Категорія:ч.2 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою середньою освітою, не працює, неодружений, судимий вироком Луцького міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних збитків залишений без розгляду.

Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 27.10.2017 близько 23.30год., повторно, на території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, через незамкнені двері проник в салон легкового автомобіля «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , належного потерпілій ОСОБА_11 , де за допомогою з`єднування провідників замка запалювання привів у дію двигун та поїхав вказаним автомобілем по населеному пункту, спричинивши потерпілій матеріальних збитків, згідно висновку автотоварознавчої експертизи №118 від 27.11.2017, на загальну суму 3462 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто мякого покарання та застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років 6 місяців.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження апелянта про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 хоч і раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак відбув повністю призначене покарання , має постійне місце проживання, де посередньо характеризується, збитки потерпілій повністю відшкодовані. Окрім того, враховано і ту обставину, що потерпіла просила не позбавляти волі обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих матеріальних збитків, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення мінімального покарання за ч.2 ст.289 КК України та про можливість звільнення обвинуваченого від його відбуття на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити максимальний іспитовий строк тривалістю 3 роки.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляції, суд не вбачає.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді