ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1516/15-к

10 грудня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України

за участю сторін кримінального провадження прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих спонукань і в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» згідно з яким в Україні заборонено гральний бізнес, в період часу з кінця 2014 року по 12 березня 2015 року, усвідомлюючи, що на зайняття гральним бізнесом в Україні існує заборона та розуміючи протиправний характер своїх дій, займався забороненою господарською діяльністю з організації, проведення та надання стороннім особам (гравцям) можливості доступу до азартної гри «Покер», обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем готівкових грошей для можливості здійснення ставок, що дає змогу учаснику як отримати грошовий виграш, так і не отримати його залежно від випадковості, тобто гральним бізнесом.

Так, приблизно з кінця 2014 року ОСОБА_4 орендував нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхової цегляної будівлі з цокольним поверхом торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 , де організував гральний бізнес.

У подальшому ОСОБА_4 облаштував зазначене приміщення, як гральний заклад, у якому встановив гральне обладнання для азартної гри «Покер».

Крім того, ОСОБА_4 , з метою забезпечення проведення азартних ігор, залучив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як дилерів, не повідомляючи їх про свої злочинні наміри. Вказані особи за вказівкою ОСОБА_4 та грошову винагороду від учасників азартних ігор видавали останнім ігрові фішки номіналом, що відповідав внесеним грошовим коштам, роздавали гральні карти за столом для гри в «Покер», стежили за дотриманням правил гри та видавали грошові виграші учасникам азартних ігор, які повністю або частково залежали від випадку.

Крім цього, можливість проведення азартних ігор була лише при внесенні учасниками ставок.

Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на заняття гральним бізнесом в Україні існує заборона, передбачаючи можливість отримання прибутку, здійснив діяльність, пов`язану з організацією азартних ігор в нежитловому приміщенні на першому поверсі двоповерхової будівлі торгового центру "Квадрат" за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що є одним із засновників громадської організації по розвитку спортивного покеру в Рівненській області «КАРЕ» у зв`язку із чим в нього було наявне обладнання для гри в покер. Його знайомі знаючи про це звертались до нього з проханням пограти в дружні турніри, в чому він їм не відмовляв, також, інколи за згодою учасників були ставки на гроші, але це були символічні суми. Будь-яку незаконну діяльність пов`язану із гральним бізнесом не здійснював.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Зазначене є однією з загальних засад кримінального провадження, є презумпцією невинуватості та закріплено у ст.62 Конституції України.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України сторона обвинувачення посилається на безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні докази:

- протоколи про результати проведеного заходу у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного терміналу, яким на той час користувався ОСОБА_4 ;

- протокол обшуку від 11 березня 2014 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с.47-51);

- протоколи огляду предметів вилучених під час обшуку 11.03.2015 року з додатком фототаблицею (а.с.75-92);

- протоколи огляду предметів (а.с.93-95, 103-105);

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 12.03.2015 (на підставі постанови прокурора контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину із застосуванням ідентифікованих помічених грошових коштів від 10.03.2015);

- показами залегендованого свідка ОСОБА_11 , який показав, що при зустрічі з ОСОБА_4 останній розповів йому, що має покерний клуб у м. Костопіль, де дає можливість пограти своїм знайомим в карткову гру покер на гроші та запропонував відвідати покерний клуб. Якось до нього підійшли працівники міліції та запропонували провести контроль за вчиненням злочину з метою встановлення осіб причетних до зайняття гральним бізнесом в приміщенні грального закладу у ТЦ за адресою: АДРЕСА_1 , на що він погодився. Для цього йому видали грошові кошти в сумі 1000 грн., які він повинен був використати під час гри в покер. Того ж дня він з працівниками міліції поїхав до м. Костопіль. Після розмови з ОСОБА_4 він придбав у дилера за кошти, які йому видали працівники міліції, гральні фішки різного номіналу та разом з іншими гравцями почав брати участь у картковій грі покер. Під час гри в покер він вносив ставки, які давали змогу отримати виграш. Однак, виграшних комбінацій гральних карт які видавав дилер у нього не випадало, тому всі гральні фішки він програв. Також він бачив, що один гравець вигравши певну суму грошових коштів залишив приміщення покерного клубу.

Відповідно до вимог ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобовязаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти помякшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобовязані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обовязковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Частина дванадцята статті 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.

