Справа № 202/4430/18
Провадження № 1кп/202/402/2018
УХВАЛА
Іменем України

11 грудня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальних провадженнях № 0001944 від 22.08.2018 року , № 0000885 від 09.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, українець, має вищу освіту, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 17.07.2001 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3, ст. 81, 42 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк З роки 1 місяць, з конфіскацією майна;
- 04.03.2005 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ст. 93 п. «А, Е, І», ст. 17 ч. 2, ст. 93 П «А, Г, Е, І», ч. 2. ст. 145, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією майна. На підставі ст. 42 ч. 3 КК України даним покаранням поглинуте покарання за вироком П`ятихатського РС Дніпропетровської області від 17.07.2001 року, до відбуття - 15 років позбавлення волі, з урахування тримання під вартою з 25-17.10.2000 року. За рішенням Верховного суду України від 23.08.2005 року вирок змінений: вважати засудженим за ст. 93 п «А, Е, 1»; ч. 2 ст. 17 - 93 П «А, Г, Е, 1»; ч. 2 ст. 145; ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 41 К України до 14 років позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 42 КК України даним покаранням поглинуте покарання за попереднім вироком. До відбуття 14 років позбавлення волі;
- 21.06.2010 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за статтями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 КК України до позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 3 ст. 42 КК України даним покаранням поглинуте покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2005 року, до відбуття 15 років позбавлення волі. Звільнений з виправної колонії 12.02.2016 року;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 22.12.2018 року.
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання, в якому вважав за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством, наявність постійного місця мешкання, сім`ї.
Суд заслухавши сторону захисту, прокурора, наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.
Ці обставини в сукупності, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , свідчать про наявність ризиків, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, він може переховуватись від суду та у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі і за особливо тяжкі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив злочин, за який був засуджений до позбавлення волі, але до відбування покарання не приступив і в цей період знову вчинив два епізоди тяжкого злочину .
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, завадить вчиненню інших злочинів.
Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд-
П о с т а н о в и в :

ОСОБА_6 продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 08.02.2019 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1