Справа № 675/631/18
Провадження № 1-кп/675/4/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ізяславського районного суду кримінальне провадження № 1000398 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2016 року близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на лобовому склі якого наявні тріщини, що обмежують оглядовість з місця водія, та рухався із швидкістю близько 100 км/год по ділянці автодороги Т18-04 «Славута-Корець-Антоніни» в напрямку м. Ізяслав, де швидкість дозволена не більше 90 км/год., чим грубо порушив п. 2.9 (а), п. 12.6 (г), п. 31.47 (в) Правил дорожнього руху України (далі ПДР), зокрема.

Під час руху на ділянці вказаної дороги, яка розташована поза межами населеного пункту, навпроти електроопори № 121/71, не дотримуючись п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, діючи недбало, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, стан керованого ним автомобіля, щоб мати змогу контролювати його рух безпечно керувати ним, продовжив порушувати вимоги п.п. 10.1, 12.3, 13.1 ПДР, а саме: після завершення обгону гужового возу, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрям руху праворуч, з метою повернення на займану смугу руху, продовжуючи рух по якій, маючи спроможність об`єктивно виявити перешкоду у вигляді попутного транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з саморобним напівпричепом, буксированим мотоблоком «Заря», під керуванням ОСОБА_5 , та пасажиркою ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , водій мотоблоку «Заря», потерпілий ОСОБА_5 отримав тупу поєднану травму голови, тулуба та нижніх кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді: струсу головного мозку, закритих переломів лівих поперечних відростків 1-3-го поперекових хребців, саден шкіри: потиличної ділянки голови, стегна та колінного суглобу правої нижньої кінцівки, передньої поверхні гомілки лівої нижньої кінцівки, тулуба. Тупа травма тулуба потерпілого з тілесними ушкодженнями у вигляді закритих переломів лівих поперечних відростків 1-3-го поперекових хребців, саден шкіри тулуба, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Тупа травма голови з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, саден шкіри потиличної ділянки голови за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Садна шкіри нижніх кінцівок за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Пасажирка мотоблоку «Заря», потерпіла ОСОБА_4 отримала тупу поєднану травму голови, тулуба та кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді: розриву малого чіпця черевної порожнини, розривів брижі тонкої та сигмоподібної кішки із кровотечою та накопиченням крові (не менше 400 мл) у черевній порожнині, закритого перелому верхньої третини тіла (діафіза) малогомілкової кістки гомілки лівої нижньої кінцівки з помірним зміщенням уламків, струсу головного мозку, численних саден шкіри нижніх кінцівок її тіла, крововиливу м`яких тканин правої надбрівної ділянки голови з розповсюдженням на праву навколо-очну ділянку обличчя. Тупа травма тулуба з тілесними ушкодженнями у вигляді розриву малого чіпця черевної порожнини, брижі тонкої та сигмоподібної кишок із кровотечою та накопиченням крові в черевній порожнині, садна шкіри її тіла за своїми ознаками відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Тупа травма лівої нижньої кінцівки з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому верхньої третини тіла (діафіза) малогомілкової кістки гомілки лівої нижньої кінцівки з помірним зміщенням уламків, саден шкіри за своїми ознаками відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Тупа травма голови з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, крововиливу м`яких тканин правої надбрівної ділянки голови з розповсюдженням на праву навколо-очну ділянку обличчя за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Численні садна шкіри правої нижньої кінцівки за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми протиправними діями, водій ОСОБА_7 порушив пункти Правил дорожнього руху, а саме:

-бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 б);

-водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (п.2.9 а);

-перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1);

-у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п.12.3);

-поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. (п.12.6 г);

-водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1);

-інші елементи конструкції: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість (п. 31.4.7 в).

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєні злочину не визнав, та пояснив, що ввечері біля 21 год. він вживав алкоголь, а саме пиво близько 1 л, та 14.08.2016 біля 05 год. 30 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» на лобовому склі якого з правого боку наявна була тріщина, рухався зі швидкістю 60-70 км/год на а/д Т18-04 «Славута-Корець-Антоніни» в напрямку м. Ізяслав. Рухаючись по вказаній ділянці дороги здійснював обгін гужової повозки, яка виїжджала на його проїзну частину дороги. Після вказаного маневру за 100-150 метрів не побачив напівпричіп буксируваний мотоблоком «Заря», який рухався у попутному напрямку та здійснив наїзд на нього. Внаслідок чого, водій та пасажир вказаного мотоблоку, отримали тілесні ушкодження, та він здійснював відповідні заходи щоб їм допомогти. Вказує, що у напівпричепа були відсутні габаритні вогні, тому він у темну пору доби їх не побачив. У зв`язку з цим вважає, що у його діях були відсутні порушення ПДР. У лікарню до потерпілих приходив лише один раз, надавши їм при цьому допомогу у розмірі 6000 грн.

Також заперечив проти задоволення цивільного позову та те, що він кермував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

При не визнанні своєї вини, вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 14.08.2016 біля 05 год. 30 хв. він разом із дружиною ОСОБА_4 рухалися на мотоблоці «Заря» з напівпричепом по автодорозі Т18-04 «Славута-Корець-Антоніни» в напрямку м. Ізяслав зі швидкістю близько 20 км/год., та під час чого їх обігнало декілька автомобілів. Зауважив, що видимість на дорозі була добра, асфальт був сухий, будь-які гілки дерев з обочини на проїзну частину дорогу не виходили. Під час руху, відчув різкий удар у їхній транспортний засіб. Після чого, вони отримали різні тілесні ушкодження, та як наслідок тривалий час перебували на лікуванні. Підтвердив, що обвинуваченим було відшкодовану матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. Також зазначив, що у задній частині напівпричепа знаходився світловідбивач жовтого кольору. Звертає увагу суду, що після ДТП, обвинувачений ОСОБА_7 лише один раз з`явився до них у лікарню та надав їм допомогу у загальній сумі 6000 грн. У подальшому уникав з ними зустрічі та на добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовився. Тому просить суд, призначити ОСОБА_7 покарання пов`язане з позбавленням його волі, та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні дала аналогічні покази до показів потерпілого ОСОБА_5 , крім того вказала, що ОСОБА_7 після ДТП надавав їм допомогу, щоб підвестися. Щодо міри покарання обвинуваченому з врахуванням поведінки останнього, а саме те що він лише один раз з ними зустрічався та в подальшому уникав зустрічі, тому вважає, що йому необхідно призначити покарання пов`язане з позбавленням волі. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Протоколом огляду місця події від 14.08.2016 та схемою ДТП до нього, згідно якого було оглянуто ділянку дороги на якій сталося ДТП, з відповідними замірами проїзної частини дороги, розташуванням транспортних засобів після ДТП.

Протоколом огляду транспортного засобу від 18.12.2017 з фототаблицями до нього, відповідно до якого було оглянуто автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та встановлено наступні пошкодження в передній частині із локалізацією: деформований капот; праве крило; передній бампер; фари; розбите переднє вітрове скло.

Протоколом огляду транспортного засобу від 18.12.2017 з фототаблицями до нього, відповідно до якого було оглянуто мотоблок «Заря», заводський № НОМЕР_2 , та встановлено наступні пошкодження: деформація в середній частині; від`єднання верхньої кришки та ручки.

Протоколом огляду транспортного засобу від 18.12.2017 з фототаблицями до нього, відповідно до якого було оглянуто саморобного двоколісного причепа до мотоблоку, та виявлено пошкодження: деформація кріплення; пошкодження дерев`яної частини заднього борту; пошкодження і деформація дерев`яної та металевої частини переднього борту. Також на лівому верхньому краю заднього борту наявний світлоповертаючий предмет розміром 4х9,5 см.

