Справа № 464/2222/18
пр.№ 1-кп/464/282/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючоїсудді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження (внесене до ЄРДР за №0000713) про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимості немає,-

-у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачена ОСОБА_6 13.12.2015 року близько 19.00 год., керуючи автомобілем марки «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі руху по проїзній частині вул. Угорська у м. Львові, в напрямку пр. Ч.Калини, поблизу будинку №2, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 , при відсутності завад технічного характеру та наявності усіх передумов для надання переваги в русі пішоходу проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, не зупинилася і не дала дорогу пішоходу, порушуючи вимоги п.1.5; п. 2.3 (підпунктів «б», «д»); п. 18.1 Правил дорожнього руху України, здійснила наїзд на ОСОБА_7 , яка справа на ліво, відносно руху автомобіля, переходила дорогу по цьому пішохідному переході, внаслідок чого ОСОБА_7 отримала закриту черепно-мозкову травму у вигляді лінійного перелому лобної кістки зліва з переходом на верхню стінку лівої орбіти та на основу черепа з забоєм головного мозку, перелом передньої стінки лівого гайморового синусу, з наявністю синця в лівій орбітальній ділянці та крововиливу в оболонки лівого ока, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а також переломи кісток правової кисті відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнала повністю, цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнала повністю, в частині моральної визнала частково, вважає розмір моральної шкоди завищеним, дала показання аналогічні фабулі обвинувачення, просить врахувати, що у вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується відшкодувати завдану шкоду, оскільки має на утриманні матір інваліда 1 групи та є її єдиною дитиною просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016р.» та звільнити від покарання.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченою, ні іншими учасниками судового процесу, тому судом визнано за недоцільне їх дослідження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України є вірною, оcкільки вона будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, особу обвинуваченої, яка судимостей немає, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні матір інваліда 1 групи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції статті за вчинений злочин у виді позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на вчинення злочину з необережності, а також те, що обвинувачена раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху не притягувалась, після вчинення злочину надавала потерпілій необхідну допомогу, зобов`язалась відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016р» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи визнанні винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
В судовому засіданні обвинуваченою подано заяву про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки її матір ОСОБА_8 є особою з інвалідністю, а вона є її єдиною дитиною та здійснює за нею догляд .
Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні необережного тяжкого кримінального правопорушення, а її матір з 27.01.2015р. є особою з інвалідністю І групи, відсутність даних про наявність у неї інших працездатних дітей, а також відсутність обставини, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в України», які б перешкоджали застосуванню до обвинуваченої положень цього Закону, суд вважає, що на неї поширюється дія п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016р.», а тому її слід звільнити від відбування призначеного основного покарання.
Щодо вимог цивільного позову, то такий підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зважаючи на визнання обвинуваченою цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5 145 грн. 48 коп. , а також враховуючи те, що матеріальна шкода заподіяна потерпілій внаслідок вчинення злочину обвинуваченою позов в цій частині підлягає до задоволення.

Крім того, судом встановлено, що вчиненням злочину потерпілій завдано і моральної шкоди, яка виразилась у перенесеному потерпілою фізичному болю та стражданнях, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями. Через пережитий фізичний біль, необхідність тривалого лікування та ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень було суттєво порушено її звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини, тривалість та значність затрат для відновлення звичного життєвого становища, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану потерпілій моральну шкоду становить 25 000 грн.,

Речові докази: автомобіль «Ніссан Альмера», д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у обвинуваченої повернути власнику ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню витрати на залучення експертів в користь державного бюджету України в розмірі 3 787грн. 84 коп.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК Українита призначити її покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016р.» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь державного бюджету України 3 787грн. 84 коп. витрат на залучення експертів.

Речові докази: автомобіль «Ніссан Альмера», д.н. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_9 .

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5 145 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди.

В решті цивільного позову - відмовити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча :