Єдиний унікальний номер 725/507/19
Номер провадження 1-кп/725/25/19
УХВАЛА

08.05.2019 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001577 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Першотравневому районному суді м.Чернівці перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_2 надала письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування.

Своє клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, не працює, у зв`язку із чим не має постійного джерела доходів, не має постійного місця проживання. Вважає, що ризики, визначені ст.177 КПК України, не відпали, у зв`язку із чим, просила продовжити строк тримання обвинуваченої під вартою до 60 діб.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, оскільки, на їх думку, стороною обвинувачення на надано доказів на підтвердження її вини. Просили застосувати будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Потерпілий не заперечував щодо продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
На вказані вище обставини звернув увагу також й Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-28/2017.
Судом встановлено, що ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 березня 2019 р. обвинувачуваній ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою терміном до 11 травня 2019 року.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , прокурор посилався на те, що обвинувачена не має постійного місця проживання, не працює, у зв`язку із чим, на думку прокурора може вчиняти нові корисливі злочини, вчиняти дії, спрямовані на створення штучних доказів своєї невинуватості, шляхом пошуку свідків захисту для забезпечення фіктивного алібі, а також переховуватися від суду.
Однак суд не може погодитися з такими висновками прокурора, оскільки під час розгляду вказаного кримінального провадження судом допитано потерпілого та свідків, у зв`язку із чим обвинувачена ОСОБА_4 не зможе незаконно впливати на потерпілого, свідків.
Крім того, як пояснила ОСОБА_4 , до затримання вона проживала разом зі своїм дядьком, який є інвалідом та потребує постійного догляду, а також працювала неофіційно (допомагала на фермі).
Таким чином, суд вважає, що прокурором не доведено факту, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання обвинуваченої під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам, у зв`язку із чим, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 слід відмовити.
Поряд із цим, суд вважає за необхідне з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на неї обов`язки, визначені ст.194 КПК: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Чернівецької області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи
Крім того, суд вважає за необхідне попередити обвинувачену ОСОБА_4 про те, що невиконання обов`язків, що встановлені для виконання в ухвалі суду, тягне за собою можливість: 1) застосування більш жорсткого запобіжного заходу на підставі ухвали суду; 2) накладення грошового стягнення у розмірах, передбачених ч. 2 ст. 179 КПК.

Керуючись ст.ст.177-179,188,196,199,200,202 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чмирівка, Старобільського району, Луганської області, громадянки України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на 60 (шістдесят) діб, а саме до 06 липня 2019 року, звільнивши її з-під варти із зали суду негайно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

не відлучатися за межі Чернівецької області без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи
Дані обов`язки застосовуються до обвинуваченої ОСОБА_4 до 06.07.2019 року.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 .

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на неї ухвалою суду обов`язків тягне за собою можливість: застосування більш жорсткого запобіжного заходу на підставі ухвали суду; накладення грошового стягнення у розмірах, передбачених ч. 2 ст.179 КПК.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1