490/3818/19 11.05.2019
н/п 1-кс/490/2831/2019
Справа № 490/3818/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000047 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2019 року підозрюваній:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Варва, Варвинського району, Чернігівської області, громадянки України, національність українка, з вищою освітою, заміжньої, раніше не судимої, працюючої директором Миколаївського міського центру зайнятості, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 слідчий ОСОБА_5
підозрювана ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
08 травня 2019 року старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні №0000047, відомості про яке 18.04.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваної, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 18.04.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суть якого полягає у наступному.

Згідно наказу Миколаївського обласного центру зайнятості №354-к від 01.10.2018, ОСОБА_3 , директора Заводського районного центру зайнятості, переведено на посаду директора Миколаївського міського центру зайнятості (далі Миколаївський МЦЗ) з 18.10.2018, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до наказу № 395-23 від 08.10.2018 Миколаївського обласного центру занятості (далі Миколаївський ОЦЗ) затверджено Положення про Миколаївський МЦЗ, згідно якого до повноважень директора Миколаївського МЦЗ належить забезпечення виконання Миколаївським МЦЗ та його філіями вимог Конституції та законів України, актів Президента України, наказів Міністерства соціальної політики України з питань, що належать до сфери діяльності державної служби зайнятості, рішень правління Фонду, інших нормативно-правових актів, керує діяльністю Миколаївського МЦЗ та його філіями, забезпечує виконання покладених на них завдань і функцій, цільове використання Фондів в межах затвердженого кошторису видатків, належне використання виділених у розпорядження Миколаївського МЦЗ майна та матеріальних цінностей, виконання наказів і доручень Голови Центрального апарату Служби та директора Миколаївського ОЦЗ. Приймає рішення щодо утворення та ліквідації філій Миколаївського МЦЗ у межах затвердженої директором Миколаївського ОЦЗ граничної чисельності за погодженням із Миколаївським ОЦЗ та Центральним апаратом Служби, затверджує положення про них.

Крім того, працівників Миколаївського МЦЗ призначає на посади та звільняє з посад директор Миколаївського ОЦЗ. Директор Миколаївського ОЦЗ вживає заходів заохочення та накладає стягнення на працівників Миколаївського МЦЗ.

Згідно до посадової інструкції директора Миколаївського МЦЗ, затвердженої директором Миколаївського ОЦЗ ОСОБА_7 від 18.10.2018, до функцій останнього входить здійснення керівництва Миколаївського МЦЗ, організація, координація та контроль діяльності щодо виконання покладених на Миколаївській МЦЗ завдань та функцій, згідно до п.5.1.11. надавати пропозиції директору Миколаївського ОЦЗ щодо заохочень (преміювання) і притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників Миколаївського МЦЗ.

Також, відповідно до Положення про Миколаївський МЦЗ, затвердженого наказом в.о. голови Державної служби зайнятості (центрального апарату) №66 від 08.06.2018 Миколаївський МЦЗ є не прибутковою державною установою, базовим центром зайнятості, який створюється, реорганізується, ліквідується за рішенням Голови Державної служби зайнятості центрального апарату, підпорядкований Миколаївському ОЦЗ.

Таким чином, ОСОБА_3 обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та є службовою особою, передбаченою приміткою 1 до ст. 364 КК України.
Згідно Наказу Миколаївського МЦЗ № 355-к від 01.10.2018 ОСОБА_8 , заступника директора начальника відділу надання соціальних послуг Корабельного РЦЗ, з 19.10.2018 переведено на посаду заступника начальника відділу сприяння зайнятості у Корабельному районі Миколаївського МЦЗ, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

01.03.2019 директор Миколаївського МЦЗ ОСОБА_3 , діючи умисно переслідуючи корисливий мотив, шляхом використання влади та свого службового становища, всупереч інтересам служби, діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Миколаївського ОЦЗ, видала наказ №13, яким збільшила надбавку до заробітної плати ОСОБА_8 з 15% до 40%.

В період з 03.04.2019 по 12.04.2019, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , діючи у змові з невстановленими службовими особами Миколаївського ОЦЗ, переслідуючи злочинний намір, направлений на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, висловила вимогу про передачу їй щомісячно грошових коштів після нарахування повної заробітної плати за не вжиття заходів стосовно неї дисциплінарного впливу, нарахування щомісячної премії та не створення штучних перешкод в її професійній діяльності.

ОСОБА_3 запевнила, що буде забезпечувати нарахування заробітної платні ОСОБА_8 більшої, ніж та має отримати за рахунок премії та надбавок. У разі відмови ОСОБА_8 виконувати протиправну вимогу ОСОБА_3 , вона використовуючи своє службове становище, буде діяти всупереч інтересам служби, максимально позбавить ОСОБА_8 премії та надбавок, а також створить штучні перешкоди в її професійній діяльності.

Так, ОСОБА_8 усвідомлюючи значущість займаної ОСОБА_3 посади та можливості створити перешкоди в її професійній діяльності, в тому числі через штучно створені останньою перешкоди, з метою уникнення негативних наслідків для себе, розуміючи протиправний характер дій ОСОБА_3 , 16.04.2019 звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів.

