У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0011452 від 15 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 звернулась із клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0011452 від 15 грудня 2018 року, а саме на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 якої належить за ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Згідно ч. 2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Клопотання ОСОБА_2 про арешт майна подано з порушенням вимог ст. 171 КПК України, оскільки у клопотанні не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розміру позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Крім того, до матеріалів клопотання не долучено підтверджень звернення з позовною заявою до органу досудового розслідування або суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
клопотання ОСОБА_2 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0011452 від 15 грудня 2018 року повернути ОСОБА_2 для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1