Висновком експерта № 955 від 12.11.2018, згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: тупа поєднана травма голови, тулуба та кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді: розриву малого чіпця черевної порожнини, розривів брижі тонкої та сигмоподібної кішки із кровотечою та накопиченням крові (не менше 400 мл) у черевній порожнині, закритого перелому верхньої третини тіла (діафіза) малогомілкової кістки гомілки лівої нижньої кінцівки з помірним зміщенням уламків, струсу головного мозку, численних саден шкіри нижніх кінцівок її тіла, крововиливу м`яких тканин правої надбрівної ділянки голови з розповсюдженням на праву навколо-очну ділянку обличчя. Тупа травма тулуба з тілесними ушкодженнями у вигляді розриву малого чіпця черевної порожнини, брижі тонкої та сигмоподібної кишок із кровотечою та накопиченням крові в черевній порожнині, садна шкіри її тіла за своїми ознаками відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Тупа травма лівої нижньої кінцівки з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому верхньої третини тіла (діафіза) малогомілкової кістки гомілки лівої нижньої кінцівки з помірним зміщенням уламків, саден шкіри за своїми ознаками відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Тупа травма голови з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, крововиливу м`яких тканин правої надбрівної ділянки голови з розповсюдженням на праву навколо-очну ділянку обличчя за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Численні садна шкіри правої нижньої кінцівки за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої характерні для автомобільної травми, та не виключають можливості їх утворення під час ДТП 14.08.2016.

Висновком експерта № 956 від 16.11.2018, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: тупа поєднана травма голови, тулуба та нижніх кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді: струсу головного мозку, закритих переломів лівих поперечних відростків 1-3-го поперекових хребців, саден шкіри: потиличної ділянки голови, стегна та колінного суглобу правої нижньої кінцівки, передньої поверхні гомілки лівої нижньої кінцівки, тулуба. Тупа травма тулуба потерпілого з тілесними ушкодженнями у вигляді закритих переломів лівих поперечних відростків 1-3-го поперекових хребців, саден шкіри тулуба, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Тупа травма голови з тілесними ушкодженнями, у вигляді струсу головного мозку, саден шкіри потиличної ділянки голови за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Садна шкіри нижніх кінцівок за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої характерні для автомобільної травми, та не виключають можливості їх утворення під час ДТП 14.08.2016.

Висновком експерта № 5А від 29.03.2017, згідно якого робоча гальмівна система автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані, ознак, які б свідчили про несправність робочої гальмівної системи не встановлено. Рульове керування перебувало в несправному стані, який носить аварійний характер та виник внаслідок ударних навантажень в процесі розвитку ДТП.

Висновком експерта № 8А від 28.02.2017, згідно якого в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 10.1, 12.2 (в умовах недостатньої видимості), 12.6 (г), 13.1, 14.2 (г), 31.4.7 (в) ПДР. Водій мотоблоку «Зоря» з причепом ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пп.11.7, 19.1 (а, в) (в умовах недостатньої видимості) ПДР.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2017 з фототаблицями та схемою до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 вказала на місце розташування мотоблоку з напівпричепом на момент зіткнення, а саме: на правому узбіччі дороги за с. Радошівка в напрямку м. Ізяслав було розташовано мотоблок з напівпричепом на дорозі таким чином: ліве колесо знаходиться на відстані 2,75м від осі колеса до переривчастої білої лінії (осьової) дорожньої розмітки; 5,6м від вказаного колеса до електроопори № 121/71, та 2,55 м від лівого колеса причепа до переривчастої лінії білого кольору (осьової) дорожньої розмітки.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2017 з фототаблицями та схемою до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 вказав на місце розташування мотоблоку з напівпричепом на момент зіткнення, а саме: на правому узбіччі дороги за с. Радошівка в напрямку м. Ізяслав було розташовано мотоблок з напівпричепом на дорозі таким чином: ліве колесо знаходиться на відстані 2,75м від осі колеса до переривчастої білої лінії (осьової) дорожньої розмітки; 5,6м від вказаного колеса до електроопори № 121/71, та 2,55м від лівого колеса причепа до переривчастої лінії білого кольору (осьової) дорожньої розмітки.

Інформацією Хмельницького обласного центру з гідрометеорології від 18.08.2017, погодні умови найближче розташованого до м. Ізяслав та с. Радошівка, які спостерігалися 14.08.2016 були наступними: Т-ра повітря 13,6 тепла; максимальна швидкість вітру 4 м/сек; вологість повітря 84 %; видимість 10 км - добра; атм.явища відсутні; хмарність хмарно.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2017, який було здійснено з врахуванням сходу сонця на час ДТП та дня проведення експерименту. Розпочато о 4 год. 58 хв. та закінчено о 6 год. 04 хв., та відповідно до якого було відтворено подію місця із розташування транспортних засобів, а саме моменту виїзду на ділянку проїзної частини з можливістю визначення місця звідки ймовірно мав змогу побачити водій «Volkswagen Passat» мотоблок з напівпричепом, та відповідно було встановлено, що вказаний мотоблок водій-статист побачив його на відстані 120 м. 10 см.

