Справа № 347/2428/14-к
Провадження № 1-кс/347/6/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.19 м.Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю скаржника : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000153 від 29.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на постанову слідчого Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000153 від 29.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала та пояснила, що 30 березня 2018р. слідчим Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття об`єднаних в одне провадження кримінальних проваджень за № 0000153 від 29.01.2013 року та за № 0000322 від 30.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення. З даною постановою вона не згідна, оскільки вона винесена незаконно, всупереч вимогам ст.9 КПК України без всебічного, повного і неупередженого дослідження кримінального провадження. Обставини зазначені в її заяві про злочин від 28.01.2013р. слідчим жодним чином не досліджувались. З часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань пройшо більше п`яти років, слідчим без організації належного досудового розслідування неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались судом. Однак і після додаткового досудового розслідування жодних слідчих дій слідчим вчинено не було а винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження. А тому, просить дану постанову скасувати.

Суд, вислухавши скаржницю та дослідивши матеріали скарги, вважає, що вона підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.9 КПК України зазначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.1ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Як встановлено в судовому засіданні та згідно матеріалів кримінального провадження № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України вбачається, що 29.01.2013р. в Косівський РВ УМВС надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_3 про те, що 03.09.2010р. біля 18год. в м.Косів по вул.Незалежності її погрожував вбивством ОСОБА_5 . Та аналогічна заява була подана ОСОБА_3 29.03.2013р. про те, що ОСОБА_5 погрожував їй вбивством ще й 25.04.2012р.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження видно, що вище вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 29.01.2013 року та за № 0000322 від 30.03.2013р.

07.07.2015р. у відповідності з ч.1 ст.217 КПК України матеріали досудових розслідувань внесених в ЄРДР було об`єднано в одне провадження, якому присвоєно №0000153 та розпочато досудове розслідування за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.129 КК України.

Відповідно до частин першої-другої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частина перша статті 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із оскаржуваної ОСОБА_3 постанови від 30.03.2018 року слідчим Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження № 0000153 від 29.01.2013 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор з урахуванням конкретних обставин справи на власний розсуд визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до цих вимог закону прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, зокрема згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що постанова слідчого у даному кримінальному провадженні неодноразово скасовувалась як прокурором так і судом, однак після її скасування слідчим ОСОБА_4 всебічно, повно і неупереджено не було досліджено всіх обставин кримінального провадження, та як зазначено в ухвалі суду від 16.03.2018 року , а саме додатково не допитано ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а також свідків очевидців даної події, не надано їм належну правову оцінку, що б дало можливість забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Так, після винесення судом ухвали від 16.03.2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 25.08.2017 року слідчим взагалі не вчинено жодної слідчої дії, натомість до матеріалів провадження долучено тільки два рапорти ДОМ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 23.03.2018 року про відмову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від дачі пояснень.
Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Таким чином, слідчим у постанові про закриття кримінального провадження не наведено достатньо обставин, за яких слід дійти висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження з огляду на відсутність викладення підтвердженої доказами аргументації, яка спростовує саме твердження про вчинення злочину.

А тому, враховуючи вище наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є підставними, у звязку з чим дана постанова підлягає до скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000153 від 29.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України задоволити.

Постанову слідчого Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про закриття об`єднаних в одне провадження кримінальних проваджень за № 0000153 від 29.01.2013 року та за № 0000322 від 30.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України скасувати та матеріали направити для продовження проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1