03.05.2019 о 13 год. 17 хв. діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом використання влади та свого службового становища, всупереч інтересам служби, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Миколаївського ОЦЗ, використовуючи мобільний зв`язок оголосила своїй підлеглій ОСОБА_8 протиправну вимогу передати їй неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1268 гривень, а саме, різницю між її реальною заробітною платою та тієї заробітною платою, яку було перераховано за квітень 2019 року, яку необхідно надати їй особисто у понеділок 06.05.2019.

Крім цього, 03.05.2019 ОСОБА_8 враховуючи займану посаду керівника, отримала інформування з Миколаївського ОЦЗ про проведення 06.05.2019 наради обласної служби зайнятості «Про підсумки роботи Миколаївської обласної служби зайнятості за січень-квітень 2019 року та визначення пріоритетних завдань у 2019 році» з обов`язковим прибуттям до Миколаївського ОЦЗ.

06.05.2019 приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_8 прибула до Миколаївського ОЦЗ, де відбувалась нарада. В зазначену дату по закінченню наради, перебуваючи у приміщенні Миколаївського ОЦЗ, ОСОБА_8 зустріла ОСОБА_3 , з якою пройшла до її службового кабінету, де остання переслідуючи корисливий мотив на отримання неправомірної вигоди, наказала ОСОБА_8 зачекати біля дверей.

При цьому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на схилення ОСОБА_8 до виконання її протиправних вимог, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Миколаївського ОЦЗ, перебуваючи у службовому приміщені Миколаївського МЦЗ, а саме у кабінеті свого заступника наголосила останній, про передачу їй раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 1268 гривень, що є завищеною надбавкою до заробітної платні ОСОБА_8 за квітень 2019 року. А саме ОСОБА_3 суму неправомірної вигоди у розмірі 1268 грн., рукописним шляхом зазначила на аркуші паперу для нотаток, який у подальшому був вилучений в ході проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_3

06.05.2019 приблизно о 17:20 годині, ОСОБА_8 діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в приміщенні службового кабінету заступника директора Миколаївського міського центру зайнятості, за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68, виконуючи незаконну вимогу ОСОБА_3 , передала їй, а остання одержала неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1268 гривень, що є завищеною надбавкою до заробітної платні ОСОБА_8 за квітень 2019 року, за не вжиття заходів стосовно неї дисциплінарного впливу, нарахування щомісячної премії та не створення штучних перешкод в її професійній діяльності.

Після одержання вказаної суми неправомірної вигоди, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_8 , що вона як директор Миколаївського МЦЗ не планує звільнення останньої.

06.05.2019 в ході проведення обшуку у службовому кабінеті директора Миколаївського міського центру зайнятості ОСОБА_3 виявлено та вилучено одержану нею неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 1268 гривень.

За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у одержанні службовою особою неправомірної вигоди, для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

06.05.2019 ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 07.05.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: заявою ОСОБА_8 від 16.04.2019 про вчинення кримінального правопорушення у відношенні останньої, а саме вимагання неправомірної вигоди начальником Миколаївського міського центру зайнятості ОСОБА_3 за не вжиття заходів стосовно неї дисциплінарного впливу, нарахування щомісячної премії та не створення штучних перешкод в моїй професійній діяльності; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , яка надає покази щодо фактів вимагання від неї грошових коштів ОСОБА_3 в якості неправомірної вигоди за не вжиття заходів стосовно неї дисциплінарного впливу, нарахування щомісячної премії та не створення штучних перешкод в моїй професійній діяльності; протоколом огляду грошових коштів та їх ідентифікацією від 03.05.2019 добровільно наданих ОСОБА_8 у сумі 1268 грн. Після чого, вказані кошти вручені ОСОБА_8 для подальшого їх використання у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; відповіддю на доручення відділу ВБКОЗ УСБ України про причетність до вчинення вказаного злочину ОСОБА_3 ; протоколом обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_3 від 06.05.2019, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1268 грн., які ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 в якості неправомірної вигоди та рукописні чорнові записи із зазначенням суми неправомірної вигоди; протоколом обшуку у службовому кабінеті заступника директора Миколаївського обласного центру зайнятості ОСОБА_9 від 06.05.2019, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 5300 грн., які перебували у паперовому конверті із зазначенням прізвищ керівників відділів центрів зайнятості та сум грошових коштів, які остання з припущень органу досудового розслідування та матеріалів НСРД, отримала від ОСОБА_3 , а та у свою чергу від начальників центрів зайнятості; постановами про визнання речовими доказами вилучених вищезазначених грошових коштів та чорнових записів ОСОБА_3 від 07.05.2019; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, прокурор просить застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено той ризик, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, разом із цим не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам як незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, заміжня, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваної не зменшують наявних ризиків. Встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про її міцні соціальні зв`язки, і застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000047 - залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло з 19 год. 00 хв. по 24 год. 00 хв., з 00 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці до 08 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 на строк до 08 липня 2019 року обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;
Підозрювану ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання до 19 год. 00 хв.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у порядок та строки передбачені КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1