Справа № 572/701/19
Провадження № 1-кс/572/291/19
УХВАЛА
13 березня 2019 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000217 від 04.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України,
В С Т А Н О В И В :
СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 04.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Прокурор Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 12.03.2019 року звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 04.03.2019 року майно, а саме: автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , являється ОСОБА_4 ; каміння, зовні схоже на бурштин-сирець вагою близько 3 кг, що поміщено до спец пакету «Національна поліція» ЕХР 0404779.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 04.03.2019 року близько 12 год.50 хв. на стаціонарному посту патрульної поліції зупинено автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . В ході огляду вказаного транспортного засобу в його багажному відділенні, виявлено та вилучено до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, каміння зовні схоже на бурштин сирець вагою близько 3кг. яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» ЕХР 0404779 .Прокурор в судове засідання не з`явився, письмовою заявою підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не викликався.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучений автомобіль та каміння, зовні схоже на бурштин-сирець вагою близько 3кг. відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема в клопотанні про арешт майна прокурор не довів підстав вважати, що тимчасове вилучене майно відносно якого було подано клопотання про арешт здобуте злочинним шляхом, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді від 06.03.2019 року дане клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків, зокрема для зазначення індивідуальних ознак майна, а саме: точної ваги каміння зовні схожого на бурштин-сирець та долучення протоколу зважування, однак, ухвала прокурором виконана не була, точної ваги каміння в клопотанні не зазначено, протоколу зважування не долучено, що позбавляє слідчого суддю можливості накласти на нього арешт.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені докази, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту про накладення арешту на тимчасово вилучене 04.03.2019 року майно, а саме: автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , являється ОСОБА_4 ; каміння, зовні схоже на бурштин-сирець вагою близько 3 кг, що поміщено до спец пакету «Національна поліція» ЕХР 0404779 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: