Справа №589/4119/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/281/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 14 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровськ, Донецької обл., мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 25 травня 2012 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільнений 23 жовтня 2017 року умовно достроково на строк 1 рік 9 місяців 22 дні,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

На підставі ст. ст. 71 ч. 1; 72 ч. 1 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25 травня 2012 року, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців, остаточно визначено до відбуття покарання в виді позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 17 серпня 2018 року, близько 21 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 19 по вул. Марата у м. Шостка Сумської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, з хуліганських мотивів, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно почав сварку з ОСОБА_8 , висловлюючись при цьому на його адресу брутальною лайкою.

ОСОБА_7 у ході своїх хуліганських дій, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи цвяховий виймач, розбив переднє водійське скло автомобілю марки «ВАЗ 2106», реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі 231,60 грн. При цьому, внаслідок розбиття скла ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 були спричиненні легкі тілесні ушкодження у вигляді рани 1 пальця лівої кісті та подряпини на лівому стегні.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду щодо доведеності його вини у вчиненому та юридичної кваліфікації його дій, ставить питання про зміну вироку в частині призначеного йому покарання. ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання, шляхом визначення йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів, який виконувати самостійно за сукупністю вироків.

Обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовує свої апеляційні вимоги тим, що суд, обираючи йому покарання у виді позбавлення волі, не врахував його стан здоров`я, у зв`язку з чим він потребує лікування. Також обвинувачений ОСОБА_7 посилається й на те, що він проживає разом з батьком, який також має захворювання і, у зв`язку з цим, потребує його постійної допомоги, оскільки батько не має інших близьких родичів які б могли надавати йому допомогу.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. При цьому прокурор просить призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

На думку прокурора, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є те, що суд, здійснивши судовий розгляд без дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у порушення вимог ст. 349 КПК України, належним чином не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 правових наслідків для нього такого судового провадження, а саме умов апеляційного оскарження прийнятого судового рішення та не переконався, чи правильно обвинувачений ОСОБА_7 розуміє зміст обставин судового розгляду без дослідження доказів обставин вчинення кримінального правопорушення та наслідків такого судового розгляду у вигляді неможливості обвинуваченим ОСОБА_7 здійснити апеляційне оскарження вироку суду в частині обставин кримінального правопорушення, докази щодо яких не досліджувались судом.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду кримінального провадження, не з`явився, однак, виходячи з того, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_7 , як обвинуваченого і від ОСОБА_7 не надходило клопотань про відкладення апеляційного розгляду, то колегія суддів, у відповідності з вимогами ст. ст. 401 ч. 4; 404 ч. 4 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримку апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На думку колегії суддів, суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 296 ч. 1 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданих апеляційних скарг, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

Вирішуючи апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів, знаходить такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд по обвинуваченню ОСОБА_7 було здійснено судом відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із сторін судового розгляду не оспорюються.

Колегією суддів з журналу судового засідання, від 13 листопада 2018 року, та звукозапису цього судового засідання було встановлено, що суд, у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 визнав свою вину за його обвинуваченням, з`ясував думку обвинуваченого ОСОБА_7 щодо можливості здійснення судового розгляду без дослідження доказів обвинувачення щодо обставин обвинувачення, які ніким із сторін судового розгляду, у суді не оспорюються. При цьому суд, з метою з`ясування правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 обставин такого судового розгляду та його наслідків, надав обвинуваченому ОСОБА_7 письмову розписку з роз`ясненням правових наслідків такого судового розгляду, з змістом якої ОСОБА_7 погодився та власноручно підписав (а. п. 25 а, 39, 47).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, а тому доводи прокурора щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 349 ч. 3 КПК України, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, колегія суддів також враховує й те, що ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не ставить питання про порушення його прав, як обвинуваченого, щодо не дослідження судом доказів його обвинувачення та обмеження його права на оскарження висновків суду що фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, а тому, і з цих підстав не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом права ОСОБА_7 , як обвинуваченого, щодо апеляційного оскарження уваленого відносно нього вироку.

Вирішуючи апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення відносно ОСОБА_7 покарання, судом, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують ОСОБА_7 покарання.

Щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому та визнання ним вини, як обставини, що пом`якшують покарання та перебування в стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів, як обставини, що обтяжують покарання, на думку колегії суддів, давали суду підстави для призначення ОСОБА_9 покарання у виді арешту, яке за санкцією ст. 296 ч. 1 КК України не є самим суворим покаранням за вчинення.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення під час його умовно дострокового звільненням від покарання за попереднім вироком, давали суду підстави для визначення відносно ОСОБА_7 покарання за ст. 296 ч. 1 КК України у виді арешту, оскільки більш м`який вид покарання, а саме у виді штрафу, не забезпечить виправлення ОСОБА_7 , як особи, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, та не сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів, враховуючи вищевикладене, не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого з приводу необхідності пом`якшення йому покарання, у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я та здоров`я його батька, оскільки вказані доводи не є підставою для пом`якшення ОСОБА_7 покарання призначеного судом, оскільки такі доводи не доводять можливість виправлення ОСОБА_7 , шляхом застосування відносно нього покарання у виді штрафу.

Крім цього, колегія суддів знаходить законними й висновки суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, оскільки, як уже, зазначалося ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час його умовно дострокового звільненням від відбування покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25 травня 2012 року, у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що за наведених обставин суд першої інстанції міг визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків тільки у виді позбавлення волі, навіть і у тому разі, якби суд визначив ОСОБА_7 покарання за ст. 296 ч. 1 КК України у виді штрафу.

За наведених обставин колегія суддів, знаходячи ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок суду законним, не знаходить підстав для його зміни та скасування, відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, як прокурора у кримінальному проваджені, так і обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 14 листопада 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у цей же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4