КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1230/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
особи, яка подала скаргу
адвоката ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року, -
в с т а н о в и л а:
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, послався на те, що порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Вказаний перелік є вичерпним.
Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Оскільки ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що сторона захисту вважає вказане рішення слідчого судді незаконним, прийнятим з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.
Також апелянт зазначає, що з метою приховування грубого порушення норм кримінально-процесуального закону суддею зазначено дату винесення ухвали, яка не відповідає даті її фактичного виготовлення, підписання та внесення до ЄРСР, як це передбачено чинним законодавством.
Крім того апелянт зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження слідчий суддя обґрунтовує прийняття судового рішення відсутністю юридичних підстав для оскарження. Про те, судом проігноровано, що оскарження відмови прокурора у задоволенні скарги про порушення розумних строків, передбачена п 91 ч. 1 ст. 303 КПК України - рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Слідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту і взагалі не надано оцінки наведеним відомостям в скарзі про те, що прокурором допущено бездіяльність - неналежний розгляд клопотання, а саме формальне винесення постанови без оцінки доводів сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку з вичерпанням можливостей доведення злочину у суді.
Крім того, апелянт зазначає, що про оскаржувану ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.18, винесену без виклику заявника, стало відомо при її отриманні 23.10.18. Вказана обставина підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошти».
Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення
Як зазначив в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , копію оскаржуваної ухвали він отримав 23 жовтня 2018 року, що підтверджується доданими до апеляційної скарги додатками, та в подальшому 26 жовтня 2018 року відповідно до штампу на апеляційній скарзі подав апеляційну скаргу, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Враховуючи, що адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України для оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді, підстави для вирішення питання про поновлення йому строку апеляційного оскарження відсутні.
Ухвала вмотивована тим, що вимога заявника, якою він просить зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000585 до вчинення дій в рамках здійснення досудового розслідування, а саме протягом трьох днів здійснити процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст.28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині закупівлі СПБУ В-312 ТА В-319 та зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР щодо прийнятого рішення, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.
Так, ч.1 ст.303 КПК України вказує на вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні та суб`єктів оскарження, зокрема це:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9) виключено
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.

Втім, як слідує зі змісту скарги захисника ОСОБА_6 , до слідчого судді в порядку п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України, він оскаржує відмову в задоволенні його скарги на недотримання розумних строків.

Разом з тим, згідно приписів п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування до слідчого судді може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором.

Однак в матеріалах провадження відсутнє рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, а тому вимоги скарги захисника ОСОБА_6 є передчасними.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що 24.09.18 захисником ОСОБА_6 отримано листа №14/2/1-28821-17 від 19.09.18 за підписом заступника начальника управління ОВС - начальника процесуально-аналітичного відділу Департаменту міжнародно-правових доручень ГПУ ОСОБА_9 , яким фактично відмовлено у задоволенні його скарги на недотримання розумних строків. Роз`яснюючи про те, що такі скарги мають розглядатися іншою особою (його безпосереднім керівником) ОСОБА_9 не вказав перешкоди, які завадили йому передати його скаргу своєму безпосередньому керівнику - начальнику Департаменту міжнародно-правових доручень ГПУ ОСОБА_10 , а також те, що вказану скаргу до розгляду міг отримати лише через цього самого начальника, є безпідставними, оскільки лист, не є процесуальним рішенням.
Так, в даному випадку, рішення заступника начальника управління ОВС - начальника процесуально-аналітичного відділу Департаменту міжнародно-правових доручень ГПУ ОСОБА_9 не оформлювалося постановою, а лист №14/2/1-28821-17 від 19.09.18, яким на думку захисника ОСОБА_6 йому відмовлено у задоволенні його скарги на недотримання розумних строків, не є процесуальним рішенням прокурора у відповідності до вимог ст. 110 КПК України.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені законом до його повноважень.

Натомість, захисник ОСОБА_6 фактично в скарзі оскаржує дії прокурора щодо неприйняття прокурором процесуального рішення, що знаходиться поза межами повноважень слідчого судді.
Отже зважаючи, що предмет скарги захисника ОСОБА_6 який не відповідає переліку тих рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в судовому порядку на стадії досудового розслідування, колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення існуючих апеляційних вимог, оскільки ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.09.2018 постановлена у відповідності до вимог ч.1 ст. 370 КПК України, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Стосовно доводів апелянта про те, що суддею порушено норми кримінально-процесуального закону та зазначено дату винесення ухвали, яка не відповідає даті її фактичного виготовлення, підписання та внесення до ЄРСР, як це передбачено чинним законодавством, то вони є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ухвалу слідчим суддею постановлено протягом 72-годин, з моменту надходження скарги, тобто відповідно до вимог ст. 306 КПК України. Крім того апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині, тому колегія суддів вважає їх безпідставними.
Доводи апелянта про те, що слідчим суддею проігноровано вимоги сторони захисту і взагалі не надано оцінки наведеним відомостям в скарзі про те, що прокурором допущено бездіяльність - неналежний розгляд клопотання, то вони також є необгрунтованими, оскільки розгляд скарги не проводився слідчим суддею по сутті.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в ухвалі та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.304, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року, якою відмовлено у відкриті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , про зобов`язання уповноваженої особи у кримінальному провадженні № 0000585 до вчинення дій в рамках здійснення досудового розслідування, - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4