Справа № 643/5726/19
Провадження № 1-кс/643/2265/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2019 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0007114 від 19.12.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, розлучена, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин: 19.12.2018, ОСОБА_6 , приблизно о 00:20, знаходячись у приміщені кафе «Берлога», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів 248/1, разом з знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачила в приміщені кафе раніше незнайому ОСОБА_9 , у якої при собі знаходилась жіноча сумка, з якої вона протягом відпочинку діставала для здійснення дзвінків мобільний телефон та гроші для здійснення оплати. Далі, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане с застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вступили між собою у злочинну змову та розподілили злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_6 , побачивши, як ОСОБА_9 вийшла з приміщення кафе на вулицю взявши з собою свою сумку, прослідувала слідом за нею, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшла до ОСОБА_9 , яка курила біля входу в кафе й на лівій руці тримала жіночу сумку, спровокувала безпідставний конфлікт.

Після цього, ОСОБА_6 , побачивши як з приміщенні кафе вийшов ОСОБА_8 , продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, завдала долонею правої руки один удар по обличчю ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 слідом завдав удар кулаком лівої руки у ліву частину голови потерпілої, від якого потерпіла впала на асфальт. В наступному ОСОБА_6 завдала удар правою ногою по голові потерпілої, а ОСОБА_8 удар правою ногою по обличчю ОСОБА_9 від чого потерпіла впала на спину та намагалась піднятися з асфальту, однак ОСОБА_8 знову наніс удар правою ногою по голові потерпілої ОСОБА_9 , від чого вона впала на асфальт потиличної частиною голови тримаючи руками себе за голову. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій синці на голові, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньої змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що опір потерпілої до супротиву подавлений, відкрито викрала жіночу сумку, яка знаходилась на асфальті поруч з лежачою ОСОБА_9 , в якій знаходились: мобільний телефон «Samsung Galaxy star 2 duos», вартістю 780 грн, з сім картою мобільного оператора Київстар, яка не представляє матеріальній цінності для потерпілої, мобільний телефон «Smartex M512», вартістю 1240,15 грн, з сім картою мобільного оператора Київстар, яка не представляє матеріальній цінності для потерпілої, а також гроші у розмірі 500 грн. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину зникли, спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2520,15 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане с застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб та 09.04.2019 останній повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого корисливого злочину, суворість можливого покарання, ті факти, що остання офіційно не працевлаштована, хоча й має постійне місце проживання, вказує на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та просить застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт з покладенням певних обов`язків, так як вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не дасть можливості запобігти вказаним ризикам.

В суді прокурор підтримав клопотання посилаючись на викладені в ньому обставини та додані докази.

ОСОБА_6 не визнала вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, не спростовуючи факту конфлікту з потерпілою та завдання останній тілесних ушкоджень, проте категорично заперечуючи факт викрадення майна останньої. При обранні запобіжного заходу просила врахувати думку свого захисника, яка є узгодженою з нею.

Захисник, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої підозри, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної, перебування на її утриманні малолітнього сина, відсутність будь-якого з перелічених прокурором та інших, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також випадків порушення процесуальних обов`язків під час досудового розслідування просив не застосовувати до підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а обмежитись особистим зобов`язанням

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України на даному етапі розслідування підтверджується даними, зафіксованими в протоколах огляду місця події, допиту потерпілої, свідків, пред`явлення особи для впізнання; відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих в кафе «Берлога»; висновками судово-медичного експерта.

Отже, підозру ОСОБА_6 не можна вважати необґрунтованою.

Посилаючись на норми КПК, що регулюють питання застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування, слід зазначити наступне: відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 даної статті вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, як вказано в ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор, обґрунтовуючи обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вказуєщо інший, більш м`який запобіжний захід, не дасть можливості запобігти ризикам переховування підозрюваної від органу досудового розслідування й суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, проте з висновком прокурора про існування ризику переховування суд, з погляду на особистість підозрюваної, наявність доволі міцних соціальних зв`язків в місті постійного проживання та відсутність відомостей, які б свідчили про перешкоджання кримінальному провадженню чи спроби ухилитись від виконання процесуальних обов`язків, погодитись не може.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину групою осіб, у нічний час, у зухвалий спосіб, що свідчить про низький рівень правосвідомості останньої, а, враховуючи наявність на утриманні підозрюваної малолітньої дитини, й низький рівень відповідальності. Вказані обставини, з погляду на відсутність офіційного місця працевлаштування та, як наслідок, постійного й стабільного джерелу доходу, вказують на вірогідність спроб отримання заробітку у незаконний спосіб, в тому числі шляхом вчинення злочинів.

Зазначене вище, не дивлячись на відсутність даних про притягнення підозрюваної до кримінальної відповідальності в минулому, дає судові підстави стверджувати про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, отже обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не є доцільним.

Обов`язки, які прокурор просить покласти на підозрювану в межах даного запобіжного заходу не позбавляють останню права та можливості працювати, доглядати малолітню дитину, що перебуває на її утриманні та не перешкоджають цьому.

Таким чином, враховуючи наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає клопотання цілком обґрунтованим, докази, надані прокурором, доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто клопотання повинно бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 184, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останню обов`язки у вигляді:

- заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 20:00 до 07:00 години.

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- докласти зусиль до офіційного працевлаштування.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1