ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/320/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №640/3206/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
власника майна - ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000613 від 10.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000613 від 10.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT VARIANT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Литовської республіки), зеленого кольору номер кузова НОМЕР_2 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , зареєстрованого на організацію II AUTOPRUT- шляхом заборони користування, володіння, розпорядження вказаним майном та його відчуження у будь-який спосіб.

Місцем зберігання вказаного автомобіля визначено спецмайданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 долучено до матеріалів кримінального провадження №0000613 від 10.02.2019.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в задоволенні клопотання в частині поміщення автомобілю на зберігання на штрафмайданчику ДП «Інформ ресурси» відмовити.

В обґрунтування зазначив, що не заперечували проти арешту автомобіля, але зазначали, що ДП «Інформ ресурс» не приймає автомобілі, оскільки майданчик переповнений та відсутні належні умови зберігання і відсутній договір на надання відповідних послуг з боку відповідних підрозділів поліції та ДП «Інформ ресурси». При цьому зобов`язувались надати автомобіль на першу вимогу органу досудового розслідування. Проте вказані доводи не були прийняті до уваги слідчим суддею.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його адвоката, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Київського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000613 від 10.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України за повідомленням оператора «102» від 09.02.2019 року стосовно того, що за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111 А, виявлено автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT VARIANT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору номер кузова НОМЕР_2 , в якому знищений частково номер двигуна.

11.02.2019 року старший слідчий СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт вказаного автомобіля. В обґрунтування зазначив, що вилучене майно необхідне для встановлення фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судової автомеханічної експертизи, а також враховуючи, що вилучені: автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT VARIANT 2006 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , зареєстрованого на організацію II AUTOPRUT зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 09.02.2019 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111А. Для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, пересування, передачі вказаного майна, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року вказане клопотання старшого слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT VARIANT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Литовської республіки), зеленого кольору номер кузова НОМЕР_2 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , зареєстрованого на організацію II AUTOPRUТ.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучений, під час огляду місця події автомобіль підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Також судова колегія враховує, що власник або користувач, у якого майно було вилучене, має змогу звернутися до слідчого з клопотанням про зміну місця знаходження майна у разі наявності для цього підстав. Посилання в апеляційній скарзі на відсутність договору з відповідним підрозділом поліції та ДП «Інформ ресурс» не свідчить про необґрунтованість ухвали слідчого судді. Надані відомості належним чином не підтверджують відсутність договорів та неможливість зберігання вказаного в ухвалі транспортного засобу на майданчику ДП МВС України «Інформ ресури».

Щодо вимог апеляційної скарги стосовно передачі арештованого автомобіля володільцю для відповідального зберігання, то відповідно пункту 20 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 437 від 13.07.2016 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді