ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/119/19

02 травня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , у плановому порядку пройшов медичний огляд позаштатною військово-лікарською комісією і згідно довідки ВЛК №25/25 від 01.07.2015 року визнаний придатним до військової служби, тобто військовозобов`язаним.

На виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 року №13-VIII, 08 липня 2015 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому по АДРЕСА_2 , отримав повістку на призов його по мобілізації на військову службу з зобов`язанням прибути у військовий комісаріат на 08 год. 00 хв. 09 липня 2015 року для вибуття у складі команди по призову на військову службу по мобілізації.

09.07.2015 року ОСОБА_4 прибув на відправку у військовий комісаріат, однак відмовився вибувати у складі команди по призову на військову службу по мобілізації, з метою ухилення від призову, чим порушив вимоги Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України, які виразились в ухиленні від призову за мобілізацією.

14 січня 2019 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000047 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 14 січня 2019 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 336 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, а саме ухилення від призову за мобілізацією, а тому його дії кваліфікує за ст. 336 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння в розкритті злочину та щире каяття.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 14 січня 2019 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст.336 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 14 січня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000047 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1