Номер провадження: 11-сс/813/352/19
Номер справи місцевого суду: 521/2780/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року в кримінальному провадженні №0000030 від 14.02.2019 року,-

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000030 від 14.02.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 16 квітня 2019 року, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білене, Балтського району, Одеської області, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді директора Навчально-наукового інституту фізичної культури, спорту та реабілітації Південноукраїнського Національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000030 від 14.02.2019 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за наступних обставин.

14.02.2019 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4, вимагав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду, а 15.02.2019 року, о 16 годині 20 хвилин, знаходячись біля приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 14а, отримав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 900 доларів США.
За даним фактом 14.02.2019 року до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0000030.
15.02.2019 року, о 18:06 год., ОСОБА_10 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
16.02.2019 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор мотивує апеляційну скаргу тим, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання існуючим ризикам не може бути здійснене застосуванням до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційній суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_10 слідчий суддя правильно встановив, що досліджені в судовому засіданні докази сторони захисту та обвинувачення, які стосуються обґрунтованої підозри, а саме: заяви ОСОБА_11 ; протокол огляду місця події; протоколи допиту свідків; протокол затримання особи; допит свідків у судовому засіданні та пояснення підозрюваного свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_10 міг вчинити інкримінований йому злочин.
Метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_10 є: запобігання спробам незаконно впливати на свідків; знищення, переховування або спотворення речей та документів: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - саме вказані ризики були доведені прокурором в судовому засіданні.
Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення, яке висунуте підозрюваному є підставою для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою та належним чином не обґрунтованою.

Апеляційний суд також враховує той факт, що прокурор не надав апеляційному суду доказів існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не забезпечує виконання ним обов`язків та більш того повідомив, що з дня обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим та прокурором не встановлено фактів порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків. Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необґрунтованими.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року про обрання в кримінальному провадженні №0000030 від 14.02.2019 року підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4