В И Р О К
Іменем України
25.02.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

із участю : прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 31.12.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

УСТАНОВИВ :

Близько 20 години 00 хвилин 30.12.2018 року ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки із своєю співмешканкою ОСОБА_15 , яка виникла раптово на грунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою позбавлення життя останньої, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, розуміючи та передбачаючи настання загрозливих для життя ОСОБА_15 наслідків у вигляді її смерті, та бажаючи їх настання, почав наносити їй чисельні удари руками по голові та по тулубу, внаслідок чого спричинив останній не сумісні з життям тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 23.01.2017 року №130 у потерпілої ОСОБА_15 виявлено сполучену травму тіла, а саме: закриту черепно-мозкову травму внутрішньо-черепні крововиливи у вигляді гематом під тверду мозкову оболонку (95,0 мл.), над твердою мозковою оболонкою (2,0 мл.), крововиливи у м`які тканини голови у виді просякання, синці та садна на голові; закриту тупу травму грудної клітини численні переломи ребер справа та зліва з крововиливами у вигляді просякання навколо, з пошкодженнями пристінкової, легеневої плеври та тканини легень; закриту тупу травму живота розрив капсули та паренхіми селезінки з незначним крововиливом навколо розриву (15,0 мл.), та крововиливу у вигляді просякання в товщу брижі тонкої кишки. Вказана закрита черепно-мозкова травма, як така, що має ознаки небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень та стоїть у причинному зв`язку із смертю; смерть ОСОБА_15 настала від зазначеної вище сполученої травми тіла.

Вказані дії ОСОБА_13 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов із вимогами стягнення на його користь з ОСОБА_13 моральної шкоди в розмірі 300000 грн. (т.1 а.с.11-13).

Потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов із вимогами стягнення на його користь з ОСОБА_13 майнової шкоди в сумі 81050 грн. та моральної шкоди в розмірі 300000 грн. (т.1 а.с.20-24).

Потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов із вимогами стягнення на її користь з ОСОБА_13 моральної шкоди в розмірі 300000 грн. (т.1 а.с.39-41).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що з ОСОБА_15 був знайомий майже півроку, вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, також був знайомий з сином загиблої, оскільки декілька разів зустрічалися. У вечірній час доби 30.12.2016 року він, обвинувачений, разом з ОСОБА_15 , придбавши у магазині продукти харчування та горілку, прийшли до нього додому та сіли вечеряти. Під час вечері випили удвох одну пляшку горілку, після чого у них виникла суперечка з приводу грошей. Він зробив їй зауваження, що вона витрачає кошти на послуги таксі, на що ОСОБА_15 відповіла йому, що вона коштами з таксистом не розраховувалася, розрахувавшись з ним чимось іншим, тобто переспала. Почувши це, він розлютився та вдарив її кулаком в область тулуба, після чого вони обоє встали та він продовжив наносити їй хаотичні удари руками в область тулуба та обличчя. Далі, побачивши, що у ОСОБА_15 пішла кров з носа, допоміг їй дійти до дивану, витер кров з підлоги та пішов з дому до магазину, де вживав спиртні напої. Скільки часу перебував в магазині не пам`ятає, потім повернувся додому. ОСОБА_15 лежала на підлозі та хропіла. Він, торкнувшись її плеча, сказав їй щоб вона не хропіла, а піднялась з підлоги та лягла на диван, після чого пішов спати. Коли серед ночі прокинувся та підійшов до ОСОБА_15 , то побачив, що вона вже мертва, після чого він викликав працівиків поліцію та чекав поки вони приїдуть. Першим до його будинку приїхав фельдшер який, оглянувши тіло ОСОБА_15 , сказав обвинуваченому, що тіло іще тепле, однак серцебиття уже відсутнє. В ході подальшого судового провадження стверджував, що поодинокі удари потерпілій ОСОБА_15 він наносив виключно долонями. Заявив, що вбивати ОСОБА_17 він не хотів та не мав такого умислу, оскільки вони планували в подальшому жити разом, він не міг навіть уявити, що нанесені ним удари спричинять її смерть. Цивільний позов визнав частково, не заперечуючи щодо відшкодування матеріальних витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_15 , в тій частині яка буде підтверджена документальниим доказами. Вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди не визнав повністю, посилаючись на відсутність у нього достатніх коштів та можливості їх заробити у заявленому розмірі.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_13 , його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що він є батьком загиблої ОСОБА_15 . Про її відносини з обвинуваченим ОСОБА_13 він знав поверхнево, з останнім не був знайомим особисто. Потерпіла проживала разом зі своїм сином в м.Жмеринка, спиртними напоями не зловживала. Просив суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки той власної вини не визнає та не вибачився перед ним. Підтримав заявлені вимоги свого цивільного позову щодо стягнення на його користь з обвинуваченого 300000 грн. моральної шкоди, суму якої обгрунтував душевними стражданнями, яких він та його дружина зазнали з часу повідомлення їм про вбивство їх рідної дочки ОСОБА_15 , яку вони зростили змалечку. Вказав, що найбільш глибинних душевних мук, відчаю, жалю та скорботи їх сім`я зазнала при виді знівеченого тіла доньки, на якому не було живого місця, а також під час її похорону від усвідомлення незворотньої втрати своєї останньої дитини, яка загинула жахливою насильницькою смертю. Йому досі неймовірно тяжко та дуже боляче щодня пригадувати події з дитинства та юності його загиблої у молодому віці дочки, надто у сукупності із спостереженням того, як потерпає онук, якого назавжди позбавили своєї матері.

Потерпіла ОСОБА_12 пояснила суду, що 30.12.2016 року вона спілкувалась по телефону з потерпілою ОСОБА_15 , яка є її дочкою. Остання повідомила, що приїде до неї 02.01.2017 року, щоб допомогти їй з домашніми справами. Однак 31.12.2016 року їй, ОСОБА_12 , зателефонували з поліції із повідомленням, що її дочка мертва, попросили аби вона приїхала на місце події в с.Строїнці. Обвинуваченого ОСОБА_13 раніше не бачила та не знала, вперше побачила його в поліції після затримання. Дочка останнім часом їздила на заробітки, тому вона з вересня місяця і до 30.12.2016 року з нею не бачилась та не спілкувалась. Просила обвинуваченого покарати суворо. Просила задоволити вимоги заявленого нею цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого 300000 грн. моральної шкоди, яку обґрунтувала тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 вона втратила єдину свою дитину, яка допомагала їй та підтримувала. Також повідомила, що раніше втратила сина, який помер через онкологічне захворювання.

Потерпілий ОСОБА_16 в ході судового розгляду пояснив, що перебуває у родинних стосунках з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є його дідом та бабою відповідно. Вказав, що він є сином загиблої ОСОБА_15 , разом з якою удвох проживали в АДРЕСА_2 . Обвинуваченого ОСОБА_13 він зустрічав, але не спілкувався, особисто не знайомі. Зрідка потерпіла ОСОБА_15 їздила до обвинуваченого погостювати, проте, серйозних намірів щодо нього вона не мала. Про вбивство своєї матері ОСОБА_15 дізнався 31.12.2016 року з телефонного дзвінка від дідуся. Підтримав вимоги свого цивільного позову щодо стягнення на його користь з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 81050 грн., яка складається з коштів, що сплачені ним за кредитним зобов`язанням ОСОБА_15 перед АТ КБ "Приватбанк" в розмірі 24300 грн., та решти коштів, сукупно витрачених на поховання матері та поминальні обіди на її честь; а також стягнення з ОСОБА_13 300000 грн. моральної шкоди, пов`язаної з важкою психологічною травмою та сильним емоційним стресом, яких він зазнав внаслідок передчасної втрати рідної матері, яку злісно та жостоко було вбито обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що про подію даного кримінального правопорушення особисто вона нічого не знає. Обвинувачений ОСОБА_13 є її сусідом, вона кілька раз бачила, як він разом з потерпілою прогулювалися в с.Строїнці. Повідомила, що обвинувачений зловживає спиртними напоями та вчиняв відносно її майна хуліганські дії, а саме побив шифер та курей.

