Ухвала
28 лютого 2019 р.

м. Київ
справа № 675/2494/18

провадження № 51 909 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року,
встановив:
вироком Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду

м. Сегед від 21 серпня 2003 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 166 секція (1) btk та секція (2), підпункти a, b, f КК Угорщини до довічного позбавлення волі з умовним звільненням через 20 років.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року визнано та приведено у відповідність вирок Окружного суду округу Бекес

від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше, ніж через 20 років.
Ухвалою Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_4 змінено: виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину. Ухвалено визнати вирок Окружного суду округу Бекес від

21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_4 та привести цей вирок у відповідність з КК України (в редакції 2001 року), за яким визнано ОСОБА_4 засудженим за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. У решті постанову апеляційного суду залишено без зміни.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня

2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про порушення його права на захист при перегляді кримінальної справи щодо нього Верховним Судом України.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року апеляційну скаргу засудженого задоволено частково. Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали висновки суду, що на час розгляду його касаційної скарги (2007 рік) діяв КПК України в редакції 1960 року, тобто у діях суддів касаційного суду порушень ст. 412 КПК України в редакції 2012 року станом на 2007 рік не могло бути.

В решті ухвалу місцевого суду залишено без змін.
За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із судовим рішенням, ухваленим Хмельницьким апеляційним судом 10 січня 2019 року щодо нього, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції або винести ухвалу, якою встановити порушення його прав на захист при розгляді кримінальної справи у Верховному Суді України, а також скасувати ухвалу Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року та призначити новий розгляд у суді касаційної інстанції.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питання, пов`язаного з виконанням вироку, та постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України.

Частиною 6 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку. Касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону, а отже оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Такий висновок Суду відповідає п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (в частині правосуддя)» щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову в відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 січня

2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3