Згідно письмової заяви ОСОБА_7 від 17.07.2017, він відмовився приймати участь у вказаному слідчому експерименті, оскільки обстановка при ДТП на теперішній час змінилася, а саме на ділянці дороги відсутні гілки дерев, які росли з правого узбіччя та погодні умови не відповідають тим, які були під час ДТП (температура повітря, туман). Вказане ним підтверджується у судовому засіданні.

Висновком експерта № 399А від 17.10.2017, згідно якого при заданих слідством обставинах пригоди та заданих вихідних даних водій автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , з моменту настання можливості виявити мотоблок «Заря SH-101» з саморобним причепом на проїзній частині, як при заданій так і при дозволеній швидкості руху транспортних засобів поза населеними пунктами, мав технічну можливість уникнути зіткнення з останнім, шляхом своєчасного застосування гальмування із зменшенням швидкості руху керованого ним автомобіля до швидкості руху мотоблока, щоб не контактувати з ним. Тобто з технічної точки зору ОСОБА_9 не був позбавлений можливості уникнути зіткнення з вказаним мотоблоком за рахунок безпечного маневрування керованого ним транспортного засобу.

Постановою про визнання речовими доказами від 27.03.2017, згідно якої визнано речовими доказами: автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , мотоблок «Заря SH-101» з саморобним причепом.

Постановою про визнання речовими доказами від 27.02.2018, згідно якої визнано речовими доказами: медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 3668 Ізяславської ЦРЛ, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 3667 Ізяславської ЦРЛ, 4 рентгенівські знімки ОСОБА_5 та 8 рентгенівських знімків ОСОБА_4 .

Постановою про визнання речовими доказами від 27.02.2018, згідно якої визнано речовими доказами: завірені копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ; завірену копію посвідчення водія ОСОБА_7 НОМЕР_4 , завірену копію технічного паспорта на мотоблок «Заря SH-101» на 3 аркушах; поліс обов`язкового страхування № АЕ 4988212 на автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на ОСОБА_7 , довідку з Ізяславської підстанції ЕМД, роздруківку часу сходження сонця 14.08.2016, роздруківку часу сходження сонця 21.07.2017, довідку з Хмельницького обласного центру з гідрометереології від 18.05.2017 в якій зазначені погодні умови станом на 14.08.2016, розписку про отримання коштів, на відшкодування ОСОБА_7 збитків для ОСОБА_5 , розписку про отримання коштів, на відшкодування ОСОБА_7 збитків для ОСОБА_4 .

Висновком Ізяславської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 135 від 14.08.2016, та акту медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 135 від 14.08.2016, який проводився черговим лікарем ОСОБА_10 о 9 год. 15 хв. за допомогою приладу Drager Alcotest 6510 встановлено, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 0,51 %.

Даний висновок був підтверджений показами лікаря ОСОБА_10 , який був допитаний в якості свідка.

Наявна у матеріалах провадження постанова Ізяславського районного суду від 28.10.2016, згідно якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, для суду в межах розгляду вказаного кримінального провадження у відповідності до ст. 90 КПК України преюдиціального значення немає. Оскільки питання про допустимість доказів згідно ст. 90 КПК України є лише рішення національного суду або міжнародної установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та наказ МВС України від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» прийняті відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Слід зауважити, що ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечив, що він о 21 год. 13.08.2016 вживав алкогольні напої, а саме 1 літр пива. В подальшому о 5 год. 30 хв. відбулося ДТП за його участі.

Щодо заперечень захисника про недопустимість результатів приладу Drager Alcotest 6510, яким вимірювався стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, оскільки прилад не пройшов відповідного калібрування слід вказати наступне.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортним засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп`яніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 1 вересня 2014 року був виданий сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу (серії В № 007604), який засвідчував, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alcotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД НОМЕР_1, які серійно виробляються фірмою Drager Safeti AG &a і;Co. KGaA, Німеччина, відповідали затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника, що давало право виробнику чи його представникам право на ввезення такого засобу вимірювальної техніки на митну територію України.

