Справа № 171/1449/18
В И Р О К
Іменем України
01 лютого 2019 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000636 від 07.06.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

26 травня 2018 року о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходився біля фонтану, котрий розташований на території залізничного вокзалу станції Апостолове за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове, Привокзальна площа, 1, де також в цей час знаходився ОСОБА_4 . В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході сварки у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці, наніс три удари кулаком правої руки в область грудної клітки зліва та лівої ключиці ОСОБА_4 , в результаті чого останній впав на землю.
Після того як ОСОБА_4 підвівся, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс один удар правою ногою взутою у взуття в область лівої сторони живота ОСОБА_4 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синець на передній поверхні грудної клітки ліворуч у верхній її третині з розповсюдженням на місце проекції лівої ключиці; синець на лівій бічній поверхні черевної стінки, у нижній її третині з саднами на його тлі, перелом лівої ключиці зі зміщенням кісткових уламків. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці за своїм характером має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав частково, пояснив, що дійсно в кінці травня 2018 року приблизно о 01.00 годині він знаходився на залізничному вокзалі м. Апостолове, зустрів раніше знайомих ОСОБА_8 , його дружину ОСОБА_9 , її подругу, між ним з ОСОБА_10 виник конфлікт з того приводу, що він у ОСОБА_8 взяв колись у борг 200 гривень та досі не віддав. В ході сварки він наніс один удар правою рукою в область лівого плеча ОСОБА_11 , удар наносив долонею, від його дій потерпілий впав на бік, потім встав, після цього він поїхав додому, щоб взяти гроші та повернути борг. Повернувшись знов зустрів ОСОБА_8 , який керував автомобілем, він віддав йому гроші, потерпілий почувався нормально, зі слів інших йому відомо, що в той вечір потерпілий продовжив їздити автомобілем, а тому вважає, що від його дій не могло виникнути перелому. Він намагався примиритись з потерпілим, однак потерпілий не погоджується. Цивільний позов він не визнав в частині заподіяної майнової шкоди на суму 1490 грн., оскільки вказана понесена шкода не підтверджена доказами, а в частині моральної шкоди вважав завищеним розмір заподіяної шкоди, просив вирішувати на розсуд суду.
Суд, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні та підтверджується, наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що він 26.05.2018 року приблизно о 01.00 годині приїхав до залізничного вокзалу ст. Апостолове, з ним були ОСОБА_12 , її подруга ОСОБА_13 . Приблизно через декілька хвилин він пішов до свого автомобіля за стільцями і в цей час побачив, як на своєму автомобілі під`їхав ОСОБА_14 та пішов в бік фонтану де вже знаходились ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Коли він взяв два стільця та почав йти то побачив, що ОСОБА_14 свариться із ОСОБА_16 відразу підійшов до них та запитав що трапилось, але ОСОБА_14 продовжував лаятись на неї, після чого він її штовхнув внаслідок чого вона впала на землю, а йому наніс удар кулаком правої руки в область лівого плеча, внаслідок чого він впав на землю, відразу піднявся, але ОСОБА_14 наніс йому відразу ще один удар кулаком правої руки в область обличчя в область носу, він знову впав, але відразу піднявся. ОСОБА_14 наніс два удари кулаком правої руки в область лівого плеча внаслідок чого він впав, але знову піднявся, коли встав на ноги, ОСОБА_14 наніс йому один удар правою ногою взутою у взуття в область нижньої лівої частини тулубу внаслідок чого він впав на землю, дівчата просили його заспокоїтися. Після чого ОСОБА_14 поїхав у невідомому напрямку. Цивільний позов потерпілий підтримує в повному обсязі, просить стягнути на його користь матеріальну шкоду на суму 1490 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий її чоловік, обвинуваченого знала добре, він їхній кум, неприязних стосунків не мала. В травні 2018 року вона з чоловіком та подругою ОСОБА_13 були на привокзальній площі, чоловік пішов за стільцями, в цей час під`їхав ОСОБА_6 , почав створювати конфлікт, потім підійшов чоловік, зробив зауваження, після чого ОСОБА_6 наніс удари в область плеча потерпілого від чого він впав, коли піднімався, обвинувачений знову наносив удари, на зауваження не реагував, потім поїхав. Чоловіку ставало погано, тому вони викликали швидку допомогу, чоловіка забрали в лікарню з вокзалу. Машину вона забрала наступного дня.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердила, що перебувала в травні 2018 року разом з ОСОБА_17 та її чоловіком ОСОБА_4 на привокзальній площі, ОСОБА_19 пішов за стільцями, в цей час під`їхав ОСОБА_6 , почав створювати конфлікт, потім підійшов ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_6 наніс удари в область плеча потерпілого від чого він впав, на їх зауваження ОСОБА_6 не реагував, потім вона поїхала, що відбувалось далі їй не відомо.
З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.06.2018 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів та повідомив, що 26.05.18 року близько однії години ночі його побив ОСОБА_20 (а.с.7).

