Провадження № 1-кп/638/697/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №80005868 від 06.12.2017 року у відношенні ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 347 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005868 від 06.12.2017 року, затверджений прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_5 27.12.2018 року, ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у посяганні на життя працівника правоохоронного органу (ч.2 ст.28 ст.348 КК України); незаконне поводження з бойовими припасами ( ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України), та умисне пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу, вчинене шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб ( ч.2 ст.28 ч.2 ст. 347 КК України).

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про призначення кримінального провадження до розгляду. Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора та наполягали на розгляді справи судом присяжних.

Адвокат ОСОБА_7 просив залучити до участі у справі в якості потерпілого власника автомобіля «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 та прийняти до розгляду його цивільній позов, після чого вважав за можливе призначити кримінальне провадження до розгляду.

Суд, вислухавши доводи учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005868 від 06.12.2017 року, приходить до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України..

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з пунктами 5 та 7 частини 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення, як зазначено в п.13 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, в тому числі, кваліфікуючих ознак.

Під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0005868 від 06.12.2017 року встановлено, що обвинувальний акт, затверджений 27.12.2018 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 ст.348 КК України та за ч.2 ст.28 ч.2 ст. 347 КК України не конкретизовано. Автором обвинувального акту ставиться кримінальна відповідальність за ч.2 ст.28 ст.348 КК України посягання на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконання цим працівником правоохоронного органу службових обов`язків, що вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України умисне пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку в виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу, вчинене шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб. Формулюючи обвинувачення за вказаними нормами статей КК України, органом досудового розслідування не конкретизовано за яких обставинах, з яких джерел інформації відомі саме які дані компрометуючого характеру щодо службової діяльності одного з працівників поліції ОСОБА_11 , який нібито отримує неправомірну вигоду за не притягнення до кримінальної відповідальності осіб, що вчиняють злочини на території Харківської області; не розкрита суб`єктивна сторона злочину, яка характеризується в умисних діях стосовно саме працівника правоохоронного органу, не зазначено мотиви вчинення кримінального порушення; які саме дії потерпілого призвели до виникнення умислу у обвинуваченого; за яких обставин обвинувачений з учасниками групи підшукали та придбали наступальну осколкову ручну гранату РГД-5; відсутні обґрунтування тверджень органу розслідування про державні реєстраційні номери НОМЕР_2 , що не відповідають дійсності. В обвинувальному акті в якості потерпілого вказаний ОСОБА_6 , в той час як описовій частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення значиться ОСОБА_11 (а.с. 2)

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті шостої, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст.348 КПК України), а потерпілому надає право підтримати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим по фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції).

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинувачення визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачити, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Крім того, право бути поінформованим про характер та причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «б» п.3 ст.6 Конвенції ( рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.54 а також "Даллос проти Угорщині" п.47).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, направлений до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 вказаним вимогам не відповідає.

Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинуваченого та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст.358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили и здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, в тому числі й самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.

Обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 не скріплений печаткою, що ставить під сумнів статус цього документу.

Повернення перевіреного судом обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, кожна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005868 від 06.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 347 КК України повернути прокурору Харківської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з моменту її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Головуючий

Судді