Номер провадження: 11-сс/813/129/19
Номер справи місцевого суду: 494/1139/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.01.2019 року, якою було задоволено клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Березівського ВП Лиманського відділу ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000608 від 24.04.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Березівського ВП Лиманського відділу ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 , накладений арешт на вилучене майно 19 грудня 2018 р. в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: трактор колісний, марки Т-150К, сірого кольору з табличкою реєстр. № « НОМЕР_1 », з табличкою «Україна 16-07524 спецтехнагляд», двигун № НОМЕР_2 , із встановленою відсутністю з лівого боку переднього лонжерону рами заводського номеру та сліди абразивної обробки номерного майданчика переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_9 до вирішення справи по суті; культиватор КРН-5,6 переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_9 до вирішення справи по суті;сіялку СУ-8, передану на тимчасове зберігання ОСОБА_9 до вирішення справи по суті; борони дискові тяжкі причіпні БДВП-4,2ПС, передані на тимчасове зберігання ОСОБА_7 до вирішення справи по суті; трактор МТЗ-80, синього кольору з табличкою «СССР Минский тракторный завод им. В.И. Ленина трактор Беларусь МТЗ-82, №323216 № двигателя масса 1991, MADE in USSR», із відсутньою табличкою реєстраційного номерного знаку, із встановленою відсутністю з лівого боку переднього лонжерону рами заводського номеру та сліди абразивної обробки номерного майданчику, переданого на тимчасове зберігання ОСОБА_10 до вирішення справи по суті;трактор МТЗ-80, синього кольору, з табличкою реєстраційного номерного знаку « НОМЕР_3 », з металевою табличкою «698254», з металевою табличкою на двигуні 43020, із встановленою відсутністю з лівого боку переднього лонжерону рами заводського номеру та сліди абразивної обробки номерного майданчику, переданого на тимчасове зберігання ОСОБА_10 до вирішення справи по суті.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями вимог закону, так як слідчий суддя не взяв до уваги, що вилучені транспортні засоби використовуються для підприємницької діяльності, не взяв до уваги про відсутність ризиків, зокрема, що у разі не накладання арешту на майно, що вилучене майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, воно не містить сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, слідчий у клопотанні не довів жодної підстави для накладення арешту на майно, передбаченої ст. 170 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Колегія суддів перевіряючи обставини обґрунтованості винесеної ухвали, наявність обґрунтованої підозри і докази по ній прийшла до висновку, що слідчий суддя приймаючи судове рішення не дослідив належним чином, тих обставин, що з доказів які є в кримінальному провадженні не вбачається склад правопорушення передбаченого ст. 356 КК України. Між сторонами йде цивільно правовий спір, за право розпоряджатись сільскогосподарскою технікою і фактично орган досудового слідства втручився в дані правовідносини на стороні одного з її учасників.

Більш того, ставлячи питання про накладення арешту, слідчий суддя не з`ясував, а з клопотання не вбачається, які є підстави і обґрунтування для накладення арешту, не вияснив хто є власником даного майна і не надав документів в підтвердження права власності на майно, не вияснивши чи є шкода, чи неправомірна вигода.

Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали провадження, вважає, що у слідчого судді не будо підстав для задоволення клопотання.

Так, в клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог арешту майна зазначено, що арешт майна є необхідний для забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, в тому числі і об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 173 ч. 2 КПК України, дослідив надані до клопотання матеріали, та прийшов до помилкового висновку, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно є речовим доказом кримінального правопорушення.

При цьому даних доказів не приводиться. що свідчить про відсутність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

При відсутності ознак злочинузазначене майно не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, так як не відповідає критеріям ст. 98 КПК України

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє підтвердження, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в якій в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.01.2019 року, якою було задоволено клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Березівського ВП Лиманського відділу ГУ НП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000608 від 24.04.2018 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 перелік якого зазначений в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2