ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1059/18 Справа № 192/685/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який мешкав в АДРЕСА_2 , раніше судимого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 16 червня 2016 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176,-

встановила:

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року до покарання за цим вироком, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 10 жовтня 2018 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід державного бюджету 1 430 гривень 00 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він приблизно об 11 годині 00 хвилин 15 березня 2018 року, знаходячись в камері тимчасового тримання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України, яка розташована в м.Дніпро по вул. Надії Алексєєнко, буд.80, знайшов згорток, який розгорнув та побачив в ньому особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масами 0,0585 г та 0,0686 г, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Керуючись раптово виниклим умислом на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_7 вищевказаний наркотичний засіб помістив до кишені своєї куртки, чим почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 15 березня 2018 року прямуючи до Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, яка розташована по вул.Військове містечко, буд.37 в с.Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області для відбування покарання у виді позбавлення волі, перевіз на спецавтомобілі з собою згорток з наркотичним засобом опій ацетильований, масами 0,0585 г та 0, 0686 г, для власного вживання без мети збуту.

Приблизно о 14 годині 30 хвилин 15 березня 2018 року в ході проведення обшуку засуджених, які прибули до Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, на запитання про наявність при собі заборонених в обігу предметів та засобів, ОСОБА_7 видав згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, масами 0,0585 г 0,0686 г, загальною масою 0,1271 г, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, який він незаконно придбав, зберігав і перевозив при собі для особистого вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі:

- обвинувачений просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, в виді позбавлення волі на строк 6 місяців.

Вказує, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, вчинив злочин у період відбування покарання за злочин проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного щире каяття, яке судом віднесено до обставин, що помякшують покарання ОСОБА_7 , та відсутність обставин, що його обтяжують.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою, висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин у період відбування покарання, а тому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
За таких підстав доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що призначене йому судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та зміни вироку суду першої інстанції щодо нього, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4