УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 201/11462/18 (пр. № 1-кп/201/332/2019), відомості про яке 22 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002070, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором до суду надісланий обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. В день його надходження до суду, було ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.

На розгляд учасників кримінального провадження, перед вирішенням питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, судом було поставлено питання щодо відповідності змісту обвинувального акта вимогам кримінального процесуального законодавства України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , а також обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора та вважали за можливе розглянути угоду про визнання винуватості.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо відповідності змісту обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, суд звертає увагу, що дотримання зазначеної вимоги до змісту обвинувального акта є однією із гарантій права особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, на захист, оскільки пред`явлення конкретного обвинувачення і чітке викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, надає обвинуваченій особі можливість ефективно захищатися від такого обвинувачення та використовувати всі передбачені кримінальним процесуальним законом права на свій захист.

Як встановлено судом із змісту наданого обвинувального акта, стороною обвинувачення не в повному обсязі було викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які були встановлені під час досудового розслідування, зокрема, у обвинувальному акті відсутні будь-які відомості щодо місця вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення або вказівка на неможливість встановлення такого місця, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні і в подальшому повинна бути зазначена при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, при цьому, відсутність у обвинувальному акті вказівки на місце вчинення кримінального правопорушення є грубим порушенням вимог ст. 291 КПК України та права обвинуваченого на захист від конкретного і зрозумілого обвинувачення, а також позбавляє суд можливості неупереджено встановити підсудність цього кримінального провадження, оскільки згідно із положеннями ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року зазначається що, «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Співставивши вимоги закону та викладені фактичні обставини, що містяться в обвинувальному акті, суд приходить до висновку про його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/11462/18 (пр. № 1-кп/201/845/2018), відомості про яке 22 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002070, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1