Справа № 459/1818/17 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/150/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 459/1818/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скелівка Старосамбірського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 203-2 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 січня 2019 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31 січня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 203-2 КК України повернуто прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтуються на нормах чинного кримінального процесуального законодавства; є необґрунтованими висновки суду про те, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 22.06.2017 та обвинувальний акт від 11.07.2017 є ідентичними, що є недопустимим порушенням вимог КПК України, оскільки ОСОБА_7 , за таких обставин має статус не обвинуваченого, а підозрюваного. Передумовою для прийняття судом такого рішення стало порушення судом вимог ст. 291 КПК України, а саме, незважаючи на заперечення сторони обвинувачення, до початку судового розгляду за клопотанням захисника суд долучив до матеріалів справи повідомлення про підозру ОСОБА_7 та поклав його в основу рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Суд без будь-якого правового обґрунтування зазначив, що, на його думку, така заборона стосується лише сторони обвинувачення, що, в свою чергу, порушує принцип змагальності сторін, і таким чином безпідставно надано перевагу стороні захисту. У ході проведення досудового розслідування 22.06.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, у якому викладено всі встановлені фактичні дані, які давали підстави вважати, що саме ОСОБА_7 було вчинено зайняття гральним бізнесом із зазначенням часу, місця та способу його вчинення. В ході проведення подальшого досудового розслідування було встановлено, що викладені у повідомленні про підозру обставини знайшли своє підтвердження, а тому викладені в обвинувальному акті у встановлених фактичних обставинах та формулюванні обвинувачення. Фактичне покладення судом обов`язку на прокурора зробити відмінність повідомлення про підозру від обвинувального акту може призвести до порушення права на захист ОСОБА_7 , оскільки, набувши процесуального статусу підозрюваного, він, як сторона захисту, вправі розпочати збір доказів, виходячи із встановлених слідчим чи прокурором фактичних обставин, а їх зміна на стадії вручення обвинувального акту може призвести до звуження якості таких доказів. Нормами КПК України не передбачено необхідності робити відмінність повідомлення про підозру від обвинувального акта. Судом проігноровано вимоги ст. 42 КПК України, згідно з якими обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, та безпідставно визначено правовий статус ОСОБА_7 як підозрюваного. В обвинувальному акті викладені всі необхідні умови для розуміння особою суті обвинувачення, зокрема: час вчинення злочину - з травня 2013 року по 20 березня 2014 року, місце його вчинення - АДРЕСА_2 , спосіб його вчинення - оренда приміщення, поставка гральних апаратів, залучення адміністратора закладу і охоронців та інше, що є елементами об`єктивної сторони зазначеного злочину. Факт не зазначення в обвинувальному акті анкетних даних адміністраторів та охоронців закладу не може свідчити про неповноту обвинувального акту, оскільки їх зазначення не є обов`язковим, а є лише одним із елементів способу вчинення злочину. При розгляді справи по суті судом в іншому складі суду ОСОБА_7 заявляв, що йому зрозуміла суть обвинувачення стосовно нього, а тому твердження суду про його неконкретність та не зазначення анкетних даних окремих осіб не може свідчити про його невідповідність вимогам КПК України. Суд не вказав, які саме елементи об`єктивної сторони зазначені не в повній мірі, чим допустив неконкретизованість свого рішення. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 з липня 2017 року перебував у провадженні судді Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_10 . Вказаним суддею на стадії підготовчого засідання розглядалось клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта, яке було відхилене як необґрунтоване. В подальшому під головуванням судді ОСОБА_10 проводився судовий розгляд вказаної кримінальної справи до закінчення 08.11.2018 строку, на який суддю було призначено.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення на підтримку апеляційної скарги та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При постановленні ухвали суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Як на підставу повернення обвинувального акта суд першої інстанції покликався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин у повідомленні про піозру і формулювання обвинувачення ідентичні, що є недопустимим порушенням вимог КПК України; за таких обставин ОСОБА_7 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного; органом досудового слідства сформульоване некоректне обвинувачення, зокрема, фактичні обставини обвинувачення викладені в довільній формі без зазначення конкретних даних об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України в частині зайняття гральним бізнесом.

Вимоги до обвинувального акта визначені ст. 291 КПК України. Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Висновок суду першої інстанції про те, що прокурором не дотримано вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України й те, що ОСОБА_7 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, є безпідставними та необгрутованими.
В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 був переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, то ОСОБА_7 є обвинуваченим.
У самому обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у зайнятті гральним бізнесом, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 203-2 КК України.
Отже зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувальногоакта й відповідно висновки суду про необхідність повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону й фактичним обставинам не відповідають.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою. Ухвалу суду про повернення обвинувального акта прокурору слід скасувати й призначити в Червоноградському міському суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 січня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 203-2 КК України скасувати.

Призначити в Червоноградському міському суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 203-2 КК України зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4