Справа № 640/8689/18
н/п 1-кс/640/4692/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000452 від 05.05.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

08.04.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 , у якому слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка в теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . З метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, в зв`язку із тим, що власники померли, слідчий просить розглянути дане клопотання без повідомлення власників майна.

На обгрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.05.2018 за фактами п`ятнадцяти епізодів шахрайських заволодінь квартирами в м. Харкові та замахів на такі заволодіння за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий зазначає, що 18.10.2018 невстановлені особи заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом підроблення договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 17.02.2006 від продавця ОСОБА_6 на покупця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нібито посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 , та реєстрації зазначеного договору 18.10.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. В подальшому вказана квартира була перереєстрована за договором купівлі-продажу № 1667 від 30.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 від ОСОБА_7 на ОСОБА_5

Слідчий вказує, що при житті квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В теперішній час володільцем квартири є ОСОБА_5 10.02.1989.

Таким чином, слідство вважає, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , здобуто злочинним шляхом, тобто, зазначена квартира є безпосереднім об`єктом протиправних кримінальних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою виключення можливості протиправно розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , оскільки її подальше відчуження унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, для виконання можливих рішень суду в частині забезпечення цивільного позову, повернення права власності на нерухомість законним володільцям, а також враховуючи те, що зазначена квартира є предметом злочину, який вчиняється, з метою збереження речового доказу, необхідно накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання. 08.04.2019 слідчий слідчого СУ ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що клопотання підтримує.

Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000452 від 05.05.2018 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що вищевказана квартира, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказана квартира може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набута кримінально протиправним шляхом.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 160794870, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 .

Тому квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику квартири АДРЕСА_1 , - ОСОБА_5 , відчуження вказаної квартири, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000452 від 05.05.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно (квартиру) АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони її відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1