Свідок ОСОБА_19 , який є сільським головою с.Строїнці, пояснив суду, що компрометуючих матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_20 до сільської ради не надходило, охарактеризував обвинуваченого з позитивної сторони. Зазначив, що останній неодноразово брав участь у спортивних змаганнях села. Потерпілу особисто не знав, на місці пригоди та при слідчих експериментах участі не брав.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що її запросили працівниками поліції у якості понятого під час проведення слідчих дій. 31.12.2016 року на місці події в будинку обвинуваченого ОСОБА_13 у її присутності було вилучено спортивні штани темно- синього кольору, футболку синього кольору та постільну білизну, всі вилучені речі було опечатано. Також вона була залучена у якості понятого в січні місяці 2017 року в ході проведення відтворення обставин події злочину, під час чого обвинувачений добровільно відтворював події, які відбулися, та розповів, що під час сварки він лише вдарив потерпілу рукою по обличчю.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що з потерпілою ОСОБА_15 не була знайома. Обвинувачений ОСОБА_13 її сусідом, загалом він працьовитий, але зловживає спиртними напоями. У день смерті ОСОБА_15 ані обвинуваченого, ані потерпілої не бачила, оскільки їздила до дочки в інше село. Про подію дізналася від працівників суду.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_13 знає, оскільки мешкає по сусідству через два житлових будинки. Потерпілу не знає, не бачив її і не зустрічав, оскільки з 2007 року по 2017 рік працював в іншому селі. У день події був на роботі, тому ніякою інформацією щодо події, яка відбулася, не володіє.

Свідок ОСОБА_24 повідомив, що працює завідуючим Строїнецької амбулаторії, проживає в с.Строїнці. Пояснив, що 30 чи 31 грудня, точної дати не пам`ятає, близько 07 години ранку за викликом, що надійшов до амбулаторії, він прибув до будинку обвинуваченого ОСОБА_13 , де побачив, що на підлозі лежить тіло жінки. При її огляді на обличчі та тілі були наявні синці, область живота була відкрита, на дотик тіло було холодне, на шиї та на руках пульс серцебиття не відчувався та ознаки життя були відсутні. Після цього він зателефонував до служби "102" та повідомив про дану подію. Через 5-7 хвилин прибула слідча група та почали здійснювати слідчі дії.

Судово-медичний експерт ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що по даному кримінальному провадженню він проводив судово-медичні експертизи трупа ОСОБА_15 та огляд обвинуваченого ОСОБА_13 . На час огляду трупа ОСОБА_15 мало місце неповне охолодження трупа і трупне заклякання не було повністю сформоване, воно тільки розпочиналось. Роз`яснив, що трупне заклякання залежить від індивідуальних фізичних властивостей тіла, повне заклякання настає до кінця першої доби, а перші ознаки з`являються через 2-4 години після смерті. Чим менший анатомічно м`яз тіла, тим швидше у ньому буде розвиватися заклякання. Свої експертні висновки підтримав повністю та зазначив, що смерть ОСОБА_15 наступила на протязі десятків хвилин після отримання травмуючих тілесних ушкоджень, а також вказав, що з цих підстав остання не могла вчиняти активних дій в період, що вимірювався годинами після завдання їх тілесних ушкоджень, як ним і було вказано у висновках.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000310 від 31.12.2016 року (т.2 а.с.172) слідчим Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області 31.12.2016 року за усною заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за ознаками того, що 30.12.2016 року близько 20:00 годин ОСОБА_13 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у своєму будинку по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки із ОСОБА_15 , яка виникла раптово на грунті неприязних відносин, навмисно наніс останній близько десяти ударів кулаками по голові та по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_15 померла.

