Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене, в результаті проведеного обшуку, майно у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: папку фіолетового кольору з документами; папку червоного кольору з документами; паперову папку білого кольору з документами; мобільний телефон сірого кольору марки «SONY» модель «F 8332», який знаходиться у силіконовому чохлі; зарядний пристрій чорного кольору без маркування; флеш накопичувач марки «Apaser» модель «D33466» чорного кольору; флеш накопичувач марки «Apaser» модель «79» білого кольору; папку-конверт зеленого з білим кольорів фірми «Buromax», в середині якої містяться ID-картки та документи; прозорий файл, в середині якого знаходяться документи та паспорт громадянина України.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу. Просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи, невірну оцінку доказам і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки майно вилучене з її помешкання в незаконний спосіб, протиправно вона позбавлена можливості ним користуватись і розпоряджатись вже тривалий період. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Оскільки особа, інтересів якої стосується судове рішення, не була присутня при його проголошенні і розгляді цієї справи, про наявність ухвали слідчого судді від 22 жовтня 2018 року дізналась з постанови слідчого служби безпеки від 12 листопада 2018 року, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання першою її копії, тобто з 29 листопада 2018 року. Суд вважає за необхідне прийняти подану захисником цієї особи апеляційну скаргу до розгляду.
В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Служби безпеки України проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 199, ч.3 ст. 332 КК України.

27 вересня 2018 року у рамках зазначеного провадження, за результатами проведення обшуку житлового будинку вилучено майно ОСОБА_10 , яке 28 вересня 2018 року було визнано речовими доказами у справі.

Зазначені речі відповідають критеріям, вказаним в ст. 98 КПК України, а сам арешт майна накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, щодо запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у справі, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, суд враховує, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування арешту і порушення питання про повернення вилученого майна в порядку частини 2 статті 174 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність правових підстав для арешту майна не підтверджені матеріалами справи та суперечать таким, оскільки тимчасове позбавлення права власності ОСОБА_8 на вилучене майно було проведене в спосіб, передбачений КПК України.
Перевіривши доводи апелянта про порушення слідчим суддею суду першої інстанції строків розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд приходить висновку, що такий факт не може слугувати в цьому випадку безумовною підставою для скасування судового рішення з подальшим зняттям заборони розпоряджатись і використовувати його.
У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді