Справа № 128/230/17
Провадження №11-кп/801/200/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув в приміщенні суду, в порядку ч.4 ст.107 КПК України, у відсутність учасників провадження, без фіксування технічними засобами, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадяни України, освіта середня спеціальна, розлученого, непрацюючого, раніше судимого: 08.08.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.296, ст.75 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік, з іспитовим строком 1 рік.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2016 року та остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.
Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 4197 грн. 70 коп. майнової шкоди, 30000 грн. 00 коп. компенсації за спричинену моральну шкоду та 1313 грн. 00 коп. судових витрат за надання професійної правничої допомоги, а всього: 35510 грн. 70 коп.

в с т а н о в и в :

03.10.2016 року, о 16 год. 15 хв., ОСОБА_7 , керував автомобілем «Chery Carry», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким рухався по вулиці Д. Нечая в м. Вінниця, де поблизу будинку №166 зупинив автомобіль. На пасажирське сидіння спереду до вказаного автомобіля сіла його дружина - ОСОБА_8 , яка на той час йшла на зустріч з ним, за попередньою домовленістю, та під час зустрічі хотіла забрати в нього їх спільного сина - ОСОБА_9 , який перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля. ОСОБА_7 почав з`ясовувати стосунки з дружиною, оскільки остання на той час виявила намір розлучитись з чоловіком. ОСОБА_7 створив конфліктну ситуацію, в ході якої заблокував двері автомобіля та почав рухатись автомобілем в сторону с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області. Дорогою, ОСОБА_7 тягнув ОСОБА_8 рукою за волосся голови, тримаючи рукою за волосся умисно наносив удари її головою, а саме: обличчям останньої об поверхню панелі автомобіля, а також умисно наносив удари кулаком правої руки в область живота та в область спини. Доїхавши автомобілем до середини асфальтованої дороги, яка знаходиться між лісосмугою та полем в с. Майдан Чапельський, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_7 зупинив автомобіль та дав дружині можливість вийти з авто. Вийшовши з авто, ОСОБА_8 впала на грунтову поверхню поля. Підійшовши до дружини, ОСОБА_7 продовжив умисно наносити їй тілесні ушкодження, а саме: тягнув руками за волосся голови, піднімав її над землею та кидав її тілом об землю, умисно наносив удари кулаками обох рук в область живота, сідниць та спини, піднімав за ноги над поверхнею поля та ногами наносив удари в область спини. Після нанесення ударів дружині, ОСОБА_7 сів до автомобіля та поїхав в сторону м. Вінниця, залишивши ОСОБА_8 у вказаному місці. Вказаними вище діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: переломів поперечних відростків 2-4 поперекових хребців зправа без порушення функції спинного мозку, забою грудного та поперекового відділу хребта, які згідно висновку експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №1709 від 01.12.2016 року належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером спричинили тривалий розлад (понад 21 день) здоров`я; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, підшкірних крововиливів обличчя, лівого надбрів`я та волосистої частини голови, контузії середньої стадії лівого ока, які згідно вказаного вище висновку належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня); забою передньої черевної стінки, забою, підшкірної гематоми тилу правої кисті, які згідно вказаного вище висновку належать до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 просить змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції у зв`язку із неправильним визначенням сум, які підлягають стягненню із засудженого ОСОБА_7 . Зазначає, що суд при ухваленні вироку, не прийняв рішення по позову прокурора щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення в розмірі 6240 грн. 30 коп. В судовому засіданні суду першої інстанції даний позов оголошувався прокурором, з`ясовувалась думка обвинуваченого щодо визнання цього позову, що зафіксовано в журналі судового засідання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в умисному спричиненні тілесного ушкодження середньої тяжкості, ґрунтується на сукупності доказів, перевірених судом, і ніким не оспорюється.

Вірними є доводи апеляційної скарги прокурора про залишення без уваги позову прокурора, неврахування при винесенні вироку даних, що містяться у довідці медичного закладу, та не стягненні усіх понесених закладом витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов?язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 ст.1206 ЦК України передбачено, що лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" від 07.07.1995р. та п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Сума витрат, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на лікування ОСОБА_8 підтверджується довідкою МКЛ ШМД №2 В період з 03.10 по 25.10.2016 року за рахунок бюджетних коштів лікування становить 6240,30 грн. (а.с.9).

За таких обставин, сума, визначена закладом охорони здоров`я, в якому перебувала на лiкуваннi потерпiла, підлягає стягненню з ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні внаслідок неправильно застосованого закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 змінити у зв`язку із неправильним визначенням сум, які підлягають стягненню із засудженого.

Задовільнити позов прокурора стягнути із ОСОБА_7 на користь Вінницької міської ради (міського бюджету м. Вінниці) 6 240 (шість тисяч двісті сорок) гривень 30 (тридцять) копійок в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на лікування потерпілої ОСОБА_8 від кримінального правопорушення (отримувач УК у м. Вінниця/ м. Вінниці/24060300 , банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області МФО 802015, р/р 0002).

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом