ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/342/18 Головуючий І інстанції ОСОБА_1
Справа № 646/7416/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

власника майна - ОСОБА_7

представника власника майна - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна фізичної особи підприємця ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 16.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 191 КК України, -

в с т а н о в и л а :

05 листопада 2018 року старший слідчий другого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу 15/1 прокуратури Харківської області, звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000239 від 16.08.2018 на вилучені під час обшуку 31.10.2018 речі, документи та деревину: під час обшуку Артемівського лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство»; під час обшуку Студенецького лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство»; під час обшуку Червонооскілького лісництва ДП «Ізюмське лісове господарство»; під час обшуку ФОП ОСОБА_10 ; під час обшуку ФОП ОСОБА_7 ; під час обшуку Задонецького лісництва ДП «Зміївське лісове господарство».
В обґрунтування клопотання посилався на те, що вилучене в ході обшуку майно є доказом вчинення кримінальних правопорушень та є необхідним для проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій. Повернення вилученого майна, а також передання його на відповідальне зберігання, унеможливить виконання стороною обвинувачення покладених на неї функцій.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2018 року клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 16.08.2018, про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на вилучені під час обшуку 31.10.2018 речі, документи та деревину.
Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ФОП ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу в частині накладення арешту на документи та деревину, вилучені 31 жовтня 2018 року під час обшуку ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 14 товарно-транспортних накладних при перевезенні деревини автомобільним транспортом за період жовтня; 31 рахунок за період лютий-жовтень 2018 року; 45 накладних ФОП за період лютий-жовтень 2018 року; 1006 колод сосни різного діаметру. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в цій частині відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Арештоване слідчим суддею майно, не є доказом злочинів, передбачених статтями 191, 354 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, а отже деревина та інше майно вилучене під час обшуку не є знаряддям або предметом вчинення злочину та не містить на собі його сліди, у зв`язку з чим, не відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.
На момент розгляду клопотання про арешт майна, жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, а слідчим не проводилося жодних слідчих дій, які б давали підставу вважати арештоване майно предметом або знаряддям злочину.
Крім того, вважає, що слідчим суддею було порушено принцип розумності і співмірності обмеження права власності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя виходив з тих обставин, що вилучені 31.10.2018 під час розслідування даного кримінального провадження речі, а саме деревина, речі та документи, які були оглянуті, зокрема, описані у протоколах оглядів від 31.10.2018 та 01.11.2018, є речовими доказами у провадженні, та вважав за необхідне накласти арешт на майно.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000239 від 16.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 191 КК України.

31.10.2018 на підставі ухвал слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року були проведені обшуки у Артемівському, Студенецькому, Червонооскільському лісництвах ДП «Ізюмське лісове господарство», ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , Деревопереробному цеху ДП «Зміївське лісове господарство», Задонецькому лісництві ДП «Зміївське лісове господарство», ФОП ОСОБА_13 та вилучено майно, що зберегло на собі сліди злочинів.

Постановою старшого слідчого другого слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 01 листопада 2018 року майно, яке було вилучене в ході проведення обшуків 31 жовтня 2018 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000239 від 16 серпня 2018 року.

Судова колегія вважає, що вимоги клопотання слідчого про арешт майна на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

В матеріалах провадження відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказане майно.

Під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що серед майна, яке було вилучено у ФОП ОСОБА_7 є необроблена деревина, яка піддається псуванню у разі її необроблення відповідно до технологічних умов та зберігання у неналежних умовах.

До теперішнього часу слідчих дій стосовно вилученого у ФОП ОСОБА_7 майна не проводилось.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Виходячи із зазначених положень, апеляційний суд вважає за необхідне встановити строк арешту майна ФОП ОСОБА_7 .

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді в частині невизначення строку арешту майна з постановленням в цій частині нової ухвали, якою вважає за можливе встановити строк арешту до 27 грудня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна фізичної особи підприємця ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2018 року щодо накладення арешту на майно фізичної особи підприємця ОСОБА_7 скасувати в частині невизначення строку арешту цього майна та постановити в цій частині нову ухвалу, якою встановити строк арешту до 27 грудня 2018 року.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді