія згідно полісу АК №5704798. Відповідно до зазначеного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Ліміт відповідальності страховика, відповідно до полісу АК №5704798 складає: за шкоду, завдану життю та здоров`ю 200 000 грн.; за шкоду завдану майну 100 000 грн.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Апелянт зазначає, що Товариство з додатковою відповідальністю Дніпрокомунтранс є неналежним відповідачем по справі, а саме звернення з цивільним позовом є передчасним, оскільки на час розгляду справи не наступила цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія не відмовляється від виплати страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності страховика, відповідно до полісу АК №5704798.
Заслухавши суддю-доповідача, представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора не заперечував, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника цивільного відповідача, представника потерпілих ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заперечували проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга цивільного відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу виходячи з того, що статтею 374 КПК України визначено вимоги до вироку суду. Зокрема, у мотивувальній частині обвинувального вироку, згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України, має бути викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Цих вимог закону суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався. У формулюванні обвинувачення, яке суд першої інстанції виклав у мотивувальній частині вироку, як доведене під час судового розгляду, судом безпідставно здійснено посилання на докази - висновок судово-медичної експертизи № 886 від 16 травня 2017 року та висновок судово-медичної експертизи № 2616 е від 07 серпня 2017 року, в той час як докази на підтвердження встановлених судом обставин мають викладатись окремо у мотивувальній частині судового рішення. За таких обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачення у зазначеній судом редакції містилось в обвинувальному акті, можна зробити висновок, що суд не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, оскільки саме суд встановлює обставини злочину, які знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду, а тому враховуючи викладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в цій частині зміні.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТДВ Дніпрокомунтранс про порушення норм процесуального права під час розгляду цивільних позовів, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Так, в суді першої інстанції учасниками кримінального провадження не заперечувались обставини перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах із цивільним відповідачем ТДВ Дніпрокомунтранс на час вчинення кримінального правопорушення, однак вказаним підприємством заперечувався розмір заявленої матеріальної та моральної шкоди з підстав необґрунтованості, із посиланням на необхідність покладення обов`язку відшкодування шкоди на ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції не надано належної оцінки наявному у матеріалах кримінального провадження полісу обов`язкового страхування АК № 5704798 в ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія та позиції ТДВ Дніпрокомунтранс про відсутність згоди підприємства на самостійне відшкодування шкоди потерпілим в дорожньо-транспортній пригоді без участі страховика.
Судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, чи було отримано відмову у виплаті страхового відшкодування, чи одразу пред`явлено вимогу до цивільного відповідача.
З урахуванням вказаного, судове рішення в частині вирішення цивільних позовів потерплих не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки позовні вимоги потерпілих до ТДВ Дніпрокомунтранс, яке повинно відповідати за деліктними відносинами, та до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яке відповідає за наявності відносин обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, нерозривно пов`язані між собою, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню як в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», так і в частині задоволення позовних вимог до ТДВ Дніпрокомунтранс.
За таких обставин, апеляційна скарга представника цивільного відповідача ТДВ Дніпрокомунтранс підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, за результатами якого суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, безпосередньо дослідити докази, дати їм належну оцінку, та з дотриманням положень процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на докази - висновок судово-медичної експертизи № 886 від 16 травня 2017 року та висновок судово-медичної експертизи № 2616 е від 07 серпня 2017 року.
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Дніпрокомунтранс - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 та цивільного позову ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: