В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006978 від 19 травня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Хмельницької обл., Городоцького району, с. Лісоводи, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 19 травня 2016 року, приблизно о 02 год. 00 хв., перебувала поруч з кафе «Русалка», розташованому в ПКіВ «Гідропарк», по проспекту Броварському в м. Києві, разом із ОСОБА_5 , з яким познайомилась того ж дня у вказаному вище кафе. В цей же час, помітивши в кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи, що її дії носять відкритий характер, дістала рукою з лівої внутрішньої кишені куртки на якій лежав ОСОБА_5 , тим самим відкрито викрала, мобільний телефон марки «Номі», білого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , вартістю 3000 гривень, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 20 гривень, на рахунку якої було 3 гривні.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3023 грн.
Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнала повністю, дала покази, підтвердила вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялась у вчиненому.

Вказала, що дійсно, 19 травня 2016 року, приблизно о 02 год. 00 хв., перебувала поруч з кафе «Русалка», розташованому в ПКіВ «Гідропарк», по проспекту Броварському в м. Києві, там познайомилася з потерпілим ОСОБА_5 у якого вирішила відкрито викрасти належний йому мобільний телефон «Номі». Оскільки потерпілий перебував у нетверезому стані та погано координував свій рух і дії, вона відкрито при потерпілому ОСОБА_5 витягнула мобільний телефон «Номі», що йому належав з кишені його куртки та почала втікати. У слід потерпілий ОСОБА_5 їй кричав про те, щоб вона повернула належний йому телефон.

Остання виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, її вік, задовільний стан здоров`я (інвалідностей чи хронічних хвороб не має, в стані вагітності не перебуває), спосіб життя (незаміжня, дітей не має, не працює); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченої яка більше року, з 13 липня 2017 року знаходилася у розшуку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини першої ст. 186 КК України у виді арешту, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, а також з урахуванням того, що обвинуваченій ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і на даний час вона рахується за Шевченківським УП ГУНП в м. Києві.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.186 КК України та призначити їй покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту її затримання.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному проваджені товарний чек №33451 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ у кримінальному проваджені мобільний телефон марки «Номі», білого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_6 - залишити у його володінні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченій до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та вручити прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя