ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/31/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі :

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі - ОСОБА_5

З участю прокурора - ОСОБА_6

Адвоката - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000451 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :
Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок з усіма його складовими частинами (житловий будинок А, загальна площа 80,9 кв.м., житлова площа 56,8 кв.м.; сарай-літ.кухня Б; туалет В; огорожа № 1; водопровід № 2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню з підстав порушення вимог процесуального законодавства України. При цьому апелянт вказує на те, що у справі підозра їй не пред`явлена, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту даного майна, статус якого в даному провадженні не визначений. Крім того, апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна проводився без її участі, повідомлення про слухання даного провадження не відправлялося, а оскаржувану ухвалу вона отримала від слідчого 20.11.2018, апеляційну скаргу подано 23.11.2018, тому вважає строк на оскарження був пропущений з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, думку адвоката про задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так як, апелянт оскаржувану ухвалу отримала лише 20.11.2018 року, а подала апеляційну скаргу 23.11.2018, та оскільки клопотання про арешт майна розглядалось без її участі, жодних повідомлень про дату та час розгляду зазначеного клопотання не надходило, то можна вважати, що строк на оскарження пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину і хто ж фактично є його власником, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ. Слідчим суддею також було прийнято до уваги наявність правових підстав для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до постанови слідчого про визнання та долучення речових доказів від 08.11.2018 року, даний житловий будинок з усіма його складовими частинами (житловий будинок А, загальна площа 80,9 кв.м., житлова площа 56,8 кв.м.; сарай-літ.кухня Б; туалет В; огорожа № 1; водопровід № 2), розташований за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Лугова, 34, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000451 від 02.11.2018 року.
Крім того,є всі, передбачені кримінальним процесуальним законом, підстави для арешту вищевказаного майна з метою забезпечення запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, на яке просять накласти арешт, крім цього, майно зберегло на собі сліди злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту не врахував того факту, що у справі підозра їй не пред`явлена, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту даного майна, статус якого в даному провадженні не визначений, спростовуються тим, що даний житловий будинок з усіма його складовими частинами (житловий будинок А, загальна площа 80,9 кв.м., житлова площа 56,8 кв.м.; сарай-літ.кухня Б; туалет В; огорожа № 1; водопровід № 2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у справі, а тому є, передбачені Кримінально процесуальним законодавством, підстави для арешту вищезазначеного майна.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2018 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2018 року без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2