Справа № 473/5078/18
Номер провадження 1-кп/473/84/2019

УХВАЛА
Іменем України

"19" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7
законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника служби в справах дітей Вознесенської міської ради ОСОБА_10 ,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду м.Вознесенська клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луб`янка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, учня 9-А класу Вознесенської ЗОШ №5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
в діях якого вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002336, за ознаками діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння за наступних обставин.
04.12.2018 року приблизно о 13.05 год., неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шкільній перерві після уроку трудового навчання, який проходив у приміщенні Вознесенської ЗОШ №5, що розташована по вул. Матросова, 203, в м. Вознесенську Миколаївської області, спричинив сварку з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході сварки на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних пошкоджень, умисно наніс один удар правою рукою в область правої частини обличчя та один раз схопив потерпілого ОСОБА_4 рукою за шию та душив притискаючи до стіни, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в підщелепній ділянці зправа, який відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Факт вчинення ОСОБА_7 вказаного суспільно-небезпечного діяння підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Поясненнями ОСОБА_7 , який пояснив суду, що в школі він був на уроці трудового навчання, де були присутні учні 9-А та 9-Б класу. Між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_7 . Коли вони вийшли на перерву, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за шию, а ОСОБА_4 вдарив його по нозі. Тоді ОСОБА_7 також вдарив ОСОБА_4 по нозі, а потім вдарив потерпілого по голові правою рукою. Після чого відійшов від потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 04.12.2018 року на уроці трудового навчання між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт. На перерві ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за шию та притиснув його до стіни . Після чого ОСОБА_7 вдарив потерпілого ногою по нозі та рукою по голові. Про випадок, який стався ОСОБА_4 повідомив своєї матері.
Законний представник потерпілого ОСОБА_5 повідомила суду, що вона прийшла до школи за своєю меншою дитиною і в цей час до неї підійшов її старший син ОСОБА_4 та повідомив, що його побив ОСОБА_7 . Так як у сина були тілесні ушкодження вони звернулись до лікарні.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є бабусею та опікуном ОСОБА_7 . Виховує онука змалечку. Їй зателефонувала класний керівник і повідомила, що її онук побив в школі хлопця. Вона прийшла до школи і дізналась, що на уроці трудового навчання між хлопцями виник конфлікт. Її онук в той же день вибачився перед потерпілим.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінлаьне правопорушення від 05.12.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 в присутності своєї матері ОСОБА_5 повідомив, що 04.12.2018 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_7 під час конфлікту спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження.
Факт наявності у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а також їх механізм утворення та давність спричинення за зазначених обставин, підтверджується висновком експерта №480 від 10.12.2018 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлений крововилив в підщелепній ділянці зправа, який виник від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення крововиливу в час вказаний постраждалим 04.12.2018 року приблизно о 13.05. Дане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_7 , його законного представника, захисника, потерпілого, його законнього представника та представника, представника служби у справах дітей, думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_7 відповідно до ст.22 КК України не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність, але досягнув одинадцяти років.
Відповідно до п. 1,2 ч.2 ст.105 КК України, суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Оскільки при вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.125 КК України, спричинення ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, на момент скоєння вказаного умисного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 виповнилось повних 14 років, тобто він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене діяння, критично оцінює вчинене ним діяння, характеризується за місцем навчання посередньо, в зв`язку з чим до ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля шляхом заборони залишати місце свого проживання у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год.00 хв. наступного дня строком на 6 місяців, які є достатніми для перевиховання неповнолітнього.
Законним представником потерпілого ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 , яка є опікуном та законний представником неповнолітнього ОСОБА_7 про стягнення завданих злочином матеріальних збитків, а саме витрат на лікування та витрат на пальне для поїздки у м.Миколаєв в сумі 1940 грн.
Відповідно до положень ст.127 КПК України матеріальна шкода це шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.
Завдані ОСОБА_5 збитки у вигляді витрат на лікування її сина ОСОБА_4 підтверджені чеками та квітанціями на суму 950 грн., а саме витрат на магнітно-резонансу томографію, яка була проведена з метою обстеження стану здоров`я неповнолітнього, пов`язаного з спричиненням йому тілесних ушкоджень. Що ж стосується інших чеків та квитанцій наданих ОСОБА_5 на підтвердження того, що вона понесла витрати на лікування сина, то суд не може прийняти їх до уваги, так як згідно висновку експерта №480 від 10.12.2018 року у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження, які не потягли за собою розладу здоров`я. Цивільним позивачем не надано жодних доказів того, що неповнолітньому ОСОБА_4 призначалось лікування, яке пов`язано з отриманими тілесними ушкодженнями, а також відсутні дані, які б свідчили про необхідність проїзду неповнолітнього ОСОБА_4 та його матері на автомобілі в зв`язку з спричиненими ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями до м. Миколаєва. Звідси суд вважає, що збитки, завдані діями ОСОБА_7 , склали 950 грн. Неповнолітній ОСОБА_7 не має власного майна або доходу. Звідси, суд вважає, що даний позов, на підставі ст.1179 ЦК України, підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та ст.ст.22, 105 КК України, керіючись ст.ст. 498,500,501 КПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля шляхом заборони залишати місце свого проживання у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год.00 хв. наступного дня.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки завдані злочином в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1