Справа № 149/851/15-к
Провадження №11-кп/801/80/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої захисника ОСОБА_8 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у кримінальному провадженні № 0000274 від 22.04.2013 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Семки Хмільницького району Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня,

непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_10

представника потерпілого : ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2018 року, просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу , просив скасувати вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2018 року та закрити кримінальне провадженняу відповідності до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , просив скасувати вирок Хмільницького міськрайонного суду від 15.05.2018 року та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у межах санкції статті. Цивільний позов потерпілої задовольнити у повному обсязі.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2018 року визнано винним ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років. В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк затримання за підозрою у вчиненні злочину з 01.08.2011 року по 10.08.2011 року та враховано його відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання призначеного за ч. 1 ст. 119 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 6000 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 250000 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 3500 гривень понесених нею витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Вирішено долю речових доказів.

У вироку суду першої інстанції зазначено, що 26.03.2015 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт, у якому зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 30 липня 2011 року близько 03:00 години в селі Качанівка Хмільницького р-ну, на проїзній частині дороги біля магазину ПП Поперечної, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс один боковий удар кулаком правої руки по щелепі ОСОБА_12 , від якого останній з положення стоячи впав на площину асфальтного покриття дороги, вдарившись задньою частиною правої скронево-тім`яної ділянки голови, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, які згідно висновку експерта №107-К від 14.10.2011 року носять характер тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Умисні дії ОСОБА_7 кваліфікувалися за ч. 2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурор під час судового розгляду відповідно до статті 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та обсягу обвинувачення, змінив обвинувачення та надав суду обвинувальний акт від 12.02.2018 року, яким змінив пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України. Відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України, суд роз"яснив потерпілій ОСОБА_10 та її представнику їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред"явленому обсязі . Потерпіла ОСОБА_10 підтримала обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у раніше пред"явленому обсязі за кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 119 КК України за наступних обставин.

30 липня 2011 року близько 00:30 години в селі Качанівка Хмільницького району Вінницької області на проїзній частині дороги біля магазину ПП Поперечної, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, немаючи наміру позбавити життя ОСОБА_12 , проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг передбачити можливість падіння ОСОБА_12 і настання від цього суспільно небезпечних наслідків у вигляді його смерті, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки по обличчю, від якого останній з положення стоячи впав на площину асфальтового покриття дороги, вдарившись задньою частиною правої скронево-тім`яної ділянки голови, в результаті чого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепа в скроневій ділянці справа, судбурального, субарахноїдального крововиливів, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 87 від 15.08.2011 року смерть ОСОБА_12 настала від черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепа в скроневій ділянці справа, судбурального, субарахноідального крововиливів, які могли виникнути при падінні з висоти власного зросту і ударі об асфальтне покриття дороги. Між смертю і вище переліченими тілесними ушкодженями є прямий зв`язок. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 107-к від 14.10.2011 року черепно-мозкова травма у ОСОБА_12 утворилась внаслідок удару (співудару) задньою частиною скронево-тім`яної ділянки голови, що мало місце при падінні його з положення стоячи на площину асфальтового покриття дороги після надання його тілу прискорення ударом в обличчя кулаком.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки встановлено, що у ОСОБА_12 була бійка із ОСОБА_13 до нанесення удару ОСОБА_7 , отримані ОСОБА_12 тілесні ушкодження не розмежовані, не проведено додаткову судово-медичну експертизу, хоча попередні судово-медичні експертизи містять суперечливі висновки щодо того, яким чином при падінні чи внаслідок удару ОСОБА_12 отримав черепно-мозкову травму, лінійний перелом склепіння черепа в скроневій ділянці справа, судбуральний, субарахноідальний крововилив.
Стороною обвинувачення не доведено, що внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть, тому кримінальне провадження підлягає закриттю, цивільний позов залишенню без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги представника потерпілого захисника ОСОБА_8 , мотивовано тим, що, враховуючи механізм та спосіб отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 , показання судово-медичного експерта ОСОБА_14 висновок судово-медичної експертизи № 87 від 15.08.2011 року, висновок судово-медичної експертизи №107-к від 14.10.2018 року, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України .

Вислухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який вважає вирок законним, обгрунтованим , представника потерпілого захисника ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_10 , які просили задоволити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які просили задоволити їхні апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 26.03.2015 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000274 від 22.04.2013 року, за яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Під час судового розгляду прокурор відповідно ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та обсягу обвинувачення, змінив обвинувачення та надав суду обвинувальний акт від 12.02.2018 року, яким змінив обвинувачення пред`явлене ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України.
Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, врахував спосіб, кількість, характер локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного, потерпілого що передували події.
При цьому судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України оцінено докази з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Твердження у апеляційних скаргах захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.
Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст .119 КК України , ч.2 ст. 121 КК України не визнав, потерпілої ОСОБА_10 , свідків, які були безпосередньо допитані, врахував всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення.
Висновки суду мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви.
Так, судом перевірено та встановлено, що дійсно між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мала місце бійка, під час якої вони наносили один одному удари по голові та тулубу.
При цьому, як убачається з показів свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 після бійки до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_7 , який наніс цілеспрямований удар в обличчя, від якого ОСОБА_12 упав на спину.
Суд проаналізував покази обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків, навів мотиви, чому прийнято показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які узгоджуються між собою, з протоколами відтворення обстановки та обставин події від 18.09.2011 року за участю свідка ОСОБА_16 , згідно якого 00:00 години 29 липня 2011 року, коли він перебував біля магазину разом зі своїми товаришами, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . До друга ОСОБА_19 підійшов ОСОБА_20 і між ними виникла суперечка після якої ОСОБА_21 вдарив його в живіт та коли це побачив ОСОБА_22 то відштовхнув ОСОБА_23 від чого останній спиною вдарився об паркан. Після чого він, ОСОБА_22 та ОСОБА_19 вийшли на дорогу, а ОСОБА_21 почав ОСОБА_24 провокувати на бійку, але останній відмовився. Після чого ОСОБА_21 почав ображати ОСОБА_22 нецензурними словами та також провокувати його на бійку. Під час бійки він не бачив щоб ОСОБА_21 наносив удари ОСОБА_22 по обличчю, також ОСОБА_22 на землю не падав. Коли до них підійшов ОСОБА_25 то вони розборонили ОСОБА_22 та ОСОБА_26 . Після їх бійки, видимих тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_22 він не бачив, його обличчя роздивився, оскільки дана ділянка дороги добре освітлюється. Коли ОСОБА_21 та ОСОБА_27 заспокоїлись, то пожали один одному руки. Близько 00:30 години 30 липня 2011 року, коли він, ОСОБА_22 та ОСОБА_19 стояли навпроти вхідних дверей до магазину, до них зі сторони кафе-магазину "Вікторія" підійшов ОСОБА_28 . ОСОБА_28 підійшов до ОСОБА_22 та запитав його чи він дуже великий. В свою чергу ОСОБА_22 відповів, що ні та почав відходити та йти по асфальтному покритті дороги. Коли ОСОБА_22 зупинився, то ОСОБА_28 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю, а саме в район лівої щоки чи губи. Від отриманого удару ОСОБА_22 упав на асфальтне покриття дороги. Як впав ОСОБА_22 він не бачив, так як ОСОБА_28 своїм тілом закрив його, бачив тільки як лежав. Голова ОСОБА_22 знаходилась потиличною частиною до дороги, руки були розміщені вздовж тіла. Коли вони підійшли до ОСОБА_22 то той не міг говорити, але шевелив губами, очі були в нього відкриті. Чи було щось у ОСОБА_29 в руці під час нанесення удару ОСОБА_30 він не бачив, за участю свідка ОСОБА_15 від 24.09.2011 року, згідно якого 29 липня 2011 року близько 23:50 год., коли він перебував біля магазину, то до нього підійшов ОСОБА_21 та вдарив в живіт. Коли це побачив ОСОБА_27 , то відштовхнув від нього ОСОБА_31 , від чого останній вдарився тілом об кам`яний паркан. Після чого він та ОСОБА_27 вийшли на дорогу і за ними вийшов ОСОБА_21 , який почав його провокувати на бійку, але він відмовився. ОСОБА_21 почав провокувати ОСОБА_32 на бійку. В`ячеслав не хотів битись, але ОСОБА_26 почав його ображати нецензурними словами і ОСОБА_22 погодився з ним битись один на один. Коли вони бились, то ОСОБА_26 наніс пару ударів ОСОБА_22 по різним частинам тіла та один чи два рази по обличчю. В яку саме частину обличчя бив ОСОБА_26 він не пам`ятає. Від отриманих ударів, ОСОБА_22 на дорогу де відбувалась бійка, не падав. Так, як ОСОБА_22 в бійці переважав, вони вирішили їх розборонити. Розборонивши їх, у ОСОБА_22 на тілі він не бачив тілесних ушкоджень. Коли ОСОБА_22 помирився з ОСОБА_33 то останній кудись відійшов, а він, ОСОБА_27 та ОСОБА_34 стояли навпроти вхідних дверей до магазину. До них зі сторони кафе-магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 " підійшов ОСОБА_28 та запитав ОСОБА_35 : "Що, ти такий здоровий, то вдар мене". В`ячеслав відповів, що ні, після чого ОСОБА_36 вдарив ОСОБА_35 правою рукою по обличчю. Чи щось знаходилось в руці у ОСОБА_7 він не бачив. Поперечний вдарив кулаком правої руки та від отриманого удару ОСОБА_37 впав на асфальтне покриття дороги. Як він падав не бачив, так як його закривав ОСОБА_36 . Після того, як ОСОБА_37 впав на дорогу то сильно вдарився головою, так як він почув сильний тупий удар. Він відразу підбіг до ОСОБА_22 , який лежав на дорозі. В`ячеслав лежав на спині, а голова була розташована прямо. Момент падіння та якою частиною голови вдарився ОСОБА_22 він не бачив. В`ячеслав нічого не говорив, а лише лежав та не шевелився (а.п. 168-173, т.1), висновком експерта № 87 від 15.08.2011 року, згідно якого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепа в скроневій ділянці справа, субдурального, субарахноідального крововиливів. Між смертю і вище переліченими тілесними ушкодження є прямий причинний зв`язок. Закрита черепно-мозкова травма, перелом склепіння черепа в скроневій ділянці справа, субдуральний, субарахноїдальний крововиливи могли виникнути при падінні з висоти власного зросту і ударі об асфальтне покриття дороги (а.п.179-181, т.1), висновком № 107 к від 14.10.2011 року комплексної судово-медичної експертизи, згідно якої черепно-мозкова травма у ОСОБА_12 утворилась внаслідок удару (співудару) задньою частиною правої скронево-тім`яної ділянкою голови, що мало місце при падінні ОСОБА_12 з положення стоячи на площину асфальтованого покриття дороги, після надання його тілу прискорення ударом в обличчя кулаком, що відображено в матеріалах кримінальної справи (а.с. 75-77).

