справа № 208/1027/19
провадження № 1-кп/208/418/19
УХВАЛА

20 лютого 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії судів:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Під час досудового розгляду до обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відносно обвинуваченої ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.02.2019 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також те, що вона може спробувати переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і виконання процесуальних рішень.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 проти задоволення вказаного клопотання, вважають, що можливо обрати обвинуваченому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, ризики прокурором не доведені.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника обвинуваченої, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно із частиною 3 статті 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченій, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.. ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.04.2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3