Справа № 344/5742/19
Провадження № 11-сс/4808/113/19
Категорія ст. 170 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2019 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000009 від 14.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та повернути ОСОБА_9 автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 . В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що відповідно до приписів ч.3 ст. 395 КПК України строк для особи, без якої було ухвалено рішення, обчислюється з дня отримання копії, оскільки інших учасників судового провадження, окрім прокурора, не було повідомлено про розгляд клопотання про накладення арешт на майно, а копію ухвали слідчого судді він отримав 25.04.2019 року, просить поновити строк. Апелянт вважає, що ухвала слідчого суддя підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог закону в частині правового регулювання питання власності. Вказує на те, що власником автомобіля марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 , в той час як підозрюваний ОСОБА_11 лише користувався вказаним транспортним засобом на підставі довіреності, строк дії якої, на теперішній час, закінчився. На думку апелянта, слідчий суддя фактично не дослідив матеріали клопотання про арешт майна, зокрема не дослідив хто є власником майна, та об`єктивно не з`ясував обставини кримінального провадження, а тому вважає, що відсутні правові відстави для накладення арешту на автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 ..

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, зокрема автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя дійшов висновку, що воно відповідає вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України. Слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно, та дійшов висновку про необхідність арешту з метою забезпечення можливості уникнення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, повернути автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 власнику - ОСОБА_9 ;

- прокурор заперечував з приводу поданої апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін, виходячи з наступного.

Відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_7 та власник транспортного засобу ОСОБА_9 не приймали участь у судовому засіданні суду першої інстанції, копію ухвали захисник отримав 25.04.2019 року, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог закону в частині правового регулювання питання щодо права власності, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 за підозрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст.311 КК України (а.п. 1-4).

28.03.2019 року було проведено обшук транспортного засобу марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , колір білий, яким на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , та яким користувався підозрюваний ОСОБА_11 , 1995 року народження, із вилученням транспортного засобу з метою проведення судової експертизи (а.п. 23-24).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення можливості уникнення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню (а.п. 4).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор додав, що метою накладення арешту на транспортний засіб також є забезпечення збереження речового доказу, проведення експертиз, оскільки автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 є одним із засобів та знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданої прокурором постанови слідчого від 02.04.2019 року вбачається, що вилучений під час обшуку транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , та яким користувався підозрюваний ОСОБА_11 , 1995 року народження, визнаний речовим доказом по справі, оскільки є одним із засобів та знаряддям вчинення злочину, і може містить на собі сліди вчинення злочинів та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На думку колегії суддів, з урахуванням наведеного, слідчий суддя правильно задовольнив клопотання прокурора, оскільки органом досудового розслідування доведено необхідність такого втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали на підставу арешту майна послався, зокрема й на забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, то належить зазначити, що арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на автомобіль «Opel Vektra» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , із забороною розпоряджатися ним, що не позбавляє права власника транспортного засобу ОСОБА_10 , користуватися транспортним засобом.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає співмірним обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Крім того, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна із забороною розпоряджатися транспортним засобом, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання права власності з потребами кримінального провадження.

Таким чином, доводи апелянта про істотне порушення слідчим суддею вимог закону в частині правового регулювання відносин власності, є безпідставні.

Доводи апелянта щодо порушень судом діючого як національного так й міжнародного законодавства, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Посилання апелянта на те, що арешт на вище вказане майно було накладено слідчим суддею безпідставно, є неспроможним, оскільки арешт накладено з правових підстав, передбачених законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за відповідним клопотанням, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, відповідно до ст. 174 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2019 року про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.04.2019 року про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000009 від 14.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5