Справа № 275/190/18
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2019 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого суддi ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, працюючого доглядачем ВРХ ПП «Україна», не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 20.04.2016 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став та, перебуваючи під час іспитового строку відбування покарання, вчинив новий повторний умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, в першій половині травня місяця 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів вирішив викрасти з території вище вказаного домогосподарства металевий візок, який належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, ОСОБА_4 в першій половині травня місяця 2017 року, точну дату органу досудового розслідування встановити не вдалось, шляхом вільного доступу зайшов до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно умисно викрав металевий візок вартістю 630 гривень. Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.
Крім того, в невстановлений органом досудового розслідування день та час у липні 2017 року ОСОБА_4 вирішив піти до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 , де з корисливих мотивів вирішив викрасти металеву стрем`янку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, ОСОБА_4 в невстановлений органом досудового розслідування день та час у липні 2017 року шляхом вільного доступу зайшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно умисно викрав металеву стрем`янку вартістю 710 гривень.
Викраденими майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1340 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_9 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечував, що вчинив кримінальні правопорушення при обставинах, вказаних у вироку, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , про відшкодування спричиненої злочином матеріальної та моральної шкоди, визнав частково. Пояснив суду, що він дійсно у травні місяці 2017 року зайшов до неогородженої території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та умисно викрав звідти металевий візок, потім згодом, десь у липні місяці 2017 року знову звідти викрав металеву стрем`янку. Вказані речі продав. У скоєному щиро кається. Також вважає, що потерпілому він не заподіяв моральної шкоди, яку не бажає відшкодовувати, зазначив, що стрем`янка, яку він викрав та продав сусіду потерпілого ОСОБА_10 , зберігається в останнього та може бути повернута потерпілому.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що дійсно у травні місяці 2017 року з території його домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , було викрадено металевий візок, потім згодом, десь у липні 2017 року знову з його будинку було викрадено металеву стрем`янку. Зазначив, що вказані речі йому не повернуті, через що просив задовольнити його цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1340 грн., яку стягнути з ОСОБА_9 . Від позову з частині відшкодування моральної шкоди відмовився.
Провина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, крім його визнавальних пояснень, також повністю знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні наступними доказами, а саме заявою ОСОБА_11 від 13.09.2017р. про добровільну видачу працівникам поліції металевої стрем`янки, яку йому на початку вересня 2017 року залишив ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 13.02.2018р., в ході якого була оглянута металева стрем`янка, яка знаходилась по АДРЕСА_1 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 15.03.2018р., в ході якого ОСОБА_4 детально розповів та показав, яким чином вчиняв крадіжку з території домоволодіння ОСОБА_6 , висновком спеціаліста-товарознавця від 14.02.2018р., згідно якого вартість викраденої металевої стрем`янки становить 710 грн., вартість металевого візка становить 630 грн., постановою про визнання, приєднання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.02.2018р., згідно якої добровільно видану ОСОБА_11 металеву стрем`янку визнано речовим доказом, розписку ОСОБА_11 про прийняття ним на зберігання металевої стрем`янки від 14.02.2018р.
Таким чином, проаналізувавши досліджені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто органом досудового розслідування його дії кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий, працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї провини.
При цьому, з урахуванням тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання з вигляді позбавлення волі.
20.04.2016 Брусилівським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.
Враховуючи те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, суд вважає за необхідне при призначенні остаточної міри покарання застосувати вимоги ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд не бере до уваги досудову доповідь, складену Брусилівським районним сектором з питань пробації центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції, відповідно до якої виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, через вчинення даного злочину ним саме підчас іспитового строку за попереднім вироком суду.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, суд вважає за необхідне речовий доказ - металеву стрем`янку, передану під розписку на зберігання ОСОБА_11 , повернути її власнику ОСОБА_6 .
Також суд вважає, що цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_6 щодо відшкодування йому спричиненої злочином матеріальної шкоди в сумі 1340 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме на суму вартості викраденого металевого візка у 630 грн. При цьому суд вважає, що не підлягає стягненню на користь потерпілого вартість металевої стрем`янки, оскільки за вироком суду остання має бути повернута потерпілому. Цивільний позов ОСОБА_6 щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в сумі 2000 грн. суд вважає за необхідне залишити без розгляду на підставі заяви потерпілого від 13.02.2019р. (а.с. 81), зробленої до початку розгляду вказаного позову по суті.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.04.2016 р. та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 630 (шістсот тридцять) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в сумі 2000 грн., - залишити без розгляду.
Речовий доказ - металеву стрем`янку, передану під розписку на зберігання ОСОБА_11 , повернути її власнику ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1