Справа № 716/360/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2019 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Заставна кримінальне провадження, внесене ЄРДР за №0000015 від 30.01.2019 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 на початку 2000 року на присадибній земельній ділянці власного домогосподарства, під час проведення земельних робіт, знайшов металевий предмет, ззовні схожий на військовий багнет, який він привласнив, тобто незаконно придбав, порушуючи передбачений законом порядок, встановлений положенням про дозвільну систему, затвердженого Кабінетом Міністрів України №576 від 12.10.1992 , Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів».

В подальшому ОСОБА_4 знайдений багнет реставрував та незаконно зберігав за місцем свого проживання.

14.01.2019 ОСОБА_4 , маючи на меті збути знайдений ним армійський багнет у всесвітній мережі «Інтернет» на сайті «ОLX» розмістив оголошення про продаж армійського багнету.

30.01.2019 ОСОБА_4 , переслідуючи мету збуту багнету, на який , не маючи передбаченого законом дозволу, переносив у власному рюкзаку.

Цього ж дня в період часу з 10:50 до 11:25 год., під час проведення працівниками поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області огляду рюкзака ОСОБА_4 , який проводився на підставі його заяви в м.Заставна по вул. Незалежності, було виявлено та вилучено багнет, який згідно висновку експерта №0150-Л від 06.02.2019 являється холодною зброєю колючої дії, виготовлений промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, тобто носіння, ремонт іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

27.02.2019 у кримінальному провадженні № 0000015 від 30.01.2019 між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України при вищевикладених обставинах, і між сторонами досягнуто домовленості про призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити вищезазначену угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 віднесений до злочину середньої тяжкості. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування кримінального правопорушення.

При цьому, ОСОБА_4 в повній мірі розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме - права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання й інші заходи, застосування яких до нього передбачені угодою.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та укладення угоди є добровільним, що обвинувачений підтвердив у судовому засіданні.

При погодженні міри покарання сторонами об`єктивно враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи вказані вище обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Суд вважає, що дане покарання, з врахування вказаних вище обставин, буде достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у повному розмірі.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.02.2019 в кримінальному провадженні №0000015 від 30.01.2019 укладену між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами кримінального провадження, покарання: у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 1287 грн.

Речові докази по справі: багнет, який зберігається в сейф- пакеті №4154583 та переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_6