АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/205/19 Справа № 700/404/17 Категорія: 459-467 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року, якою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст. 246 КК України, за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а :

Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2018 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирішено долю речових доказів.

25 травня 2018 року захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Лисянського районного суду Черкаської області із заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 01.02.2018 року, а справу направити на новий судовий розгляд.

У своїй заяві захисник вказує, що справа щодо ОСОБА_8 розглядалася у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки потерпіла сторона у справі (ДП «Лисянський лісгосп») відмовився від заявленого цивільного позову, а ОСОБА_8 визнав свою вину у повному обсязі. Вирок вступив в законну силу 05.03.2018 року.

06.04.2018 року до Лисянського районного суду Черкаської області від ДП «Лисянський лісгосп» надійшла заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У додатках до позову було надано належним чином завірену копію постанови від 25 квітня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 відносно тих самих дій, за якими його було притягнуто до кримінальної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 набрала чинності 04.05.2017 року.

Вказує, що під час розгляду кримінального провадження у суді йому, як захиснику ОСОБА_8 , не було відомо про притягнення підзахисного до адміністративної відповідальності, а про наявність такої постанови стало відомо лише 22.05.2018 року.

Зазначає, що відповідно до ст. 61 Конституції України забороняється двічі притягувати особу до юридичної відповідальності за одне і теж саме правопорушення.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року заяву захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 01.02.2017 р. залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суд не може розглядати докази, на які посилається заявник, як нововиявлені, оскільки ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності було притягнуто 25 квітня 2017 року, постанова набрала чинності 04 травня 2017 року. Тому ці дані йому були відомі на час судового розгляду при ухваленні вироку, і вони самі по собі не доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Крім того, відповідно до постанови від 25.04.2017 року ОСОБА_8 23.05.2018 року сплатив штраф у розмірі 85 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року, постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Указує, що судове рішення місцевого суду є необґрунтованим з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 24.04.2017 року ОСОБА_8 порізав дерева в посадці біля населеного пункту, де він проживає; 25.04.2017 року було внесено відомості до ЄРДР; 31.04.2017 року було винесено обвинувальний акт й скеровано його до суду; 01.02.2018 року винесено вирок Лисянського районного суду, який вступив в силу 05.03.2018 року відносно ОСОБА_8 ; 11.04.2018 року до Лисянського районного суду надійшов цивільний позов, в додатках до якого містилася постанова від 25.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 ; 23.05.2018 року ОСОБА_8 сплатив штраф передбачений у постанові; 23.05.2018 року захисником ОСОБА_7 було подано заяву про перегляд вироку відносно ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами.

Вказує, що нововиявленими обставинами в цій справі є те, що під час досудового розслідування, розгляду справи у суді, ухвалення вироку не було відомо про те, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.04.2017 року ОСОБА_8 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ті ж дії, за що його потім було засуджено у кримінальному судочинстві. А відповідно до ст. 61 Конституції України забороняється двічі притягувати особу до юридичної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення.

Тому стороною захисту, відразу після отримання з суду матеріалів цивільного позову, до яких було додано вказану вище постанову, було подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Під час розгляду цієї заяви 01.11.2018 року Лисянський районний суд необґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 було відомо про наявність постанови. Необґрунтованість рішення суду полягає в тому, що суд виніс рішення, не пославшись на жодний доказ.

Вказує, що ОСОБА_8 під час надання пояснень суду, стверджував, що про наявність постанови не знав. Прокурор у справі, дав пояснення, що ОСОБА_8 знав про наявність постанови, оскільки вона міститься в матеріалах кримінального провадження, але матеріали в суд не пред`явив.

Крім того таке твердження спростовується копією опису матеріалів кримінального провадження, які були надані на ознайомлення захиснику. В самій постанові немає жодної відмітки про вручення постанови ОСОБА_8 . Представник органу, який ухвалив постанову, також заперечував про ознайомлення та вручення ОСОБА_8 постанови. Натомість, на його думку, невручення постанови робить її недіючою.

Зазначає, що п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України визначено поняття нововиявлених обставин саме для суду на час судового розгляду, а не для учасників. Проте в оскаржуваній ухвалі не зазначено, чи знав суд про наявність постави про притягнення до адміністративної відповідальності, чи ні. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду вказано, що наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не доводить неправильність вироку, що належить переглянути. Проте таке твердження суду не відповідає нормам ст. 61 Конституції України.

Тому, виходячи з вище викладеного, апелянт вказує, що зазначену ухвалу Лисянського районного суду необхідно скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 були відсутні, однак письмово звернулися до суду з клопотанням розглянути справу без їх участі. Подану апеляційну скаргу підтримують.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги захисника, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідача, прокурора, вивчивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Колегія суддів вбачає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з позицією апелянта щодо безпідставності відхилення місцевим судом його доводів про те, що указана ним обставина є нововиявленою. Фактично місцевий суд відхилив цю обставину як нововиявлену, оскільки, на думку суду, про неї знав обвинувачений під час ухвалення щодо нього указаного вище вироку.

Однак, в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання суду на будь-які об`єктивні докази, якими така обізнаність підтверджується. Натомість сам обвинувачений стверджував протилежне.

За таких обставин позицію місцевого суду про невизнання факту наявності пізніше виявленого рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за те ж діяння, за яке вона була також притягнута й до кримінальної відповідальності, у якості нововиявленої не можна вважати обґрунтованою. Тому оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів позбавлена можливості самостійно оцінити суть вказаної захисником обставини та її вплив на аспекти необхідності перегляду за нововиявленими обставинами указаного вище вироку, оскільки з цього питання суд першої інстанції не зробив жодного висновку, тому фактично відсутній предмет апеляційного розгляду в цій частині.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає необхідним, скасувавши оскаржувану ухвалу, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції щодо заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, в ході якої місцевим судом має бути зроблений висновок про допустимість чи недопустимість існування указаної вище ситуації в контексті положень ст. 61 Конституції України, а також в контексті ст. 4 Протоколу № 7 до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод щодо правила «non bis in idem», у якості нововиявленої обставини.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. ст. 404, 407, 459-463, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року, якою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст. 246 КК України, за нововиявленими обставинами скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :