В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.01.2019 Справа №607/6671/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000013 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яблунів Гусятинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
Прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 надав суду угоду про визнання винуватості від 3 січня 2019 укладену між ним та обвинуваченим. В угоді вказано, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (солдатом) військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно в 8 годині 30 хвилин 7 листопада 2016 року в умовах особливого періоду самовільно, не маючи на те дозволу відповідного командира не з`явився до місця служби - розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_2 та до 8 години 30 хвилин 20 лютого 2017 року службові обов`язки не виконував проводив час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього, чим вчинив нез`явлення до розташування військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем.
Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно. Він цілком розуміє його права та наслідки укладення і затвердження судом угоди про визнання винуватості, обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.394 та ст.424 КПК України, відмову від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим п.1 ч.4 ст.474 КПК України та наслідки невиконання угоди. Просить затвердити угоду.
Прокурор пояснив, що угоду укладено добровільно і просить просить затвердити її. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.394 та ст.424 КПК України.
Суд переконання, що сторони добровільно уклали угоду. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Отже, ОСОБА_4 умисно вчинив тяжке кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу у розташування військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України.
Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення з випробуванням, встановленням іспитового строку і покладенням обов`язків.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, характеристику і те, що він раніше не суджений, обставини, що пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини.

З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів йому доцільно призначити покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Проте, суд вважає, що ОСОБА_4 може бути перевихований без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до ст.75 КК України доцільно звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України. За наведених обставин угоду про визнання винуватості необхідно затвердити.

Керуючись ст.369 -371, 373 - 376, 392 - 395, 468, 472 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 3 січня 2019 року укладену між прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1