ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/62/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

13 листопада 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2018 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.11.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяця позбавлення волі;
початок строку: 09.02.2016 року, кінець строку: 17.10.2019 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні подання ДУ «Північної виправної колонії №90» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що він раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, відбуваючи покарання в установі тривалий час не був працевлаштований, має стягнення. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 своє виправлення не довів, тому не має підстави для його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилається на те, що довів своє виправлення, має заохочення, з січня 2018 року перебуває на дільниці соціальної реабілітації, працевлаштований на машинобудівному заводі. Вважає, що наявні підстави для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз за порушення режиму відбування покарання, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, з яких одне заохочення датоване за останній час відбування покарання. Тривалий час не був працевлаштований, зараз з лютого 2018 року працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті. Виконує вимоги персоналу установи, до робіт з благоустрою та дільниці соціальної реабілітації ставиться з розумною ініціативою. Завдану злочином шкоду на суму 13984,36 грн. на сьогодні ним не відшкодовано, оскільки до установи відбування покарання не надходило виконавчого листа.

08.01.2017 року комісією виправної колонії ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми.

19.09.2017 року йому також відмовлено в застосуванні заохочувальної норми в заміні призначеного покарання більш м`яким, згідно протоколу №39 від 29.09.2017 року.

12.01.2018 року його переведено до дільниці соціальної реабілітації згідно протоколу №1 від 12.01.2018 року.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання засудженого на наявність у нього заохочень, перебування з січня 2018 року у дільниці соціальної реабілітації, офіційне працевлаштування з лютого 2018 року, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому за весь час відбування покарання, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, але після відбуття покарання в місцях позбавлення волі належних висновків для себе не зробив і до закінчення строку погашення судимості знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, і це жодним чином не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Наявність у ОСОБА_7 лише 4 заохочень за весь час відбування покарання, які за своєю кількістю є незначними, також беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання щодо ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2018 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Cудді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2