Дата документу 10.12.2018
Справа № 334/8392/18
Провадження № 1-кс/334/3434/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 07.11.2018 про закриття кримінального провадження,

встановив:
ОСОБА_6 звернулася зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 07.11.2018 про закриття кримінального провадження №0004882 від 07.11.2017 за ознаками злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на необґрунтованість висновків слідчого щодо відповідності вимогам ЦК України дій нотаріуса при прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також на невідповідність постанови вимогам КПК України, оскільки висновок про відсутність в діянні складу злочину не ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , її представник адвокат ОСОБА_7 підтримали скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав.

Слідчий, прокурор просили відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважають постанову законною і обґрунтованою.

Заслухавши учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи скарги знайшли своє часткове підтвердження, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового провадження заявник, потерпілий має право оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно матеріалів кримінального провадження, 07.11.2017 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 20.08.2017, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності державного нотаріуса ОСОБА_8 , правова кваліфікація ч.3 ст. 365 КК України.

В ході досудового розслідування слідчим була допитана потерпіла ОСОБА_5 , постановою слідчого від 23.11.2017 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч.3 ст. 365 КК України на ч.3 ст. 365-2 КК України, про що внесено відомості до ЄРДР, за клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів отримано копію спадкової справи, допитано свідка ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 07.11.2018 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В постанові слідчий посилається на встановлені згідно матеріалів спадкової справи обставини і пояснення і доводи потерпілої ОСОБА_5 про те, що нотаріус діяв всупереч вимогам ст. 1269 ЦК України, приймаючи заяву про вступ до права на спадщину від особи за дорученням. В обґрунтування постанови про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення слідчий посилається на положення ЦК України в редакції 1963 року та ст. 58 Конституції України, які регулюють спірні цивільно-правові відносини, на підставі яких приходить до висновку про відсутність в діях нотаріуса ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України.

Стаття 365-2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті передбачена відповідальність за зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, уповноваженою особою або службовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), або державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, державним виконавцем, приватним виконавцем з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Те саме діяння, вчинене стосовно неповнолітньої чи недієздатної особи, особи похилого віку або повторно, передбачає відповідальність за ч.2 ст. 365-2 КК України.

Згідно ч.3 ст. 365-2 КК України встановлена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 92, ч. 2 ст. 91 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, як це передбачено ч. 1 ст. 94 КПК України.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що всупереч наведеним вимогам КПК України слідчим неповно досліджено всі обставини, що мають значення для даного кримінального провадження за ст. 365-2 КК України, не надано оцінку всім зібраним у справі доказам в їх сукупності для прийняття процесуального рішення про закриття провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності. Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження таким вимогам в повній мірі не відповідає, належним чином не мотивована, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 07.11.2018 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 07.11.2018 про закриття кримінального провадження №0004882 від 07.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали об 11-00 год. 14.12.2018.

Суддя: ОСОБА_1