Згідно листа ДП «Укрметтестстандарт» з набранням чинності ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких і відносяться вимірювачі алкоголю в крові та повітрі, що видихається. При цьому п. 1 статті 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Положеннями цього Закону не встановлювалось вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Тому газоаналізатори виробництва компанії Drager Safeti AG &a в;Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Суд враховує, що газовий аналізатор, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_7 , вже перебував в експлуатації на території України з 7 липня 2010 року, був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Огляд ОСОБА_7 проводився з використанням газоаналізатору Alcotest 6510 (який входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 за № 33, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557). Вказаний газоаналізатор пройшов відповідну повірку, про що свідчить відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, та встановлено, що вказаний засіб відповідав вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013, пройшов відповідне калібрування 20.10.2015 року, що свідчить про його придатність до використання.

Підстав вважати, що повірку вказаного приладу проводив орган, який не має на це відповідних повноважень на проведення таких дій, немає. Такі твердження спростовуються даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Державним підприємством «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», на якому є посилання на свідоцтво про уповноваження № ПК 026-2014 від 27 листопада 2014 року. Відповідно до відомостей цього свідоцтва, наявного у вільному доступі на сайті ДП «Укрметтестстандарт», вказане свідоцтво видавалось на період часу з 27.11.2014 по 27.11.2019, та вищевказане підприємство відповідало критеріям уповноваження (атестації) й уповноважене (атестоване) на проведення повірки (калібрування) засобів вимірювальної техніки.

Разом з тим, як убачається із формулювання обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме порушення ним пункту «а» 2.9 ПДР України. Таким чином, дана обставина увійшла в об`єктивну сторону складу інкримінованого ОСОБА_7 злочину, фактично як кваліфікуюча ознака, з огляду на бланкетність диспозиції усіх частин ст. 286 КК України. А тому, на переконання суду, не може бути врахована при призначенні покарання як така, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України), тому підлягає виключенню.

Крім того, в ході розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_8 подано клопотання про визнання недопустимими висновків експертів №№ 102, 103 від 18.03.2017, та №№ 99, 100 від 22.02.2018.

Даючи оцінку даному клопотанню суд виходить із наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 87 ч. 1 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

З урахуванням того, що органом досудового розслідування при призначенні судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на факт виявлення та механізму утворення тілесних ушкоджень, медична документація всупереч ст. 86 КПК України витребовувалася за запитом слідчого без ухвали слідчого судді.

Вказаний факт підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , яка з посиланням на журнал видачі медичної документації в судовому засіданні підтвердила, що медичні картки потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були видані на запит правоохоронних органів.

Таким чином висновки експертів №№ 102, 103 від 18.03.2017, які були здійснені на підставі даної медичної документації судом визнаються недопустимими.

Висновки експертів (додаткові) №№ 99, 100 від 22.02.2018, були здійсненні по медичній документації потерпілих, які були надані згідно ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду від 21.02.2018.

Однак, як вбачається із вказаних висновків вони є ідентичними висновкам №№ 102, 103 від 18.03.2017, лише різняться словом (додаткова).

Відповідно до положень п.2.3 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи додаткова судово-медична експертиза доручається експерту (експертам), що проводив (проводили) первинну експертизу, або іншому (іншим) експерту (експертам).

На переконання суду, додаткова експертиза призначається у випадках, коли в результаті оцінки висновку експерта, який раніше проводив первинну, основну, експертизу, установлені недоліки. Додаткова експертиза призначається для доповнення раніше проведеного первинного дослідження.

Але, як вбачається із висновків №№ 99, 100 від 22.02.2018 будь-яких доповнень раніше проведеного первинного дослідження експертом не проводилось, а лише на виконання постанови слідчого про призначення додаткової експертизи було надано ті ж відповіді, які мали місце у висновках №№ 102, 103 від 18.03.2017.

Крім того, при призначенні даних експертиз, слідчий не попереджав експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, тому суд відноситься до даних висновків сумнівно, та такими, які не можуть бути покладені в основу вироку.

Що стосується посилань захисника обвинуваченого про визнання недопустимими висновків судово-медичних експертиз № 955 від 12.11.2018 та № 956 від 16.11.2018, з підстав, що вони здійсненні експертом ОСОБА_12 . Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи, яка є комунальним підприємством, та не є державною спеціалізованою установою, а відтак не має права проводити експертизи у кримінальному провадженні, тому що проведення експертиз вказаною установою у кримінальному провадженні суперечить вимогам ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу», слід врахувати наступне.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ України «Про судову експертизу» до державних спеціалізованих установ крім іншого належать: науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» бюро СМЕ було віднесено до об`єктів комунальної власності. Водночас згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» бюро СМЕ повинні мати статус державних спеціалізованих установ, оскільки виключно ці установи вправі здійснювати судово-експертну діяльність, пов`язану з проведенням судово-медичних досліджень.

Відповідно до чинного законодавства бюро СМЕ в організаційному та науково-методичному відношенні підпорядковані МОЗ України; судовим експертам, які працюють у бюро СМЕ, свідоцтво на право проведення судово-медичних експертиз надається зазначеним міністерством; при здійсненні експертної діяльності вони керуються обов`язковими для них відомчими нормативними актами МОЗ України. Тому, за цим напрямком роботи, вказані експертні установи фактично виконують функції державної спеціалізованої установи, що не залежить від форми власності займаних приміщень, а судовий експерт ОСОБА_12 внесений до реєстру атестованих судових експертів, має стаж роботи з 2002 року, сумнівів в його кваліфікації судом не встановлено.
Крім того, захисник вказує, що у діях експерта ОСОБА_12 при проведені експертиз вчинено ряд порушень, а саме всупереч Інструкції про проведення судово-медичної експертизи ним було особисто витребовувано додаткові документи для виготовлення висновку; залучив без дозволу суду фахівця Хмельницької обласної лікарні для надання йому консультації; експертизи проведено ним одним, а не декількома експертами; відсутня дослідна частина. Усі вказані порушення на погляд захисника є підставою для визнання висновків експерта № 955 від 12.11.2018 та № 956 від 16.11.2018 недопустимими.

Вказані доводи захисника не заслуговують на увагу, оскільки дії експерта ОСОБА_12 та судово-медичні висновки здійснені ним - відповідають вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, а саме: останній згідно п.2.8 Інструкції звертався до суду з відповідним запитом про надання додаткових медичних документів по проведенню експертизи, а саме комп`ютерний диск чи плівку комп`ютерної томографії потерпілого ОСОБА_5 ; на думку суду в експертизах наявна дослідницька їх частина; повторна експертиза здійснена відповідно до п. 2.3 Інструкції.

Отже, порушення експерта, які висвітлені захисником у судових дебатах на погляд суду є надуманими та протлумаченими ним на власне переконання.

Крім того, захисник посилається на порушення стороною обвинувачення норм п. 11 ст. 290 КПК України, а саме те, що стороні захисту невідкрито висновки експертиз № № 955 від 12.11.2018 та № 956 від 16.11.2018, а тому не можуть бути допущені судом у справі як доказ.

Однак слід зауважити, що дані висновки проводилися під час судового розгляду кримінального провадження за ухвалою суду, та після надходжень на адресу суду вказаних висновків експерта, судом при призначені розгляду справи повідомлялися усі учасники кримінального провадження про їх надходження та можливість з ними ознайомитися.

Таким чином суд вважає клопотання захисника необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Також слід зауважити, що захисник у виступі в дебатах вказував, що потерпілим ОСОБА_5 було порушено п.п. 11.7, 19.1 (а, в) ПДР, тому фактично з його вини виникла ДТП. Однак, будь-яких підтверджуючих процесуальних рішень щодо встановлення вини ОСОБА_5 суду не надано, та вході розгляду провадження також дане твердження не знайшло свого підтвердження, тому вказані посилання захисника судом не беруться до уваги.

За таких обставин, сукупність доказів та їх оцінка переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортну особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відносить до категорії тяжких.

