Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4426/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
третьої особи ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 березня 2019 року,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати, як незаконну, ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою клопотання слідчого про накладення арешту на майно від 22.03.2019 задовольнити, накласти арешт на спеціалізований вантажний самоскид «КАМАЗ» №55111 д.н.з. НОМЕР_1 , заборонивши власнику чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном. При цьому, зазначає, що на спеціалізованому вантажному самоскиді «КАМАЗ» №55111 д.н.з. НОМЕР_1 перевозили сміття, тобто цей автомобіль є знаряддям вчинення правопорушення. Крім того, з врахуванням, що на спеціалізованому вантажному самоскиді «КАМАЗ» №55111 д.н.з. НОМЕР_1 перевозили сміття, відповідно він зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, зазначає, що цей критерій враховується слідчим суддею лише у разі накладення арешту на майно у випадках конфіскації майна як виду покарання, заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 березня 2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на спеціалізований вантажний самоскид «Камаз» №55111 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , що був вилучений 21.03.2019 року під час огляду місця події.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційних вимог, заперечення проти задоволення цієї скарги ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
З матеріалів судового провадження №295/4426/19 вбачається, що в провадженні СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000254 від 22.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Згідно клопотання слідчого про накладення арешту на майно, 21.03.2019 до Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшла заява від землевпорядника Оліївської сільської ради ОСОБА_8 про те, що службова особа ПП «ВЖРЕП №4» ОСОБА_9 на землях Оліївської сільської ради, Житомирського району Житомирської області самовільно тобто всупереч установленому законом порядку розмістив сміттєзвалище, чим заподіяв значну шкоду інтересам Оліївської сільської ради.
Орган досудового розслідування вважає, що спеціалізований вантажний самоскид «Камаз» №55111 д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідає критеріям визначеним у ст.98 КПК України, оскільки являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
26.03.2019 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого.
Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для накладання арешту на майно.
З таким висновком слідчого судді, погоджується й апеляційний суд, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1). збереження речових доказів; 2). спеціальної конфіскації; 3). конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4). відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Отже, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приписами 2 ст.173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-11) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність слідчим у клопотанні того факту, що вилучений спеціалізований вантажний самоскид «Камаз» №55111, державний номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом правопорушення та в подальшому може бути доказом у кримінальному провадженні №0000254, який підлягає відповідному арешту в порядку ст.170 КПК України.
У даному випадку, зважаючи на недоведеність слідчим використання вилученого майна як доказу в кримінальному проваджені, арешт майна на самоскид «Камаз» №55111 не може не призвести до порушення прав власника ОСОБА_7 на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.
В матеріалах судового провадження відсутні будь-які докази підозри ОСОБА_7 (власника самоскида «Камаз» №55111) у причетності до вчиненого кримінального правопорушення. На підтвердження доводів клопотання про необхідність накладення арешту на майно, всупереч ч.2 ст.171 КПК України, органом досудового розслідування не надано докази факту заподіяння значної шкоди (яка є обв`язкою кваліфікуючою ознакою для визначення правильності кваліфікації дій за ст.356 КК України) та наявність інших обставин вчинення правопорушення, тобто дані, якими мають бути належно обґрунтовані доводи клопотання.
Слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу, що у відповідності до матеріалів провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ст.356 КК України, орган досудового розслідування пов`язує з незаконними діями директора ПП «ВЖРЕП №4» ОСОБА_9 , тобто особою, яка є службовою особою, що виключає доведеність обґрунтованої підозри щодо факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
За результатами апеляційного розгляду, вище зазначені висновки слідчого судді щодо недоведеності слідчим використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, прокурором спростовані не були, належні докази на підтвердження клопотання про арешт майна надані не були.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області про накладення арешту на майно, належно дослідив у повному об`ємі необхідні матеріали провадження, викладені висновки слідчого судді в оскарженій ухвалі є обґрунтованими.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм кримінального процесуального закону не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на спеціалізований вантажний самоскид «Камаз» №55111 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , що був вилучений 21.03.2019 року під час огляду місця події, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :