Справа № 206/6635/18
Провадження № 1-кп/206/109/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001021 від 23.09.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, не працюючого, одруженого, маючого середню освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2018 в період часу приблизно з 15 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин дружина обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 перебувала в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони розпивали алкогольні напої. Приблизно о 19 години 55 хвилин у двір зазначеного будинку приїхав ОСОБА_4 , щоб зустрітися зі своєю дружиною ОСОБА_7 та зателефонував їй, покликавши на вулицю. Після цього ОСОБА_7 вийшла до свого чоловіка на ґанок під`їзду буд. АДРЕСА_3 В цей час обвинувачений ОСОБА_4 побачив, що його дружина перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із цим він став наполягати на тому, щоб вони разом поїхати додому. Так як ОСОБА_7 відмовилась це зробити , у них з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт. У цей момент на ґанок будинку вийшла ОСОБА_6 , яка стала між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з метою врегулювання даного конфлікту.

Цього ж дня приблизно о 20 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на ґанку під`їзду буд. АДРЕСА_3 , не передбачаючи можливості настання злочинних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, стоячи обличчям до ОСОБА_6 та в півоберта до сходинок ґанку, знаходячись в безпосередній близькості з ОСОБА_6 , схопив останню руками за одяг в області плечей, не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, та відштовхнув її у бік, чим вивів її з рівноваги, внаслідок чого потерпіла впала на асфальт та отримала тілесні ушкодження.

Таким чином, внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового міжвиросткового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми верхньої третини лівої гомілки по зовнішній поверхні,що утворились внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3826е від 26.11.2018 за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пред`явлений потерпілою, визнав в повному обсязі, пояснив, що того дня його дружина ОСОБА_7 перебувала в гостях у потерпілої, де в цей день вони вживали спиртні напої. Він приїхав забрати дружину додому,але вона відмовлялась, і між ними відбулася сварка, в яку втрутилась потерпіла ОСОБА_6 , намагаючись встати між ними. Він, обвинувачений, хотів лише посунути потерпілу, при цьому не мав наміру зашкодити їй, але не врахував силу, в результаті чого потерпіла впала зі сходинок та зламала ногу.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що раніше знала обвинуваченого ОСОБА_4 , який є сином її співробітниці. 22.09.2018 року вона запросила до себе у гості його, обвинуваченого, дружину ОСОБА_7 . Потім обвинувачений подзвонив своїй дружині на мобільний телефон і та вийшла його зустрічати. Згодом вона ,потерпіла, вийшла слідом за ОСОБА_7 до під`їзду, де стала свідком сварки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . В подальшому вона намагалась їх розборонити, однак обвинувачений відштовхнув її, в результаті чого вона впала зі сходинок та відчула різкий біль в нозі, в подальшому її забрала карета «швидкої» допомоги. Лікарі констатували перелам ноги, з приводу якого вона проходила довгий курс лікування і наразі її здоров`я не відновлено, вона продовжує пересуватись за допомогою милиць.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що потерпіла ОСОБА_6 приходиться їй матір`ю. у вересні 2018 року вона перебувала з дитиною на дитячому майданчику разом з сусідами, десь о 20 годині до неї прибіг сусідський хлопчик, який повідомив, що її матір б`ють, прибігши на місце , вона побачила, як обвинувачений схопив ОСОБА_6 за комір та кинув зі сходів. Вони разом із чоловіком відвезли матір до лікарні.
Свідок ОСОБА_7 показала суду, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з обвинуваченим, та знайома із потерпілою, з якою в день події випивали. Однак в порядку ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі свідчень відносно свого чоловіка.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що у вересні 2018 року, разом із ОСОБА_8 сиділи за будинком АДРЕСА_4 , згодом до них підбіг сусідський хлопчик та повідомив, що б`ють матір ОСОБА_8 . Прибігши на місце, побачили, як обвинувачений голосно кричить, та, схопивши потерпілу за комір , штовхнув зі сходинок.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини та показів потерпілої, свідків, його вина також знайшла своє підтвердження іншими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована:
-протоколом огляду місця події від 23.09.2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд ґанку під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з 6 сходів, що підтверджує обставини вчинення ОСОБА_4 правопорушення (т. 1 а.п. 14-15);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2018 року з фото таблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_6 в присутності понятих, під час якого потерпіла показала та розказала про механізм спричинення їй тілесних ушкоджень: зокрема , про те, що 22.09.2018 року перебуваючи на ґанку будинку АДРЕСА_3 , була свідком сварки обвинуваченого з його дружиною .Після чого ОСОБА_4 почав висловлюватись на адресу потерпілої нецензурною лайкою, та вимагав, щоб вона, потерпіла, відійшла від них та не втручалась в конфлікт , однак вона не зробила цього, в результаті чого ОСОБА_4 схопив її за одяг в області ключиці, та із зусиллям відштовхнув її від себе, внаслідок чого вона впала на асфальт (т. 1 а.п. 19-25);
-протоколом слідчого експерименту від 22.11.2018 року та фото таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_8 в присутності понятих, відповідно до якого остання показала та розказала механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що не суперечить обставинам , викладеним потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участі, щодо спричинення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 30-35);
-протоколом слідчого експерименту від 22.11.2018 року та фото таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_10 в присутності понятих, відповідно до якого остання показала та розказала механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що не суперечить обставинам, викладеним потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участі щодо спричинення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 38-42);
-висновком спеціаліста судово-медичного експерта за № 3466 від 30.10.2018 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового міжвиросткового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми верхньої третини лівої гомілки по зовнішній поверхні, які утворились внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день) (т. 1 а.п. 12-13);

- висновком експерта № 3862е від 26.11.2018 року, відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту за її участі від 08.11.2018 року (т. 1 а.п. 50-55);
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст..89 КК України , за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря - психіатра, та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 59-62), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання своєї провини.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Однак, щире розкаяння, відповідно до вищезазначеної статті Кримінального Кодексу, передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині невеликої тяжкості, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, а активне сприяння розкриттю злочину - це будь-які дії особи, яка вчинила злочин, що мають на меті надати допомогу правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи, а також осіб, які брали участь у вчиненні злочину або були причетні до нього.
Факт щирого розкаяння особи у вчиненні злочину, її активного сприяння у його розкритті, повного відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди повинні знайти своє закріплення в матеріалах кримінальної справи: в протоколах допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, письмовій заяві потерпілого, довідках установ та організацій тощо.
Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні дані, які вказують на відверту і щиру поведінку ОСОБА_4 , намаганні останнього відшкодувати завдані злочином збитки та які можуть свідчити, що обвинувачений дійсно щиро розкаявся, оскільки відсутні дані того, що ОСОБА_4 надав будь - яку матеріальну допомогу на лікування потерпілої.
Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, позицію потерпілої щодо міри покарання, яку слід застосувати відносно обвинуваченого, необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті, проте не в максимальному розмірі.
Крім того, потерпілою ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23817,84 грн. та моральної шкоди в сумі 30000 грн., відповідно.
Заслухавши пояснення потерпілої, пояснення обвинуваченого, який даний позов визнав в повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст.129 КПК України ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»», суд дійшов висновку про задоволення даного позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так позивачем на підтвердження матеріальних збитків надано копії чеків на придбання ліків на суму 23817,84 грн., ця сума визнана та не оспорена обвинуваеним ОСОБА_4 а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В судовому засіданні знайшов підтвердження, факт заподіяння потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок вчинених злочинних дій обвинуваченого, у обсязі та вимозі, заявлених позивачем.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23817 (двадцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 84 копійки на рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1