КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1290/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора відділу управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року, було частково задоволено клопотання прокурора відділу управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, а саме до 09 год. 05 хв. 23 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 288150 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду через не дослідження всіх суттєвих обставин, просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 3100115,98 грн.
Як вбачається з поданої прокурором апеляційної скарги, останній наголошує на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, прокурор погоджується із застосованим слідчим суддею до ОСОБА_8 запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою та вважає що застосування більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

Разом з тим в апеляційній скарзі прокурором порушується питання щодо застосованої, як альтернативний запобіжний захід, застави, розмір якої, на думку апелянта, не зможе в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , а тому його необхідно збільшити, визначивши в розмірі спричинених вчиненим кримінальним правопорушенням збитків, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного також вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам Конституції України та кримінального процесуального Закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою визначити для ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисник підозрюваного зазначає про те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею з порушенням норм кримінального процесуального закону України, без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якій не зазначено, якими саме доказами підтверджується висунута підозра, та взагалі відсутні докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_8 на будь-якій посаді та можливість зловживання останнім владою або службовим становищем.

Додатково сторона захисту наголошує на тому, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_8 інкримінується кримінальне правопорушення передбачене не ч. 2 ст. 364 КК України, а передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України, тобто пособництво, а тому навіть за умови доведення винуватості ОСОБА_8 у суді, йому не може бути призначене максимальне покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 364 КК України.
Також апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не наведено достатньо обґрунтувань своїх висновків щодо наявності підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки посилання слідчого судді на саму лише тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на думку захисника, не може бути безумовною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, та для припущення про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, захисник підозрюваного вказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 182 КПК України, оскільки слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі не врахував ні матеріальний стан, як самого підозрюваного, так і його рідних, ні стан здоров`я ОСОБА_8 , ні реальної відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки останнього, та безпідставно застосував виключний випадок та визначив завідомо непомірний для нього розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, а проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, доводи прокурора, який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу захисника вважає такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000074 від 20.01.2017 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 212, ч.ч. 1, 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у пособництві службовим особам слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи шляхом використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

23.01.2019 р. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня останньому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України.

25.01.2019 р. прокурор відділу управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України. за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснити незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

25.01.2019 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києвазадоволено клопотання прокурора та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, а саме до 09 год. 05 хв. 23 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 288150 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, прокурором зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, щодо відсутності обґрунтованої підозри, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання прокурора.

Обставини, які б унеможливлювали тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, в матеріалах судового провадження не містяться та стороною захисту не доведені.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Таким чином підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Крім того, слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, визначив останньому заставу саме у розмірі сто п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор та захисник просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційні скарги прокурора та захисника, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року, якою було частково задоволено клопотання прокурора відділу управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, а саме до 09 год. 05 хв. 23 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 288150 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят) грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4