Висновком судово-медичної експертизи № 195/117-Е20 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , встановлено, що при судово-медичній експертизі виявлено наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: синець на передній поверхні грудної клітки ліворуч у верхній її третині з розповсюдженням на місце проекції лівої ключиці; синець на лівій бічній поверхні черевної стінки, у нижній її третині з саднами на його тлі; перелом лівої ключиці зі зміщенням кісткових уламків; які виникли від дії тупого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів (а.с. 18-19 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 10 хв., закінченої о 10 год. 40 хв. в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_4 , відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення 26.05.2018 року, приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_17 та її подруги ОСОБА_18 , приїхали на залізничний вокзал, який розташований на пероні станції Апостолове, де саме пішли до фонтану. Там вони зустріли свого кума ОСОБА_21 , через деякий час у останніх виникла сварка, внаслідок чого ОСОБА_14 почав наносити удари по ОСОБА_4 , а саме: один удар кулаком правої руки в ліве плече ОСОБА_4 внаслідок чого він впав, піднявшись ОСОБА_14 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 після чого він впав, після чого піднявся, а ОСОБА_14 знову завдав два удари кулаком правої руки в область лівого плеча, внаслідок чого ОСОБА_4 впав, але знову піднявся, потім ОСОБА_14 завдав один удар правою ногою в область нижньої частини тулуба ОСОБА_4 після чого перестав наносити удари, до протоколу додана фототаблиця (а.с. 22-24- матеріали КП).
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 117/119 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , встановлено, що при порівнянні даних отриманих при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 , 1983 року народження з даними отриманими в ході проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 , не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень продемонстровані ним в ході проведення слідчого (а.с. 31-32 матеріали КП).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 06.07.2018 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 00 хв., закінченої о 10 год. 40 хв. в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_6 , відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення 26.05.2018 року, а саме: ОСОБА_6 показав як він з ОСОБА_4 знаходилися обличчям один до одного та продемонстрував як він зробив поштовх своєю лівою рукою в праве плече ОСОБА_4 , після поштовху він та ОСОБА_4 впали на газон на якому будь яких сторонніх предметів не було, до протоколу додана фототаблиця (а.с. 50-55- матеріали КП).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 117/131 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , встановлено, що при порівнянні даних отриманих при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 , 1983 року народження з даними отриманими в ході проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень при механізмі та способі, які були продемонстровані ним в ході проведення слідчого (а.с. 58-59 матеріали КП).
Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення документи, висновки експерта, вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, захисника, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України знайшло своє підтвердження під час проведення судового слідства.
В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 26.05.2018 року за обставин, встановлених судом, ОСОБА_6 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_4 . Так, показання потерпілого є послідовними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показами свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , висновками експерта та документами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні.
У суду відсутні підстави вважати покази потерпілого та свідків недостовірними, оскільки будь-яких неприязних стосунків у них до обвинуваченого не було, що підтвердив сам обвинувачений. Ці покази потерпілого та свідків повністю узгоджуються між собою, а також з показами обвинуваченого в тій частині, що в кінці травня 2018 року приблизно о 01.00 годині він знаходився на залізничному вокзалі м. Апостолове, зустрів потерпілого та свідків, наносив удари потерпілому в область плеча. Тому ці покази суд вважає правдивими.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що він не наносив удари ногою, від його дій не могли настати наслідки у вигляді перелому суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого та свідків, не довіряти яким у суду немає підстав. Покази обвинуваченого в цій частині суд вважає обраним способом захисту своїх інтересів, на що він має право.
Таким чином, окрім часткового визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд кладе вищевказані докази в обґрунтування обвинувального вироку і визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_6 винним в у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, а тому достовірні і достатні та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року.
У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази: показання потерпілого, свідків, висновки експерта, узгоджені з документами, є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікувати дії ОСОБА_6 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вину визнав частково, раніше не судимий (а.с. 38- матеріали КП), до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на його адресу не надходило, (а.с. 37 - матеріали КП), не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.с. 35, 36 - матеріали КП), перебуває у шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей (а.с. 40, 41- матеріали КП).
Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Частиною 2 ст.65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, встановлені обставини по справі та думку потерпілого, враховуючи ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання з застосуванням при призначенні покарання обвинуваченому положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
При вирішенні цивільного позову пред`явленого потерпілим ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Однак потерпілим на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди не надано жодного доказу, визнання позову обвинуваченим не є беззаперечним, враховуючи, що причинний зв`язок між своїми діями та наслідками він оспорює, а тому суд вважає неможливим стягнення матеріальної шкоди за таких обставин.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру грошового відшкодування за завдані потерпілому моральні страждання суд, враховує характер вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, завданих неправомірними діями обвинуваченого в результаті яких потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, порушення нормальних життєвих зав`язків, що пов`язано з лікуванням потерпілого, тривалість немайнових втрат протягом лікування, ступінь вини обвинуваченого, враховує вимоги розумності та справедливості.
З урахуванням обставин зазначених вище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог потерпілого про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 91, 94, 127, 128, 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Покласти на ОСОБА_6 відповідно до положень ст.76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20000 грн.
В іншій частині позову відмовити.
На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому, захиснику.

Суддя -