В порушення вимог ст. 290 КПК України, стороні захисту (обвинуваченому та захиснику), не було надано доступу до постанови прокурора ОСОБА_12 про проведення контролю за вчиненням злочину від 10.03.2015 р., ухвали слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 17.12.2014 р. та від 25.02.2015 р. про надання дозволу на проведення негласної (розшукової) дії стосовно ОСОБА_4 у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Стороною обвинувачення не відкрито стороні захисту вищезазначені процесуальні рішення і не надано їх суду. Суд вважає, що не дослідження судом процесуальних документів, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, впливає на справедливість судового розгляду в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. У такому разі недослідження зазначених матеріалів призводить до оперування судом доказами, допустимість яких є імовірною, що в контексті презумпції невинуватості є неприпустимим для обґрунтування рішення про винуватість особи та свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Крім того, дані відповідної ухвали слідчого судді встановлюють обставини процесуального характеру, що мають значення при оцінці допустимості використання отриманих у результаті негласних слідчих (розшукових) дій фактичних даних як доказів у кримінальному провадженні. Такі відомості підтверджують законність (або свідчать про незаконність) проведення тієї чи іншої негласної слідчої (розшукової) дії, і відповідно, мають оцінюватися судом за участю сторін кримінального провадження у сукупності із протоколами негласних слідчих (розшукових) дій.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.10.2017 р., який звернув увагу на те, що недослідження судом першої інстанції процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення НС(Р)Д, впливає на справедливість розгляду в цілому, оскільки відсутність дослідження цих матеріалів викликає сумніви щодо можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості їх результатів як доказів. Подібний підхід відображений у постанові ВСУ від 16.03.2017 №5-364кс16 та постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №544/673/13-к. За відсутності у матеріалах кримінального провадження копій ухвал слідчого судді про надання дозволів на застосування зазначених заходів результати відповідних негласних слідчих (розшукових) дій мають оцінюватися як недопустимі докази та не можуть бути використані при обґрунтуванні судового розгляду.

На підставі викладеного, в зв`язку з неможливістю здійснення судом належної оцінки законності проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді проведення контролю за вчиненням злочину та у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж суд вважає недопустимими доказами протоколи про їх проведення. Аналогічно не можна визнати допустимим доказом і покази залегендованого свідка ОСОБА_11 ..

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як встановлено у судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 10 березня 2015 року було задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, фактично безпосередньо обшук проведено не за адресою, зазначеною в ухвалі, а за іншою: АДРЕСА_1 , тобто обшук було проведено без дозволу слідчого судді.

Виходячи з вищевикладеного, всі отримані під час вказаного обшуку докази є недопустимими, оскільки здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

На підставі вищенаведеного суд вважає недопустимими наступні докази:

- протокол обшуку з фототаблицею від 11.03.2015 року (а.с.47-51); п

- протокол огляду предметів вилучених під час обшуку 11.03.2015 року з додатком фототаблицею (а.с.75-92);

- протокол огляду предметів - стіл для гри в покер (а.с.93-95);

- протокол огляду предметів - стіл для гри в покер (а.с. 103-105);

- постанова про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 13.03.2015 року (а.с.98-101);

- постанова про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 08.05.2015 року (а.с. 103-105);

- постанова про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 08.05.2015 року (а.с. 106-107).

Суд також відзначає, що органом досудового розслідування фактично не було встановлено місце ймовірного кримінального правопорушення. Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично орендував приміщення в будинку по АДРЕСА_4 , проте в обвинувальному акті вказано АДРЕСА_4 .

Стаття 203-2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зайняття гральним бізнесом.

Відповідно до ст. 1 Закону "Про заборону грального бізнесу в Україні" гральним бізнесом визнається діяльність, пов`язана з організацією, проведенням і наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах або в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

За ст.203 - 2 КК України настає кримінальна відповідальність лише за зайняття гральним бізнесом, який характеризується: певним місцем проведення азартної гри - у казино, букмекерських конторах чи в закладах; певним засобом азартної гри - на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. Зазначеним вище Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» організація і проведення азартних ігор визначені як діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор.

Саму заборону щодо здійснення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах та в електронному (віртуальному) казино слід розуміти як заборону здійснення лише такої гри, яка має всі загальні ознаки азартної гри, передбачені зазначеним Законом.

В матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , будь-хто з відвідувачів мав змогу грати в азартні ігри та на одержання або неодержання виграшу у будь-якій грі.