При цьому судом був допитаний експерт ОСОБА_14 , який пояснив , що він був у складі комісії, яка проводила судово- медичну експертизу № 107 к від 14.10.2011 року , та вказував, що закрита черепно-мозкова травма, яка була виявлена у померлого, могла виникнути при умові удару кулаком з послідуючим падінням Власюка та удару головою об асфальтне покриття. На запитання від чого виникла закрита черепно-мозкова травма, лінійний перелом склепіння черепа в скроневій ділянці справа, від удару кулаком в обличчя чи від удару головою при падінні, експерт роз"яснив, що вказані тілесні ушкодження виникли при падінні, якому передував удар кулаком в обличчя.

Таким чином, за наявності вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що вказівки у апеляційних скаргах захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , що смерть ОСОБА_12 могла настати в результаті тілесних ушкоджень, отриманих під час бійки з ОСОБА_38 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що висновок експертизи № 107-к від 14.10.2011 року не відповідає вимогам п.4.10 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року № 5, що в ході досудового слідства та судового розгляду не були усунуті сумніви внаслідок чого виникли у ОСОБА_12 тілесні ушкодження що спричинили смерть, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки суд першої інстанції, приймаючи даний висновок як доказ, перевірив відповідність його вимогам чинного законодавства, а також належним чином проаналізував у сукупності з іншими доказами.
Суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 94 КПК України, висновок експерта № 87 від 15.08.2011 року, № 107-к від 14.10.2011 року оцінив в сукупності з іншими доказами та навів достатні підстави спростування висновку експерта № 87/1 від 08.09.2011 року, належним чином умотивувавши.
Приймаючи до уваги п.26 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» , суд дійшов вірного висновку, що дії ОСОБА_7 слід розглядати як убивство через необережність за ч.1 ст. 119 КК України.
При цьому судом перевірено доводи потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_8 щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, проаналізовано їх.
Посилання у апеляційній скарзі представника потерпілого на показання експерта ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновки судово-медичних експертиз, як на доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України не спростовують висновки суду першої інстанції, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення належним чином обгрунтоване, яке повністю відповідає фактичним обставинам, встановлених під час судового розгляду.
Підстави для зміни чи скасування судового рішення, передбачені ст. 409КПК України відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг представника потерпілого захисника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 119 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно оригіналу: Суддя: