Справа № 314/4018/18
Провадження № 1-в/314/1227/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня,не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засудженого: 12.01.2010 року Апеляційним судом Запорізької області за ст.153 ч.3, 115 ч.2, п. п. 10, 12, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2016 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.04.2009 року по 13.05.2010 року з розрахунку 1 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 03.04.2009 року Кінець строку: 23.02.2022 року

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И В :

До Вільнянського районного суду від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_6 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Захисник засудженого в судовому засіданні підтримала клопотання, просила суд звільнити засудженого умовно достроково від відбування покарання.

Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що у засудженого є непогашене стягнення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 з 07.11.2017 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)».
За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень на має..

Працевикористовується санітаром на МОСПЛ при державній установі, до праці ставиться посередньо.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт».

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня відвідує бібліотеку.

Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у роботі самодіяльних організацій.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» засуджений ОСОБА_6 протягом всього часу відбування покарання 2017-2018 роки працевлаштований не був.

Рішенням комісії установи засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, оскільки протягом 2017 2018 років він не працював, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах.

У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбуванння певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокового звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскарженна до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18.12.2018