Обставини, що пом`якшують покарання є часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, що обтяжують обвинуваченому покарання судом не встановлено.
Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що він раніше не судимий, має на отриманні одну малолітню дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Має постійне місце проживання, за якими характеризуються виключно з позитивної сторони, часткове відшкодування матеріальної шкоди для потерпілих в загальному розмірі 6000 грн. Суд також враховує думку потерпілих, які просять позбавити обвинуваченого волі в умовах ізоляції її від суспільства.
Разом з тим, з думкою потерпілих про необхідність реального відбування ОСОБА_7 основного покарання, суд погодитися не може з огляду на таке.
Як вбачається із досудової доповіді Ізяславського районного сектору з питань пробації від 16.04.2018, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб відносно обвинуваченого ОСОБА_7 оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та зважаючи на деякі розділи оцінки ризику вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченого та наявність кримінальних факторів, що можуть впливати на його поведінку, орган пробації прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Пленум Верховного Суду України у ч.1 п.3 постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину, й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_7 , як раніше було зазначено, раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, за місцем проживання характеризується позитивно, має сім`ю, виховує та утримує одну малолітню дитину, частково відшкодував матеріальну шкоду. Обставини, які б обтяжували його відповідальність, відсутні.
Вчинений ОСОБА_7 злочин, хоча і є тяжким, натомість за формою вини є необережним.
Крім того, обвинувачений перебуваючи на волі, матиме можливість відшкодувати заподіяну шкоду.
За наведених обставин, враховуючи особу ОСОБА_7 , пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, думку потерпілих, а також інші обставини справи, призначаючи для нього міру покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання, а тому вважає необхідним звільнити його від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК Україниз одночасним покладенням певних обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи цивільні позови, слід вказати наступне.

Під час розгляду справи від учасників судового провадження клопотань про залучення страхової компанії до цивільного позову в якості співвідповідачів та третьою особою не надходило.

Окрім того, при дачі пояснень ОСОБА_7 , останній повідомляв суд, що він не звертався до страхової компанії про страховий випадок внаслідок ДТП.

Таким чином, згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, оскільки вона завдана неправомірними діями обвинуваченого.

Визначаючи суму відшкодування суд виходить з положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовів, а саме з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_4 в розмір 80 000 грн., а на користь потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 50 000 грн., оскільки вказані суми є співрозмірними, справедливими та розумними з огляду на поведінку обвинуваченого після скоєння ДТП.

Кошти, які були сплачені ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення ДТП в розмір 6000 грн., судом з огляду на пояснення потерпілих відносяться до відшкодування матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати пов`язанні з призначенням експертиз по кримінальному провадженню у загальній сумі 2 517,43 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, встановивши йому іспитовий строк з випробуванням 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати по проведенню судових автотехнічних експертиз № 8А від 28.02.2017, та № 399А від 17.10.2017, а також проведенню судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 5А від 29.03.2017 в загальному розмірі 2 517,43 грн.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_14 ; мотоблок «Заря SH-101» з саморобним причепом повернути власнику ОСОБА_5 ; медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 3668 Ізяславської ЦРЛ, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 3667 Ізяславської ЦРЛ, 4 рентгенівські знімки ОСОБА_5 та 8 рентгенівських знімків ОСОБА_4 повернути в Ізяславську центральну районну лікарню; завірені копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ; завірену копію посвідчення водія ОСОБА_7 НОМЕР_4 , завірену копію технічного паспорта на мотоблок «Заря SH-101» на 3 аркушах; поліс обов`язкового страхування № АЕ 4988212 на автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на ОСОБА_7 , довідку з Ізяславської підстанції ЕМД, роздруківку часу сходження сонця 14.08.2016, роздруківку часу сходження сонця 21.07.2017, довідку з Хмельницького обласного центру з гідрометереології від 18.05.2017 в якій зазначені погодні умови станом на 14.08.2016, розписку про отримання коштів, на відшкодування ОСОБА_7 збитків для ОСОБА_5 , розписку про отримання коштів, на відшкодування ОСОБА_7 збитків для ОСОБА_4 залишити при справі.

На вирок може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Ізяславський районний суд.

Суддя ОСОБА_1