Згідно рапорту оперативного чергового Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 31.12.2016 року (т.2 а.с.173) встановлено, що о 06:40 годині 31.12.2016 року до чергової частини вказаного відділення поліції надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_26 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що він шляхом нанесення одного удару вчинив вбивство своєї співмешканки ОСОБА_15 .

З протоколу огляду від 31.12.2016 року та фототаблиці до нього (т.2 а.с.174-176,177-188) вбачається, що при проведені огляду будинковолодіння у смт.Тиврів Тиврівського району Вінницької області слідчим СВ Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_27 у присутності понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , за участю судмедексперта ОСОБА_25 було проведено огляд домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході якого у житловій кімнаті вказаного будинку поруч з розкладеним диваном на підлозі було виявлено труп ОСОБА_15 у положенні лежачи на спині. На одязі трупа, а саме на червоному светрі в ділянці грудей містяться плями бурого кольору, схожі на кров. Труп нерівномірно охолоджений, відчувається тепло у пахвинних ділянках, трупне заклякання практично відсутнє, трупні плями на спині при натисканні зникають та швидко відновлюють свій колір. На обличчі трупа ОСОБА_15 було виявлено численну кількість ушкоджень, на чолі набряк м`яких тканин та садна, багряно-синього кольору синці та набряки м`яких тканин в обох очних ділянках, садно на лівому повіку, рухомі на дотик кістки носа, хрустять, в носі кров; на верхніх та нижніх губах численні крововиливи, на підборідді бузковий синець 5 х 3,5 см. На передній черевній стінці навколо пупка на площі 10 х 10 см виявлено бузкові синці, які сливаються між собою. В правій здухвинній ділянці овальної форми синьо-бузковий синець розміром 5 х 3,5 см. Інших ушкоджень при зовнішньому огляді не виявлено. Сліди та плями бурого кольору, схожі на кров, виявлено на наволочці та на простирадлі, якими був застелений диван поруч з трупом, на скатертині дерев`яного столу, а також на зовнішній побілці груби. На столі залишки їжі, брудний посуд та дві чарки. В ході огляду вилучено також виявлені спортивні штани синього кольору та кофту сірого кольору, вказані наволочку та простирадло із слідами бурого кольору, зіскоб з побілки із слідами бурого кольору.

Згідно висновку судово-медичної експертизи з 31.12.2016 року до 23.01.2017 року №130 (т.2 а.с.192-194) встановлено, що при експертному дослідженні трупа ОСОБА_15 виявлена сполучена травма тіла, а саме: закрита черепно-мозкова травма внутрішньо-черепні крововиливи у вигляді гематом під тверду мозкову оболонку (95,0 мл.), над твердою мозковою оболонкою (2,0 мл.) крововиливи у м`які тканини голови у виді просякання, синці та садна на голові; закрита тупа травма грудної клітини численні переломи ребер справа та зліва з крововиливами у вигляді просякання навколо, з пошкодженнями пристінкової, легеневої плеври та тканини легень; закрита тупа травма живота розрив капсули та паренхіми селезінки з незначним крововиливом навколо розриву (15,0 мл.), та крововиливу у вигляді просякання в товщу брижі тонкої кишки. Ці ушкодження є прижиттєвими, виникли за короткий проміжок часу від початку нанесення ушкоджень та до настання смерті, який міг сягати десятків хвилин, 30.12.2016 року. Дана сполучена травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), оскільки при судово-медичній експертизі не виявлено відбитків індивідуальних ознак травмуючого предмету. Вказана вище закрита черепно-мозкова травма, як така, що має ознаки небезпеки для життя в момент спричинення, належить до тяжких тілесних ушкоджень та стоїть у причинному зв`язку із смертю; смерть ОСОБА_15 настала від зазначеної вище сполученої травми тіла. При судово-токсикологічній експертизи крові та сечі від трупа ОСОБА_15 алкоголю не виявлено, що може свідчити про тверезий стан покійного на час настання смерті.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи з 13.03.2017 року до 17.03.2017 року №32/130.16 (т.2 а.с.189-191) встановлено, що при експертному дослідженні трупа ОСОБА_15 виявлена сполучена травма тіла, а саме: закрита черепно-мозкова травма внутрішньо-черепні крововиливи у вигляді гематом під тверду мозкову оболонку (95,0 мл.), над твердою мозковою оболонкою (2,0 мл.) крововиливи у м`які тканини голови у виді просякання, синці та садна на голові; закрита тупа травма грудної клітини численні переломи ребер справа та зліва з крововиливами у вигляді просякання м`яких тканин навколо переломів ребер, з пошкодженнями пристінкової, легеневої плеври та тканини легень уламками ребер; закрита тупа травма живота розрив капсули та паренхіми селезінки з незначним крововиливом навколо розриву (15,0 мл.), та крововиливу у вигляді просякання в товщу брижі тонкої кишки. Ці ушкодження є прижиттєвими, виникли за короткий проміжок часу 30.12.2016 року, що випливає з матеріалів кримінального провадження та підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Після отримання тілесних ушкоджень до настання смерті ОСОБА_15 пройшов деякий час, який міг сягати десятків хвилин; судово-медичних даних, які б вказували на можливість здійснення ОСОБА_15 на протязі цього часу активних дій, немає.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 31.12.2016 року №114 (т.2 а.с.195) вбачається, що при експертному дослідженні ОСОБА_13 у нього виявлено синець та садно на тильній поверхні п`ятого пальця правої кисті, що виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий, можливо в ніч з 30 на 31 грудня 2016 року, і по ступеню тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

У відповідності до висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 23.01.2017 року №22 (т.2 а.с.202-205) встановлено, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_13 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в стані патологічного сп`яніння не перебував. В теперішній час ОСОБА_13 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_13 не потребує. Для обвинуваченого ОСОБА_13 притаманні такі індивідуально-психологічні особливості: емоційна лабільність, чутливість до критичних зауважень, нестійкість самооцінки, прагнення представити себе з більш соціально бажаної сторони, хоча часом може нехтувати загальноприйнятими нормами поведінки; відмічені характерологічні особливості могли оформити поведінку експертного в дослідуваний період.

Згідно висновку судово-біологічної експертизи від 22.03.2017 року №21 (т.2 а.с.207-223) відібраних на підставі постанови прокурора від 06.01.2017 року біологічних зразків потерпілої ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_13 (т.2 а.с.196-197, 198-199, 200-201) встановлено, що на зрізах нігтьових пластин трупа ОСОБА_15 виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами. На зрізах нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_13 виявлені клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин трупа ОСОБА_15 , та клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_13 . Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин трупа ОСОБА_15 , збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_15 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_13 . Походження вказаних вище слідів від обвинуваченого ОСОБА_13 виключається. Генетичні ознаки клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_13 , збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_13 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_15 . Походження вказаних вище слідів від трупа ОСОБА_15 виключається.

Згідно висновку комплексної судово-біологічної експертизи від 22.03.2017 року №4/22 (т.2 а.с.226-246) встановлено, що на вилучених під час огляду місця подій кофті сірого кольору та штанах синього кольору виявлені сліди крові людини. Генетичні ознаки цих слідів крові збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_15 та не збігаються з ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_13 . Походження вказаних слідів від обвинуваченого ОСОБА_13 виключається. Генетичні ознаки додатково виявлених слідів крові на поверхні штанів синього кольору, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків трупа ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_13 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи з 13.01.2017 року до 24.01.2017 року №16 (т.3 а.с.1-3) вбачається, що кров потерпілої ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В; в плямах на наволочці та підодіяльнику (простирадлі), зіскобі зі стіни, які вилучені під час огляду місця подій, встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, походження крові в цих об`єктах від потерпілої ОСОБА_15 не виключається.

Згідно висновку судово-медичної експертизи з 13.01.2017 року до 25.01.2017 року №17 (т.2 а.с.247-249) вбачається, що в плямах на светрі, який вилучено під час огляду трупа ОСОБА_15 , встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_15 не виключається. На гольфові, який вилучено під час огляду трупа ОСОБА_15 , наявність крові не встановлено.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2017 року та відеозапису даної слідчої дії (т.3 а.с.27-30,31) встановлено добровільне повідомлення обвинуваченим ОСОБА_13 та самостійне відтворення останнім обставин завдання ним умисних ударів своїй співмешканці ОСОБА_15 із спричиненням їй тілесних ушкоджень, причини та спосіб вчинення яких є аналогічними тим, що повідомлені обвинуваченим безпосередньо в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які визнає неналежними доказами, оскільки вони не містять відомостей безпосередньо щодо предмету доказування, не доводячи й не спростовуючи винуватості ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні.

Решту вказаних доказів, суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному, містять у собі відомості щодо обставин даного кримінального правопорушення, експертні висновки мають наукове обґрунтування, викладені логічно та зрозуміло. При цьому судом не приймаються до уваги заперечення захисника ОСОБА_14 стосовно недопустимості судово-медичних експертиз та комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, з підстав їх проведення у даному кримінальному провадженні комунальними установами, оскільки судові експерти ОСОБА_25 та відповідно ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які проводили вказані експертні дослідження, за відомостями Реєстру атестованих судових експертів внесені до нього, як фахівці державної спеціалізованої установи, державний орган Міністерство охорони здоров`я України, сукупність чого відповідає визначеним положенням ст.7 Закону України "Про судову експертизу" виключним повноваженням здійснення ними судово-експертної діяльності, пов`язаної з проведенням, зокрема судово-медичних та судово-психіатричних експертиз, а тому ці докази визнаються судом належними і допустимими.

Суд також визнає неаргументованою заяву захисника ОСОБА_14 стосовно невідповідності обвинувального акту щодо ОСОБА_13 вимогам кримінального процесуального закону з підстав нерозмежування викладення фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення. При цьому суд враховує, що про вказані недоліки обвинувального акту стороною захисту було безпідставно не заявлено під час проведення підготовчого судового засідання, власне за результатом лише якого передбачено повноваження суду для ухвалення судового рішення про повернення обвинувального акту прокурору з відповідних підстав, а висловлено безумовну згоду і обвинуваченим, і захисником щодо можливості призначення судового розгляду. Також суд визначає, що наведені у наявному обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають достатнє уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, надає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Тобто, нерозмежування у окремі розділи в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення за призначення судового розгляду в межах пред`явленого обвинувачення, що достатньо узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі №5-328кс16.

Окрім того, суд визнає безпідставним доводи захисника ОСОБА_14 стосовно відсутності в матеріалах кримінального провадження витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення до нього відомостей про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_13 , оскільки вимоги кримінального процесуального закону передбачають обов`язок сторони обвинувачення щодо внесення вказаних відомостей до ЄРДР. Наразі прийняте слідчим за погодженням прокурора рішення щодо вказаної зміни підозри відображено за переліком реєстру матеріалів досудового розслідування, а бездіяльність сторони захисту у разі невнесення цих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачало право відповідних учасників кримінального провадження на звернення до прокурора або слідчого судді із скаргою під час досудового розслідування. Суд з урахуванням принципів диспозитивності, як однієї з засад кримінального провадження, в ході судового провадження в межах судового розгляду вирішує питання за обсягом винесеного на його розгляд сторонами висунутого ОСОБА_20 обвинувачення згідно повноважень, віднесених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Отже, встановлені в ході судового розгляду обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_13 умисних ударів руками, виходячи з його пояснень, по обличчю потерпілій ОСОБА_15 узгоджуються з відомостями, які містяться у висновках судово-медичної експертизи з 31.12.2016 року до 23.01.2017 року №130 додаткової судово-медичної експертизи з 13.03.2017 року до 17.03.2017 року №32/130.16 щодо характеру та локалізації отриманої останньою сполученої рани тіла.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_13 щодо нанесення ним лише кількох вказаних умисних ударів, а також стосовно їх здійснення поверхнями своїх долонь, що спростовується висновками зазначених судово-медичних експертиз, згідно яких встановлено, що завдані потерпілій ОСОБА_15 тілесні ушкодження спричинені дією тупого твердого предмету (предметів), якими вочевидь не може бути поверхня долонь. Також з урахуванням встановлених при експертних дослідженнях спричинених потерпілій ОСОБА_15 чисельних ушкоджень грудної клітки та ділянки живота з пошкодженнями ребер, легень, а також інших органів черевної порожнини, які не могли виникнути суто внаслідок завдання ударів у голову, чи при падінні внаслідок завдання тілу прискоренню від удару в голову, оскільки їх локалізація визначається по передній частині тулуба, кількість завданих потерпілій ударів обвинуваченим є значно більшою, аніж ним повідомлено, та спрямованість їх завдання не обмежується виключно ділянкою голови ОСОБА_15 .

