У Х В А Л А

Справа № 184/574/19
Номер провадження 1-в/184/54/19

03 квітня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Лопушне, Лановецького району, Тернопільської області, громадянки України, до засудження не працюючу, не заміжню, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 20.02.1998 Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 140,44 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.08.1998 року Тернопільським міським судом кримінальну справу закрито, згідно ст.1 п. б, ЗУ "Про амністію" від 24.07.1998 року.
- 01.10.2001 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
- 29.12.2002 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
- 20.02.2008 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 30, ч. 1 ст. 309, 75 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;
- 10.07.2012 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки;
- 01.02.2016 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 1 рік.

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ДУ "ПВЦ (№79)" ОСОБА_5 , засудженої - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

15.03.2019 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 просила заяву задовольнити посилаючись на те, що вона розкаялась у вчиненому, має високу виробітку на різних роботах, чим довела своє виправлення.

В судовому засіданні представник Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" проти задоволення заяви не заперечувала.

Представник спостережної комісії виконкому Покровської міської ради у судове засідання не з`явився, але надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, оскільки засуджена має сім судимостей, характеризується посередньо та заходів щодо добровільного погашення сум виконавчих документів нею не вчинялось. Крім того, засуджена своєю поведінкою не довела своє виправлення, оскільки за весь час відбування покарання в ДУ "ПВЦ (№79)" жодного разу не приймала участі в програмах диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Свідок ОСОБА_6 , який є інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ "Покровський виправний центр (№79)" надав показання, що він знає засуджену та зауважень до неї в частині праці не має. ОСОБА_3 має гарну виробітку (приблизно 100 %) та займається важкою працею, пов`язаною з фізичним трудом, працюючи на 0,75 ставки.

Розглянувши заяву засудженої, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 09.11.2016 року ОСОБА_3 засуджена Лановецьким районним судом Тернопільської області за 4.2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 01.02.2016 року, остаточний строк 2 роки 6 місяців обмеження волі.

З пояснень засудженої та представника ДУ "ПВЦ (№79)" та відповідно до матеріалів особової справи встановлено, що засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 23.03.2017 року.

До Державної установи "Покровський виправний центр № 79" прибула 19.05.2017 року із УВП № 26, м. Чортків Тернопільської області, де характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не має. По прибуттю до установи була працевлаштована на контрагентському об`єкті "Нікопольський завод феросплавів", робочою. На даний час працевлаштована до бригади №21 по заготівлі дров.

За час відбування покарання характеризується задовільно, має одне заохочення, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 59 Кримінально - виконавчого кодексу України засуджена підтримує соціально - корисний зв`язок рідними, шляхом телефонних розмов. Відповідно до ст. 65 Кримінально виконавчого кодексу України не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, і Відповідно до ст. 66 Кримінально - виконавчого кодексу України засуджена не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених. Не перебуває на профілактичному обліку.

Не здійснення участі у зазначених програмах та у роботі самодіяльних організації пояснює відсутністю вільного часу, оскільки вона працює з 07 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. протягом понеділка-суботи, а у вихідний день прибирає у відділенні та хоче відпочити.

Проте, суд критично ставиться до наданих пояснень засудженої, оскільки вони не відповідають наданим в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_6 , згідно яких робочий тиждень засудженої складається з двох повних робочих днів - четвер та п`ятниця, чотирьох неповних робочих днів - понеділок, вівторок, середа (з 08 год. до 15 год.), субота (з 08 год. до 14 год. 30 хв.), та вихідного - неділя.

Розглядалось питання щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким з висновком "стає на шлях виправлення" (протокол № 21 від 29.11.2017 року, повторний розгляд протокол № 5 від 04.06.2018 року, протокол № 12 від 29.12.2018 року) відмовлено.

Розглядалось питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України з висновком "не довела своє виправлення" (протокол № 10 від 18.05.2018 року, повторний розгляд протоколу № 11 від 30.11.2018 року).

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з довідки про виконання норми виробітку засудженої ОСОБА_3 з червня 2017 року по березень 2019 року випливає, що в процентному співвідношенні останні складають в середньому 95,8 %.
При цьому, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Разом з тим, судом приймається до уваги, що засуджена ОСОБА_3 має сім судимостей в п`яти з яких засуджену було звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Суд зазначає, що інститут звільнення від відбування покарання є одним із проявів принципу гуманізму та економії заходів кримінальної репресії у кримінальному праві, які необхідні для стимулювання виправлення та попередження вчиненню злочинів правопорушниками без застосування покарання. Як встановлено судом, засуджена ОСОБА_3 неодноразово звільнялась від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в особистості ОСОБА_3 і не створило в ній готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після закінчення іспитового строку нею знову були вчиненні кримінальні правопорушення.

Крім того суд зазначає, що хоча засуджена і зайнята на роботах з важким фізичним трудом, однак все ж мала достатній час для посильної участі в організації виховних заходів, які щомісячно проводяться в установі, участі в самодіяльних організаціях, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, або іншим чином проявляти соціально корисну активність в установі виконання покарань.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про застосування щодо неї умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1