Справа № 761/3128/19
Провадження № 1-кс/761/2575/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00000081 від 18.03.2014, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море», про скасування арешту з майна, а саме: корпусу №1 туристично-оздоровчого комплексу готель «Круїз» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, буд 17.
Клопотання обгрунтовано тим, що 23 липня 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України ОСОБА_5 та накладено арешт на нерухоме майно, зокрема: корпус №1 туристично-оздоровчого комплексу готель «Круїз» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, буд 17. Також адвокат зазначив, що майно, на яке накладено арешт, жодним чином не стосується обставин, що вказані слідчим у клопотанні про арешт майна, воно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи таким, що зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Зазначена ухвала мотивована тим, що в рамках розслідування кримінального правопорушення № 0000081 згадані об`єкти нерухомості були визнані речовими доказами як такі, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є нібито об`єктами злочинних дій по кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 219 КК України.
Разом з тим, заявник у скарзі зазначає, що у вказаній ухвалі не зазначено, які саме матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, послугували підставою для розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину.
Товариство ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, власникам та/або уповноваженим особам товариства про підозру у вчиненні будь-якого злочину не повідомлялося, тобто жодна службова особа ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» кримінальному провадженні не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, вони не перебувають в жодному процесуальному статусі та не вчиняли будь-яких дій, що мають ознаки кримінального правопорушення.
Крім того, через накладення арешту на, визначене майно понесло значні збитки, а держава недоотримала податків від запланованих законних фінансово-господарських операції. В разі залишення арешту, товариство буде продовжувати нести збитки та недотримувати запланований прибуток і, відповідно, не зможе сплачувати передбачені законодавством податки, що негативно позначиться не тільки на роботі самого товариства, а і на наповненні державного бюджету України.
У зв`язку з цим, підстав для подальшого обмеження права володіння майном немає.
Представник власника майна у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дійшов висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбачсіюго ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 219 КК України.
23 липня 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. накладено арешт на нерухоме майно, зокрема: корпус №1 туристично-оздоровчого комплексу готель «Круїз» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, буд 17.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається у випадках, зокрема, якщо слідчий або прокурор не доведуть, що може бути виконане завдання, для виконання якого вказані особи звертаються з відповідним клопотанням.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.
При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Підставою для прийняття такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини, зокрема, що корпус №1 туристично-оздоровчого комплексу готель «Круїз» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, буд 17 є безпосереднім об`єктом кримінально-протиправних дій, визнаний речовим доказом, тобто таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.
Вказаний арешт на майно накладався, оскільки вони відповідали критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року вбачається, що дане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, а додані до клопотання матеріали містили достатньо даних щодо необхідності арешту вказаного майна. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини,на які посилається адвокат, який діє в інтересах ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море», в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.
На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море», про скасування арешту з майна, а саме: нежитлових приміщень третього поверху за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська 59, прим. 301 та торгівельно-допоміжної прибудови за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська 59-А у кримінальному провадженні №00000081 від 18 березня 2014 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1