Дата документу 26.12.2018 Справа № 337/5962/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5962/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/332/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13 лютого 2019 року включно, із визначенням застави в розмірі 35240 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що 16.12.2018 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 у якості гостя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_12 , а саме: телевізор «Bravis», модель: LED-24D1900, серійний HOMep:SAV01B2419D00093, вартістю 4.500 гривень без урахування ПДВ, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Після вчинення злочину, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , утримуючи при собі викрадене майно, зникли з місця вчинення злочину та перенесли викрадений телевізор до свого тимчасового місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де він був в подальшому вилучений бід час обшуку співробітниками поліції.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002360 від «16» грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_7 слідчим кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

17.12.2018 року ОСОБА_7 письмово було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного та дані про його особу, які свідчать, що він не одружений, не має місця реєстрації, не працюючий, отже не має постійного джерела доходу, врахував наявність ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, та відмовити у застосуванні запобіжного заходу в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, а за таких обставин обрання запобіжного заходу є неприпустимим.

Крім того, клопотання про обрання запобіжного заходу не містить в собі жодних обґрунтованих підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що: ОСОБА_7 є особою в силу ст. 89 КК України не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, немає наміру перешкоджати слідству або впливати на свідків та експертів, про

що він пояснив особисто під час судового засідання і зазначив, що це є взагалі неможливим, кримінальне правопорушення, в якому висунуто підозру є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості та незважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення, по якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`яти років і це не дає підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які свідчили б про те, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків чи експертів, може знищити чи приховати будь-які речі, які мають значення для кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, докази про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення є сумнівними, за своїм характером та базується на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 3 і ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

17 грудня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (а.п. 17-19), а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до змісту клопотання, на думку органу досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 , протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На переконання колегії суддів, посилання слідчого в клопотанні на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, не підтверджено жодними наданими до клопотання матеріалами.

Так, згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 , він вину у вчиненні злочину не визнав, в момент скоєння злочину знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дорошенко, з ОСОБА_10 він не знайомий.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_14 у своїх поясненнях не вказали, що саме ОСОБА_7 приніс вкрадений телевізор, а лише припустили, що він міг це зробити, оскільки у нього були ключи від квартири.

Таким чином клопотання про обрання запобіжного заходу та долучені до нього матеріали не містять даних, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину та переконливо не вказують на його можливу причетність до вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_13 16.12.2018 року.

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кепбел і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів враховує, що обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, "у п.п. "с" п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну ( bona fide ) підозру".

Зокрема, у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (1994 р.) Суд визначив, що "факти, які, є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Разом з тим, вимога, щодо обґрунтованості підозри є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" від 13 листопада 2007 року).

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що органом досудового розслідування не надано суду жодних переконливих фактів, які свідчать про те, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що досліджені судом матеріали клопотання, не дають підстав вважати обґрунтованою підозру, пред`явлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У відповідності до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Крім того слідчий суддя не звернув увагу і на те, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого законом про кримінальну відповідальність передбачене найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні іншого злочину, та що він переховувався від органу досудового розслідування чи суду, тобто він взагалі не є суб`єктом у відповідності до п. 3 ч. 2 ст.183 КПК України, до якого може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, в контексті вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України щодо виключних обставин для обрання особі запобіжного заходу у виді тримання під вартою, приймаючи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 запропонованого слідчим запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та звільнити останнього з-під варти негайно.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року, якою у відношенні ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4