Ознаками суб`єктивної сторони злочину передбаченого ст.203-2 КК України є прямий умисел, який характеризується усвідомленням винною особою заборони здійснюваної нею господарської діяльності з метою отримання прибутку.

На думку суду стороною обвинувачення фактично не доведено наявність корисливих спонукань в діях ОСОБА_4 .. З цією метою не проаналізовано за рахунок яких коштів утримувався заклад та куплялося необхідне обладнання. Натомість стороною захисту надано суду докази того, що ОСОБА_4 є одним із засновників громадської організації по розвитку спортивного покеру в Рівненській області «КАРЕ», в рамках якої організовувалася гра в покер. Аналогічне підтверджено і показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..

Суд також вважає недопустимим доказом покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки, вони були не відкриті стороні захисту, та покази свідка ОСОБА_18 , оскільки, вони є показаннями з чужих слів.

Положенням ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, зокрема суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що інших доказів, на які посилається сторона обвинувачення, як кожного окремо, так і в сукупності, недостатньо для підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, давши їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

Виходячи з вимог ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, яким передбачено,що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 124 КПК України витрати на проведення експертиз за даним кримінальним провадженням слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369-371, 373, 374 КПК України, ст.203-2 КК України суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 203-2 КК України визнати невинуватим і виправдати.

Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 30 грошових купюр номіналом 100 гривень, серії та номери яких відповідно МЛ5855903, ЕЄ3272325, ВЕ1034478, ЗX1749575, КК3671123,КП6595515, В38888731, ГИ3298213, АБ6831657, С33434418, ГК2505876, СЕ5662982, КГ3715076, ME8680870, МЛ2774465, КУ5341683, АД5255813, МЕ5 192545, ЗФ6732208, ВФ8539970, ГИ7308105, ЕГ8013682, 3A2829552, ЕИ9350647, EE6359145, АД0078104, МП8066461, KM4842870, C33118384, ЗЕ0796383;

- 55 грошових купюр номіналом 200 гривень, серії та номери яких відповідно: КК0574506, ЕД4289001, КМ2573780, КА8721442, Е36813552, Б0699590, ЕЦ0988311, ЄБ6602669, ЕШ8412618, ВА2589580, ЕД7711349, ЄБ2021408, ЕФ9772428, АБ6061317, ЕЖ0382472, ЕБ9445207, КК0880398, КБ5087799, МА1317517, ЄЕ5361992, ЄИ1978313, ЄШ3796196, МА8012535, ЕХ2520888, МА6849413, МА1899791, ВЕ0321256, ЗЄ5866183, ЕШ9137032, ЕБ4693530, ВД2849942, АЄ2792186, ВЧ8545711, ВЄ6690242, ЕЮ3063252, ЄЗ0582106, ПА2660015, КГ9132029, ЄШ7448207, ВГ7204741, Є31146343, ЕЗ1468260, 3E9345936, ЄЄ1317678, ПЗ9124386, ЕЩ8805838, ЄД8812116, ВИ5163178, ВШ1180685, ЕШ1959720, ЄШ9758730, ЄШ1676876, ЄЄ8201377, ЄЕ7235270, ЄШ7484798;

- 40 грошових купюр номіналом 50 гривень, серії та номери яких відповідно: КБ9012494, КИ3803132, КЙ7471591, ПЕ5158467, РД1329938, З2127130, КН4109264, ПЖ8342185, РА9767948, РГ4718300, РВ9331310, КЕ6392540, СВОЇ 12964, РБ0695101, ВХ3399293, ПЄ3027447, КЧ1988955, ПЗ1488671, Р36197664, ЕД8540770, КГ8140265, СЕ1853714, КЧ7450884, ПБ0109733, ПБ1788833, ЕЧ1353324, П32022811, ЕВ0131724, ПЖ8731922, РЖ2737150, КР3147138, РЕ1937230, РЕ0884689, КЖ7968311, ЕХ7700665, РГ7030381, РЕ1845883, КК6325837, ЗГ1431677, ИП6175744;

- 2 грошові купюри номіналом 500 гривень, серії та номери яких відповідно: ЛА6040076, 332418216;

- 1 грошову купюру номіналом 10 гривень, серія та номер якої: ДУ0659676;

