КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/961/2018 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 000519 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

за участі: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік та на нього відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням день в середині лютого 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходились поблизу ділянки АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна з контейнера, що розміщений на подвір`ї вказаного домоволодіння та належить ОСОБА_11 , на що ОСОБА_7 дав свою згоду. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою між собою, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, через паркан проникли на територію домоволодіння, відігнули двері металевого контейнера та проникли до сховища, звідки таємно викрали належні ОСОБА_11 : електропилку «Boch», вартістю 1819 грн., дрель «Boch», вартістю 1149 грн., лобзик «Boch», вартістю 1699 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 4667 грн.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день в кінці лютого 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходились поблизу будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна з недобудованого офісного приміщення, що знаходиться в п`ятій секції вказаного будинку, на що ОСОБА_7 дав свою згоду. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою між собою, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, відчинили вхідні двері, пошкодивши замок, після чого проникли до офісного приміщення, де повторно таємно викрали дві батареї по сім секцій, вартістю 1340 грн. кожна та одну батарею з десяти секцій, вартістю 1914 грн., далі з місця вчинення злочину зникли, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 4594 грн.

Крім того, 09 березня 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходились поблизу будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна з недобудованого офісного приміщення, що знаходиться в п`ятій секції вказаного будинку, на що ОСОБА_7 дав свою згоду. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою між собою, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незачинені двері проникли до офісного приміщення, де повторно таємно викрали чуже майно, а саме батарею з двадцяти секцій, вартістю 3828 грн., яка належить ОСОБА_12 , далі з місця вчинення злочину зникли, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 3828 грн.

Крім того, 11 березня 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходились поблизу будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна з підвального приміщення вказаного будинку, на що ОСОБА_7 дав свою згоду. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою між собою, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, зламали замки на вхідних дверях до підвального приміщення та окремого приміщення, належного ОСОБА_13 , проникли всередину цього приміщення, звідки повторно таємно викрали велосипед марки «Ардіс», вартістю 1500 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 1500 грн.

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише вказав у чому ОСОБА_7 обвинувачувався органом досудового розслідування, отже вирок не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України та підлягає скасуванню як постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зазначених у ч. 1 ст. 412 КПК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційного прохання, заперечення захисника щодо доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційні скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються, отже не є предметом апеляційної перевірки відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і також не оспорюється в апеляційній скарзі прокурором.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України не виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, є безпідставними.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, попри певні недоліки стилю викладення, сформулював обвинувачення, визнане доведеним, яке відповідає обвинуваченню, пред`явленому стороною обвинувачення, при цьому з достатньою конкретизацією зазначив час, місце, мотив та спосіб вчинення, наслідки та інші обставини скоєння злочинів, навів у вироку на їх підтвердження докази, які безпосередньо дослідив у судовому засіданні з дотриманням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та якими обґрунтував висновок до доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що суд порушив вимоги ст. 374 КПК України при ухваленні вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4