Справа № 367/7051/18
Провадження по справі № 1-кп/367/515/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у виїзному відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» смт. Гостомель матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001791 від 07.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липова Поляна Хустського р-ну Закарпатської обл., з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, в даний час відбуває покарання у ДУ «Бучанська виправна колонія № 85»
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи засудженим 19.02.2015 року вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі згідно вищевказаного вироку в ДУ «Бучанська виправна колонія №85», що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Мирна, 3, на шлях виправлення не став та в період відбування покарання знову вчинив новий умисний злочин. Так, ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Бучанська виправна колонія №85» та перебуваючи відповідно до «Постанови про переведення засудженого з дільниці ресоціалізації виправної колонії до дільниці соціальної реабілітації цієї виправної колонії» від 31.05.2018 року, на території дільниці соціальної реабілітації, яка є структурною дільницею виправної колонії, 07.09.2018 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , будучи письмово ознайомленим з порядком відбування покарання (правила внутрішнього трудового розпорядку, межі ДСР, порядок відбування на ДСР), реалізовуючи свій злочинний умисел та з метою ухилення від відбування покарання, вчинив втечу з виправної колонії та направився у невідомому напрямку. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій спрямованих на втечу з місця позбавлення волі, останній переліз металевий паркан, який огороджує ДУ «Бучанська виправна колонія №85» та зник у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у втечі з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 393 КК України.

20.12.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду на розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 393 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року, призначення остаточної міри покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 20.12.2018р., укладену між її підзахисним та прокурором, пояснила, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у її присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, викладеного в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року, призначення остаточної міри покарання у виді 4 років позбавлення волі, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання, якою є рецидив злочинів.

Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 393 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у втечі з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 393 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 20.12.2018 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід відраховувати з 20.12.2018р..

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2018 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001791 від 07.09.2018 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднати не відбуте покарання за Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 , визначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід відраховувати з 20.12.2018р..

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1