Справа № 461/8191/18
Провадження № 1-кп/461/579/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника у справах дітей ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 Кримінального кодексу України, встановив:

органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 01 липня 2018 року близько 06 години 10 хвилин, будучи неповнолітньою, у зв`язку із вчиненням нею адміністративного правопорушення, була доставлена працівниками поліції, з метою встановлення її особи та вирішення питання про складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, з проспекту Шевченка, 7 у м. Львові до Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті прийому громадян у приміщенні адміністративної будівлі Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 2, діючи умисно, перевернула стіл та розпочала шарпанину з поліцейським Управління поліції охорони (УПО) у Львівській області ОСОБА_8 , який перебував в форменому одязі та, відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснював свої повноваження щодо виконання завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, та зробив їй зауваження щодо її дій на які остання не відреагувала, а нанесла удар правою ногою в верхню частину його правої ноги, не спричинивши при цьому йому тілесних ушкоджень.

У той час до ОСОБА_4 підійшов поліцейський Управління поліції охорони (УПО) у Львівській області ОСОБА_9 , який також перебував в форменому одязі та, відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснював свої повноваження щодо виконання завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, який зробив їй зауваження щодо її дій на які остання не відреагувала, а нанесла удар своєю правою ногою в верхню частину його лівої ноги, та під час цього почала висловлюватись до нього та інших працівників поліції, які перебували в кімнаті прийому громадян адміністративної будівлі нецензурними словами.

Дії обвинуваченої кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.342 КК України, як опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

Захисник обвинуваченої подав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям.

Вказане клопотання, під час його розгляду, захисник та обвинувачена, а також її законний представник, кожен окремо, підтримали з мотивів наведених у ньому.

Потерпілі в судовому засіданні не заперечили проти застосування ст.45 КК України та закриття кримінального провадження.

Представник органу у справах дітей клопотання не заперечив.

Прокурор клопотання заперечив з мотивів відсутності підстав для застосування положень ст.45 КК України - щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання позбавлення волі на строк до 2 років, і згідно ст. 12 КК України, даний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст.286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до частини 3 статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд відхиляє доводи прокурора щодо відсутності підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

В обґрунтування свого клопотання сторона захисту вказує, що наявні усі об`єктивні та суб`єктивні ознаки, які дають суду достатньо об`єктивні та переконливі необхідні підстави для імперативного звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності. Особа вперше вчинила злочин - як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_4 раніше не судима. Скоєний злочин має бути за своєю класифікацією невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості - інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 342 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості. Наявність позитивної після злочинної поведінки такої особи, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, свою вину визнає повністю та щиросердно розкаюється у скоєному злочині.

ОСОБА_4 шкодує з приводу ситуації, яка склалася внаслідок її діянь, та доклала всіх зусиль, щоб виправити дану ситуацію. У даний час обвинувачена ОСОБА_4 повністю усвідомила протиправність свого вчинку, об`єктивно сприймає вчинене нею діяння та його наслідки, розкаялася у вчиненому.

За переконанням суду, сторона захисту обґрунтовано посилається на Постанову Верховного Суду від 22 березня 2018 року, в якій вказано, що щире каяття у вчиненому злочині, передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, що має місце в даному випадку.

На підтвердження щирого каяття суду надані письмові заяви від 14.11.2018 року потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , зі змісту яких вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 зверталася до потерпілих працівників Управління поліції охорони (УПО) у Львівській області, попросила вибачення у вказаних осіб та висловила їм свій жаль з приводу вчиненого. У потерпілих працівників Управління поліції охорони (УПО) у Львівській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відсутні будь-які претензії матеріального характеру до обвинуваченої, що також підтверджується наданими суду заявами.

Вказані твердження потерпілі підтвердили в судовому засіданні.

Щодо активного сприяння розкриттю злочину слід відзначити, що обвинувачена повністю визнала свою вину у скоєному.

Згідно зі ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Отже, наявні такі складові дійового каяття як визнання вини, негативне оцінювання кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченої.

Згідно вимог абзацу 7 п.3 вказаної Постанови, за наявності передбачених у ст. 45 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Тобто за наявності усіх умов, встановлених даною нормою, звільнення особи від кримінальної відповідальності за дійовим каяттям є обов`язком, а не правом суду.

Суд при вирішенні клопотання, також враховує дані про особу обвинуваченої, зокрема її вік (неповнолітня на момент вчинення злочину), а відтак вважає, що доводи прокурора, щодо «неактивного сприяння розкриттю злочину та нещирого каяття обвинуваченої», ґрунтуються здебільшого на тому, що обвинувачена в момент злочину і одразу після нього не могла, в силу свого віку, об`єктивну сприймати ситуацію.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена за місцем попереднього навчання характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеристикою СЗШ №55 та є активною учасницею ГО «ПРАВОВА ДІЯ», що підтверджується характеристикою від 22.11.2018 року.

Аналізуючи вищенаведене, слід відзначити наступне. Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Клопотання сторони захисту датоване 27.11.2018 року. Після цього по справі було проведено два засідання, причиною відкладення яких було виключно неявка представника. Таким чином, прокурору було достеменно відомо про клопотання сторони захисту і його мотиви, однак в дотримання засад закладених у ст. 22 КПК України не подано суду жодного доказу на спростування даного клопотання. Доводи прокурора ґрунтуються на голослівних твердженнях і спростовуються вищенаведеними мотивами.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченої, те що вона вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, в ході судового провадження не встановлено фактів завдання збитків чи заподіяння шкоди внаслідок дій обвинуваченої, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України слід закрити, у зв`язку з дійовим каяттям обвинуваченої, звільнивши останню від кримінальної відповідальності.

Речовий доказ по справі диск з відеозаписом слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.45 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288 КПК України, суд -

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України - закрити.

Речовий доказ по справі диск з відеозаписом слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1