ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1930/18
Провадження № 1-кп/636/590/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 08.05.2018 року та № 0001167 від 31.07.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не засудженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді розвідника-кулеметника взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , фактично мешкає на території військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
29.04.2016 громадянин ОСОБА_6 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗС України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова-пошта НОМЕР_3 полковника ОСОБА_7
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2016 №129 солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду снайпера-розвідника розвідувального взводу розвідувальної роти 92 ОМБр командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
В подальшому, на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2016 № 134 солдата ОСОБА_6 було призначено на посаду радіотелефоніста розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роги військової частини польова-пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2018 №110 солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду розвідника-кулеметника взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення, ВОС 168646А/627, ШІЖ- «солдат».
З 30.09.2016 року по 31.01.2017 року; з 15.02.2017 по 27.03.2017; з 15.04.2017 по 18.07.2017 року; з 02.08.2017 по 05.11.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей
Так, відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст. ст. 1,2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1 1, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_9 проходячи військову службу за контрактом, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Поняття особливий період міститься в абз. 1 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Однак, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Так, приблизно о 08 годин 00 хвилин 09.08.2016 солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, без поважних причин та відповідних дозволів командирів та начальників, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресом: АДРЕСА_2 , та в подальшому свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
30.08.2016 солдат ОСОБА_6 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він проходячи військову служба за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ), яка дислокується за адресом: ( АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин, 09 серпня 2016 року не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресом: ( АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 30 серпня 2016 року, та незаконно перебував поза розташуванням вказаної військової частини
Вказані дії солдата ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як не повернення вчасно до розташування військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Крім того, 13.04.2018 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, реалізуючи свій злочинний намір, не прибув на службу до військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресом: АДРЕСА_2 та у подальшому перебував за місцем своєї реєстрації, за адресом: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
10.05.2018 солдат ОСОБА_6 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Вказані дії солдата ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як не повернення вчасно до розташування військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, пояснивши суду, що самовільно залишив військову частину у зв`язку із хворобою його матері.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП України в Харківській області та ОСК МВС України № 87-06072018/63091 від 13.07.2018 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 раніше не засуджений (а.к.п. 57);
- службової характеристики, виданої за місцем проходження служби, згідно якої ОСОБА_10 характеризується з негативного боку, брав участь у проведенні антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, свою роботу не завжди виконує із додержанням термінів та потребує втручання прямих командирів, результати діяльності потребують виправлень (а.к.п. 25);
- довідкою № 4/1770 від 19.07.2018 року виданої командиром в/ч НОМЕР_2 про безпосередню участь ОСОБА_6 в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, (а.к.п. 55).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні без поважних причин в умовах особливого періоду військової частини НОМЕР_2 , де обвинувачений проходить службу за призовом, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, за місцем служби характеризується негативно, є учасником бойових дій.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає повторність злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, та вчинення злочину внаслідок особистих тяжких обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_6 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя