КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу директора ТОВ «Собі» - ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу координації діяльності підрозділів Державного бюро розслідувань у сфері протидії злочинності та контролю виконання управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідувань кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, а саме пісок річковий середньої та дрібної крупності загальною вагою 181 761 тонна, який перебуває на території земельної ділянки загальною площею 16, 7951 га (кадастровий номер :90:116:0053) розташованої по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва шляхом заборони користування та розпорядження ним.
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що з метою збереження речових доказів, необхідно задовольнити клопотання прокурора.

Не погоджуючись з таким рішенням, директор ТОВ «Собі» - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити в повному обсязі.

Щодо строку апеляційного оскарження, ОСОБА_5 зазначає, що ТОВ «Собі», яке є власником майна про призначення та розгляд справи не повідомлялось, в судовому засіданні представник товариства присутній не був. Розглядсправи та винесення ухвали здійснювалось без участі та присутності власника майна. Копія даної ухвали була отримана представником ТОВ «Собі» лише 05 березня 2019 року. І саме з даної дати у власника майна та його адвоката виникла можливість ознайомитись з нею та оскаржити в порядку визначеному КПК України.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу постановлену без належного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи та прийнятою з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

Зазначає, що ані в клопотанні прокурора, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, та що свідчить про те що пісок, який належить ТОВ «Собі» та перебуває на території земельної ділянки загальною площею 16,7951 га, розташованої по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва має відношення до кримінального провадження, а також яким чином вказане майно могло бути використано та набуто незаконним шляхом вчинення злочину під час розслідування статей 364 (зловживання владою або службовим становищем), 365 (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу), 240 (порушення правил охорони та використання надр загальнодержавного значення).

Відсутність таких відомостей, на думку ОСОБА_5 свідчить про відсутність доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Крім того, прокурором в клопотанні крім припущення не наведено жодного доказу, що наявні ризики і можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, управлінням організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 30 січня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000094, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПАТ «МОСТОБУД» (), в супереч ст.ст. 14, 16, 17,19 Кодексу України Про Надра, постанови КМУ № 615 від 30 травня 2011 року «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», постанови КМУ № 557 від 12 липня 2005 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», здійснюють видобуток корисних копалин, які належать територіальній громаді, з метою їх подальшої реалізації.
Постановою прокурора від 22 лютого 2019 року пісок річковий середньої та дрібної крупності загальною вагою 181 761 (сто вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят одна) тонна, який перебував на території земельної ділянки загальною площею 16, 7951 га (кадастровий номер :90:116:0053), розташованої по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва, визнано речовим доказом.

26 лютого 2019 року прокурор відділу координації діяльності підрозділів Державного бюро розслідувань у сфері протидії злочинності та контролю виконання управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідувань кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вищезгаданий пісок річковий шляхом заборони користування та розпорядження ним.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року зазначене клопотання було задоволено.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційних скарг колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000094, про накладення арешту на пісок річковий середньої та дрібної крупності загальною вагою 181 761 тонна, який перебуває на території земельної ділянки загальною площею 16, 7951 га (кадастровий номер :90:116:0053) розташованої по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене майно, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення.

Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештований пісок з великою вірогідністю може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 22 лютого 2019 року про визнання його речовим доказам (а.п.94-97). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст.170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «Собі», з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК

Що стосується доводів автора апеляційної скарги з приводу того, що прокурором не було доведемо наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наявність достатніх підстав вважати, що пісок, який належить ТОВ «Собі» відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки прокурором та органом досудового розслідування доведено необхідність арешту вищевказаного майна, що підтверджується матеріалами провадження.
Інші доводи на які посилається автор апеляційної скарги також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга директора ТОВ «Собі» - ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу координації діяльності підрозділів Державного бюро розслідувань у сфері протидії злочинності та контролю виконання управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань департаменту організації та процесуального керівництва досудовим розслідувань кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, а саме пісок річковий середньої та дрібної крупності загальною вагою 181 761 тонна, який перебуває на території земельної ділянки загальною площею 16, 7951 га (кадастровий номер :90:116:0053), розташованої по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва, шляхом заборони користування та розпорядження ним, - залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Собі» - ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/2106/2019 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1