Провадження №1-кс/201/46/2019
У Х В А Л А
іменем України

23 січня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна, вилученого в межах кримінального провадження № 0000604, внесеного до ЄРДР 25 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, вилученого в межах кримінального провадження № 0000604, внесеного до ЄРДР 25 травня 2017 року, в якій просить зобовязати слідчого повернути заявникові належне йому майно, виявлене і вилучене в ході обшуку, проведеного 03 грудня 2017 року.

В обґрунтування клопотання зазначає, що вилучене майно не має на собі ознак злочину та знаходилось і приміщенні на законних підставах, та у зв`язку з тим, що вилучене майно можна легко ідентифікувати воно не має значення для досудового розслідування, бо за ч. 2 ст. 364 КК України не передбачена його конфіскація.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням клопотання задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дане клопотання без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ньому в розумні строки

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим, від прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволені скарги, оскільки на все вилучене майно накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного правового висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Як видно з матеріалів справи, в провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000604 від 25 травня 2017 року, за ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Дніпропетровської митниці ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді 28 листопада 2018 року проведено обшук у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого виявлено та вилучено великий обсяг майна.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року на все вилучене під час обшуку майно, накладено арешт.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Отже, як встановлено слідчим суддею, на речі, щодо яких ставиться питання про повернення, накладено арешт ухвалою слідчого судді, а тому вони можуть бути майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Отже, вони є фактично речовими доказами і можуть (але не повинні виключно) зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

За правилами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Отже, на цей час не встановлено жодної з підстав для повернення тимчасово вилученого майна, а тому, речі поверненню заявникові не підлягають.

З урахуванням викладеного, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28,107,110, 169, 170, 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна, вилученого в межах кримінального провадження № 0000604, внесеного до ЄРДР 25 травня 2017 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1