- картонну коробку у якій знаходяться 106 круглих ігрових фішок з полімерного матеріалу, діаметром 4 см, а також: 1 ігрову фішку, на якій наявне цифрове позначення номіналу "1", 15 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "5", 25 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "10", 4 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "25", 26 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "100", 10 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "500", 25 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "1000";

- кейс чорного кольору з ручкою у якому знаходяться 190 круглих ігрових фішок з полімерного матеріалу, діаметром 4 см, а також: 48 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "1", 31 ігрову фішку, на наявне цифрове позначення номіналу "5", 52 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "25", 39 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "100", 20 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "500", а також дві фішки на яких наявне позначення "DEALER";

- підставку для ігрових фішок з прозорого полімерного матеріалу;

- кейс сріблястого кольору з ручкою у якому знаходяться 352 круглих ігрових фішок з полімерного матеріалу, діаметром 4 см, а також: 24 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "5000", 67 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "1000", 94 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "500", 72 ігрові фішки, на яких (наявне цифрове позначення номіналу "100", 16 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "50", 40 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "25", 39 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "5";

- 10 картонних коробок у яких наявні гральні карти розміром 8,8x6,8 см, а саме: 3 картонні коробки фіолетового кольору, на яких наявні надписи виконані типографським способом "TEXAS POKER hold'em ModiAno Маde in Italy", 3 картонні коробки червоного кольору, на яких наявні надписи :онані типографським способом "TEXAS POKER hold'em ModiAno Маde in Italy", 1 картонна коробка зеленого кольору, на яких наявні надписи виконані типографським способом "TEXAS POKER hold'em ModiAno de in Italy ", 1 картонна коробка червоного кольору, на якій наявні надписи виконані типографським способом "Poker № 96 Glub Special "BCG" Playing Сards 96 poker size", 1 картонна коробка чорного кольору, на якій наявні надписи виконані типографським способом "Poker № 96 Glub Special BCG" Playing Cards 96 poker size", 1 картонна коробка чорного кольору, на якій наявні надписи виконані типографським способом "Modiano, since 1868 PLATINUM ACETATE QUALITY Jumbo Index Poker Size 100% PLASTIC PLAYING CARDS";

- стіл для гри в покер, який складається з стільниці, на якій виконані надписи білого кольору "Каrе Poker Club" з бортом, двох опор до столу, кожна з яких у вигляді двох дерев`яних ніжок з`єднаних дерев`яною поперечкою та поперечної поперечини у формі дерев`яного брусу;

- кейс сріблястого кольору з ручкою у якому наявні 202 круглих ігрові фішки з полімерного матеріалу, діаметром 4 см, а саме: 50 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "500", 57 ігрових фішок, на яких наявне цифрове позначення номіналу "25", 42 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "5", 53 ігрові фішки, на яких наявне цифрове позначення номіналу "1", а також дві фішки на яких наявне позначення "DEALER", 6 картонних коробок у яких наявні гральні карти розміром 8,8x6,8 см, які оклеєні прозорою поліетиленовою плівкою, а саме: 3 картонні коробки фіолетового кольору, на яких наявні надписи виконані типографським способом "TEXAS POKER hold'em ModiAno Made in Italy" та 3 картонні коробки зеленого кольору, на яких наявні надписи виконані типографським способом "TEXAS POKER hold'em ModiAno Made in Italy", блокнот, розміром 21 x 15 CM, З обкладенкою чорного кольору на якій наявний надпис виконаний за допомогою відтиску "Cabinet", записну книжку з алфавітним блоком, розміром 13 х 8,5 см, з обкладинкою темно-синього кольору, блокнот, розміром 14,5 х 9,5 см, з обкладенкою чорного кольору на якій наявний надпис виконаний за допомогою відтиску "Diary";

- грошові кошти в сумі 350 доларів США, а саме: 3 грошові купюри номіналом 100 доларів США, серії та номери яких відповідно: KF95442268B, КВ84226884К, НС35152491В; 1 грошову купюру номіналом 50 доларів СІЛА, серія та номер якої: EG02667351A;

- повернути ОСОБА_4 ;

- три клаптики паперу, один з яких порваний, на яких наявні надписи виконані кульковою ручкою барвником синього кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Грошові кошти в сумі 1000 грн., які були ідентифіковані і призначені для проведення НСРД у формі контролю за вчиненням злочину повернути до фінансової частини СУ ГУНП в Рівненській області.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1