ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001231 від 22 травня 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ягідне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 4 ст. 358, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України,
за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року, ОСОБА_5 визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст.358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироками Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.06.2018 та Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2018 більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 4 ст. 358, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України, за таких обставин.
Так, 18 травня 2018 року, ОСОБА_5 , перебуваючи біля Центрального універмагу за адресою: м.Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд.52, знайшов дублікат картки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , виданої 14.02.2006 Орджонікідзевською об`єднаною ДПІ, та оригінал паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_2 , заповненого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.12.2005, в якому було видалено другий аркуш, а на його місце наклеєно аркуш з іншого паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_3 , та видалено сьомий та восьмий аркуші, а на їх місце наклеєно аркуш з іншого паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_4 . Зазначені дублікат картки фізичної особи-платника податків та оригінал паспорту громадянина України ОСОБА_5 став зберігати за місцем свого постійного проживання.
18 травня 2018, приблизно в 18.00-18.30 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на підроблення офіційного документу, який видавався територіальним підрозділом МВС України, що мав право видавати такі документи, і який відповідно до п.1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а також є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, власноруч вніс зміни до знайденого ним раніше оригіналу паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.12.2005 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме переклеїв на першій та вклеїв на третій його сторінках фотокартки з власними зображеннями, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами ПАТ «Ідея Банк» під приводом отримання кредиту.
21 травня 2018 року, приблизно в 13.00 годині, ОСОБА_5 прибув до Дніпровського відділення №2 ПАТ «Ідея Банк», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Січових Стрільців, буд.3-А, де маючи умисел на використання підробленого документу, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно в 16.30-16.40 годин, 21 травня 2018 року, надав працівнику Дніпровського відділення №2 ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_10 підроблений документ, а саме оригінал паспорту громадянина України серійний номер НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.12.2005 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав підроблений документ.
21 травня 2018 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_5 прибув до Дніпровського відділення №2 ПАТ «Ідея Банк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул.Січових Стрільців, буд.3-А, та маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи постійного джерела доходу, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, з метою заволодіння грошовими коштами в сумі 49 999 грн. 00 коп., що належать ПАТ «Ідея Банк», приблизно в 16.30-16.40 годин 21.05.2018 надав працівнику вказаного відділення банку завідомо підроблений документ, а саме оригінал паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на першій сторінці якого первинна фотокартка була видалена, а на її місце була вклеєна інша з зображенням ОСОБА_5 , та дублікат картки платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_1 , виданої 14.02.2006 Орджонікідзевською ОДПІ, чим викликав у працівника вищевказаного відділення банку неправдиве уявлення відносно об`єктивності та достовірності відомостей, відображених у вищевказаних документах та неправильне уявлення про особу позичальника, при цьому, повідомивши працівнику банку неправдиві відомості, на підставі яких було заповнено опитувальник клієнта - фізичної особи на отримання кредиту на суму 49 999 грн. 00 коп. та підписано кредитний договір № Z75/00401/003959738 на зазначену суму.
Однак, при проведенні перевірки наданих офіційних документів у працівника вказаного відділення банку виникли сумніви щодо їх достовірності, через що ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки злочинні дії були викриті співробітниками банку та в подальшому припинені працівниками правоохоронних органів.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_5 та призначити покарання: за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст. 70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покараннями, призначеними за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року та вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, не враховано положення ч. 3 ст. 68 КК України, якими передбачено, що за вчинення замаху на злочин покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини, та призначено покарання, яке цей строк перевищує.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у вироку та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу).
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено максимальне суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а отже розмір покарання за вчинення замаху на цей злочин не може перевищувати 2 років позбавлення волі.
Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України з урахуванням вимог ст. 68 КК України, визначивши остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та попередніми вироками, що відповідатиме положенням ч.4 ст.70 КК Україні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком з покараннями, призначеними за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року та вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4