У Х В А Л А
Справа № 185/10796/18

Провадження № 1-кс/185/1414/19

06 травня 2019 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , ,з участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :
В провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002459 від 18 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.246 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2018 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт на майно шляхом заборони користуватись та розпоряджатись майном - на автомобіль марки «УАЗ 3303-01», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; дрова дерев породи дуб, три шини марки STIHL для бензопил.
Поданому на розгляд слідчому судді клопотанні ОСОБА_3 ставить питання про скасування арешту майна, посилаючись на те, що за той час, що пройшов з моменту постановлення ухвали про арешт майна досудовим розслідуванням не встановлено причетності власника майна до вчинення кримінального правопорушення, тому відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.
Вислухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, яким заявник обґрунтовує свої вимоги, матеріали кримінального провадження №0002459, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Приймаючи рішення про арешт майна, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно: автомобіль марки «УАЗ 3303-01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові якого знаходяться дрова дерев породи дуб, три шини марки STIHL для бензопил, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушеня, та відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0002459встановлено, що на даному етапі ОСОБА_3 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, доведена правова належність майна, а саме відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «УАЗ 3303-01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 . Вказаним автомобілем користується ОСОБА_3 , який є особю, що може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення.
При розгляді клопотання заявник ОСОБА_3 не навів слідчому судді переконливих доказів володіння ним автомобілем марки «УАЗ 3303-01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , у відповідності до положень ч.1 ст.174 КПК України. Сам власник ОСОБА_5 із клопотанням про скасування арешту майна до слідчого судді не звертався.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування арешту, який слідчий суддя на цьому етапі провадження вважає за необхідне залишити.
Слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійсненні судового контролю у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Керуючись ст.170-174 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1