Справа № 456/1679/19
Провадження № 1-кс/456/760/2019
УХВАЛА
слідчого судді

"07" травня 2019 р. Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_4 , погодженого з прокурором ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000514 від 04.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
В обґрунтування клопотання слідчий Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 покликається на те, що 03.05.2019 року в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій вона просить прийняти міри до невідомої особи чоловічої статі, який 03.05.2019 року близько 16:40 год., перебуваючи в приміщенні АТ КБ «Приват Банк», що в м. Стрий вул. Шевченка, 66, таємно, шляхом вільного доступу намагався викрасти два мобільні телефони, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі. 04.05.2019 року зареєстровано кримінальне провадження №0000514 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України. 03.05.2019 року гр. ОСОБА_7 добровільно видав два мобільні телефони: один - IPHONE 5S сірого кольору, імеі: НОМЕР_1 з чохлом пластмасовим синього кольору та сім-карткою мобільного оператора Lifecell НОМЕР_2 та інший SAMSUNGCALAXYJ7307 золотистого кольору, імеі 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , з чохлом пластмасовим світло рожевого кольору з сім-карткою мобільного оператора МТС НОМЕР_5 .
В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 , подане нею клопотання підтримала, просить задоволити, покликаючись на обставини, зазначені у ньому.
Прокурор підтримав клопотання і просить його задоволити.
Заінтересована особа ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання, вказала, що один з мобільних телефонів їй необхідний для службового користування.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 03.05.2019 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000514) /а.с. 3/.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.05.2019 року під час огляду виявлено та вилучено два мобільні телефони, а саме IPHONE 5S та SAMSUNGCALAXYJ7307, які опечатано в спецпакет № 3556337 /а.с. 7-9/.
Відповідно до постанови про визнання об`єкту речовим доказом слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 06.05.2019 року, два мобільні телефони: IPHONE 5S сірого кольору, імеі: НОМЕР_1 з чохлом пластмасовим синього кольору та сім-карткою мобільного оператора Lifecell НОМЕР_2 та SAMSUNGCALAXYJ7307 золотистого кольору, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , з чохлом пластмасовим світло рожевого кольору з сім-карткою мобільного оператора МТС НОМЕР_5 , які поміщено в спецпакет № 3556337 визнано речовими доказами та надано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жительці Львівської області, Сколівського району, с. Крушельниця, з метою збереження речових доказів /а.с. 4/.
Наведені обставини свідчать про те, що слідча, правомірно, у відповідності до закону, вилучила в ході огляду місця події два мобільні телефони, а саме IPHONE 5S та SAMSUNGCALAXYJ7307, які опечатано в спецпакет № 3556337, оскільки такі було вилучено з приводу вчинення злочинних дій відносно ОСОБА_6 та в подальшому, з дотриманням вимог КПК України, слідчою винесено постанову про визнання вказаних мобільних телефонів речовим доказом, що відповідає вимогам цього Кодексу.
Також у відповідності до вимог ч.6 ст.100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (Наказ від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125), слідча правомірно передала вказане майно на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 .
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають законні підстави для цього.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути: майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відтак, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, слідча ОСОБА_4 прийшла до помилкового висновку, що вилучене в ході проведення огляду місця події 03.05.2019 майно є тимчасово вилученим в розумінні ст.167 КПК України.
Крім того, як вбачається з клопотання про арешт майна, в ньому відсутня мета застосування такого арешту, передбаченого ч.2 ст.170 КПК України, відсутні будь-які дані, щонакладення такого арешту на вилучене майно в ході огляду місця події від 03.05.2019 сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на майно.Також, слідчою не доведено ризиків щодо можливості приховування майна, а саме по собі визнання органом досудового розслідування майна речовим доказом не є підставою для накладання арешту на майно з метою його збереження.
В судовому засіданні, слідчою ОСОБА_4 не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, слідчою жодним чином не доведено існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений.
Слід також зазначити, що виносячи постанову про визнання мобільних телефонів IPHONE 5S та SAMSUNGCALAXYJ7307 речовими доказами в кримінальному провадженні №№ 0000514 від 03.05.2019 та передача їх на відповідальне зберігання, слідчою фактично вирішено статус вказаних телефонів у даному кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на вказане майно, буде суперечити вимогам КПК України та прийнятому слідчим рішенню, оскільки фактично передавши майно на відповідальне зберігання, слідча повторно просить, окрім накладення арешту на вказане майно, передати його на відповідальне зберігання.
Слідчий суддя звертає увагу, що у даному випадку відсутні підстави для виконання слідчим вимог п.2 ч.1 ст.169 КПК України та повернення вказаного майна потерпілій, оскільки таке майно не є тимчасово вилученим майном, а його статус визначено слідчою шляхом винесення постанови про визнання його речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання.
Окрім цього, слідчий суддя враховує, що вилучене майно належить потерпілій, яка в силу закону вправі ним володіти та користуватися, і передача вказаного майна слідчою потерпілій на відповідальне зберігання, не унеможливлює проведення у кримінальному провадженні товарознавчої експертизи, на яку покликалися в судовому засіданні слідча та прокурор.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчої про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 170 КПК України, відсутні підстави для його накладення.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 167-169, 170-173, 309, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_4 , погодженого з прокурором ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000514 від 04.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали
виготовлено 08.05.2019