ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7519/18
Провадження № 1-кс/362/2401/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядового поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
27 грудня 2018 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 із клопотання, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барахти Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, що має середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.08.2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільненого від покарання з іспитовим строком на 2 роки, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.12.2018 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , де вони спільно вживали алкогольні напої.
В ході спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, у зв`язку з чим, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та маючи на меті настання таких наслідків, ОСОБА_6 наблизився до останнього, та умисно наніс йому декілька ударів дерев`яним стільцем, який тримав у лівій руці, у область голови, тобто у область життєво важливого органу людини.
Після вказаних дій ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел та вищевказану мету, схопив ОСОБА_7 за верхній одяг та витягнув його на подвір`я вказаного домовлодіння, де продовжив наносити удари ОСОБА_7 дерев`яним стільцем в область голови. В цей час на вулицю вийшла сестра ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , яка почала кричати і, таким чином припинила побиття ОСОБА_7 , не давши ОСОБА_6 довести свій прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , до кінця.
Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел та вищевказану мету, знову схопив ОСОБА_7 за верхній одяг та затягнув його до будинку, де облив обличчя останнього спиртом та підпалив. У цей час до потерпілого наблизилась мати ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , яка погасила вогонь на обличчі ОСОБА_7 , таким чином не давши ОСОБА_6 довести свій прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , до кінця.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зупинили побиття ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та пішов з будинку у невідомому напрямку.
У подальшому, ОСОБА_7 помер на місці.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України (а.с. 33-34)
26.12.2018року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 винесено постанову про зміну кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України на ч.3 ст. 15, ч.2 ст.121 КК України (а.с. 31).
26.12.2018 року старшим слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, яке затверджено прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, яке відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, 26.12.2018 року вручено останньому (а.с. 41-42).
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у незакінченому замаху на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Слідчий в клопотанні виклав обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчинені кримінального правопорушення: обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду від 25.12.2018, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 від 25.12.2018, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.12.2018, повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 26.12.2018, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.12.2018, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.12.2018, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 26.12.2018, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 25.12.2018 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків: у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, останньому, загрожує реальна міра покарання, тому, з метою уникнення покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Таким чином, вказана обставина свідчить про необхідність запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_6 знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні, перебуває з ними у родинних зв`язках, а тому, перебуваючи на волі, останній матиме можливість незаконно впливати на останнього, вказана обставина свідчить наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_6 раніше судимий 20.08.2018 Васильківським міськрайонним судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки, при цьому вчинив новий злочин, що дає підстави вважати про продовження вчинення ним злочинної діяльності, вчинення нового злочину, тобто наявні ризики, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи вищевказані ризики, а також обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність таких ризиків, застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування застави щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, також з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, останній може змінювати місце свого проживання, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства та суду.
Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, також з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, останній може змінювати місце свого проживання, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства та суду.
Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, також з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, останній може змінювати місце свого проживання, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства та суду.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у незакінченому замаху на вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у незакінченому замаху на вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 підозру визнав, заперечував щодо задоволення клопотання.
Захисник ОСОБА_11 ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід ніж взяття під варту, оскільки прокурором не надано доказів, що підзахисний буде переховуватися від досудового слідства та суду, він має цивільну дружину, яка проживає в АДРЕСА_3 , малолітню дитину, після звільнення його з ІТТ сам з`явився на розгляд клопотання, а тому до нього може бути застосовано домашній арешт.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0002179 від 25.12.2018 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені захиснику та підозрюваному 27.12.2018 року о 10 год. 00 хв., приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002179 від 25.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.121 КК України, а саме: у незакінченому замаху на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 від 25.12.2018 року, 25.12.2018 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України (а.с. 33-34)
Постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 26.12.2018 року кримінальне провадження №0002179 від 25.12.2018 року перекваліфіковано з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.121 КК України (а.с. 31).
26.12.2018 року старшим слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_10 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, яке погоджено прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яке відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, 26.12.2018 року о 16 год. 10 хв. вручено ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_13 ( а.с. 41-42).
28.12.2018 року о 04 год. 30 хв. згідно вимогами ст. 209, ч. 2 ст. 211 КПК України адміністрацією ІТТ №7 ГУНП в Київської області підозрюваного ОСОБА_6 звільнено.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2018 року надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, у тому числі відповідно до вимог ст. 178 КПК вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у даному кримінальному правопорушенні, що карається позбавленням волі на строк до десяти років; його вік та стан його здоров`я, як вбачається з довідок лікарів нарколога та психіатра, ОСОБА_6 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває; інших спростовуючи його стан здоров`я доказів стороною захисту надано не було, відсутність у нього утриманців, тобто відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, підозрюваний офіційно не одружений, має малолітню дитину, яка зі слів матері зареєстрована на її прізвище, враховуючи характеристику з місця проживання; те, що він офіційно не працює; майновий стан; раніше судимого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 20.08.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільненого від покарання з іспитовим строком на 2 роки, яка є не погашеною, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на те, що свідками у даному кримінальному провадженні є сестра та мати підозрюваного, що не виключає вплив підозрюваного на зміну їх показань, при обранні іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий та перебуваючи на іспитовому строці вчинив новий злочин, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів вбачається недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Згідно з п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядового поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барахти Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, не працюючого, що має середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.08.2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільненого від покарання з іспитовим строком на 2 роки, - запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим утриманням у Київському СІЗО № 13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на строк шістдесят днів з моменту затримання, а саме до 22 лютого 2019 включно.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 рахувати з 25 грудня 2018 року.
Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1