ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/973/19 Справа № 183/4498/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000032 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі - 15208,52 грн. та моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн..

Судом першої інстанції вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди задоволено, а в частині стягнення моральної шкоди, через несплату позивачем судового збору на користь держави, - залишено без розгляду.

Проте, згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом.

Виходячи з наведеного, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від суб`єкту посягань.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону безпідставно залишив без розгляду цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладанням певних обов`язків; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 15208,52 грн.; позов в частині відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.
За обставин, викладених у вироку, 30 грудня 2017 року приблизно об 11.35 годині ОСОБА_9 перебував на «СТО - Шиномонтаж», розташованому по вул. Шевченко, 84, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_10 , та, маючи вільний доступ до майна останнього, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 30 грудня 2017 року приблизно об 11.40 годині, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з «СТО - Шиномонтаж», розташованого по вул. Шевченко, 84, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: дизельне паливо, вартістю 26 гривень за один літр, яке перебувало в пластикових каністрах об`ємом 20 л, в кількості 17 каністр, які вивіз з «СТО - Шиномонтаж».

Після чого, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, 30 грудня 2017 року приблизно о 14.23 годині ОСОБА_9 повернувся на «СТО - Шиномонтаж», яке розташоване за вказаною вище адресою, звідки, діючи умисно, таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: дизельне паливо вартістю 26 гривень за один літр, яке перебувало в пластикових каністрах об`ємом 20 л, в кількості 2 каністри.

Таким чином, ОСОБА_9 здійснив крадіжку дизельного палива в загальній кількості 400 літрів на суму 10 400 гривень, яке перебувало в пластикових каністрах в загальній кількості 19 каністр, вартістю 253,08 гривні кожна, на загальну суму 4 808,52 гривень.

Після чого, ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 15 208,52 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора посилаючись на те, що такі вимоги порушують їх право на звернення із позовною заявою в порядку цивільного судочинства самостійно, позбавляють їх можливості отримати відшкодування стягненої шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо встановлених фактичних обставин в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо порушень допущених судом при вирішенні цивільного позову потерпілого, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абзацу 7 п. 2 ч. 3 та абзацу 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.

Тобто, відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, вирішив цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди відповідно до вимог чинного законодавства та обгрунтовано задовольнив його в цій частині.
В апеляційній скарзі прокурора не наведено доводів щодо неправильного вирішення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а тому вимоги апеляційної скарги про скасування вироку в цій частині є необгрунтованими.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку в частині вирішення цивільного позову та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки судом позов в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, до прав потерпілого належить право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Під час апеляційного розгляду представник потерпілого просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора з тих підстав, що потерпілий бажає звернутись в порядку цивільного судочинства із позовом до суду самостійно.
Враховуючи думку представника потерпілого, виключне право потерпілого на пред`явлення позову, відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.128 КПК України, чим він бажає скористатись самостійно, відсутність для цього перешкод, з огляду на положення ч.7 ст.128 КПК України, вимоги апеляційної скарги прокурора за вказаних обставин не підлягають задоволенню.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4