Суд також не приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно завдання обвинуваченим ОСОБА_13 ударів потерпілій ОСОБА_15 та спричинення їй тілесних ушкоджень під впливом сильного душевного хвилювання у зв`язку із повідомленням йому останньою інформації про власні дії, що виходять за межі загальноприйнятих норм та правил моралі, оскільки це не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду іншими об`єктивними доказами. При цьому висновком комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 23.01.2017 року №22 встановлено, що на час вчинення вказаних суспільно небезпечних дій ОСОБА_13 не перебував у стані паталогічного сп`яніння, а також щодо нього не встановлено визначених законом інших ознак неосудності.

За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги твердження обвинуваченого про часткове визнання своєї вини, оскільки у судовому засіданні він фактично повністю визнав себе винуватим у заподіянні потерпілій ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останньої, пояснюючи про неможливість апріорі виникнення у нього умислу на вбивство ОСОБА_15 , із якою вони збирались спільно святкувати прийдешній Новий рік та проживати разом, так як його умисел фактично був направлений саме на позбавлення життя ОСОБА_15 , виходячи із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, які мають значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу винного. Зокрема, колегія суддів враховує, що обвинувачений спричинив загиблій ОСОБА_15 тілесні ушкодження практично по всій поверхні обличчя та голови, а також грудної клітки та живота, застосовуючи при цьому руки й не лише долоні, прикладаючи значну фізичну силу; що локалізація тілесних ушкоджень знаходиться у життєво-важливіих ділянках тіла передусім у ділянці голови та головного мозку, а також у грудній та черевній порожнинах, що призвело до сполучної травми тіла, у виді закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудної клітки та закритої тупої травми живота, з числа яких закрита черепно-мозкова травма внутрішньо-черепні крововиливи у вигляді гематом під тверду мозкову оболонку (95,0 мл.), над твердою мозковою оболонкою (2,0 мл.) крововиливи у м`які тканини голови у виді просякання, синці та садна на голові, як така що має ознаки небезпеки для життя в момент спричинення, перебуває у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_15 , її смерть настала внаслідок оримання вказаної сполученої травми тіла; після спричинення останній тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_13 не здійснив ніяких проявів співчуття, не поцікавившись ні в який спосіб станом здоров`я потерпілої та не покликавши нікого одразу на допомогу, не вживав для власного заспокоєння медичні заспокійливі препарати, натомість пішов до магазину, де продовжив вживати алкогольні напої, а після повернення звідти додому, із цинічною байдужістю зауважив потерпілій, аби та не хропіла, що невиключно могло бути наслідком пошкодження тканин її легень та легеневої плеври уламками ребер, а сам спокійно влігся спати, що не свідчить про наявність у нього свідомих намірів відповідального та турботливого співжиття з даною особою.

З урахуванням вказаних обставин, а також здобутих в ході проведення слідчих дій віомостей за результатами огляду місця подій та слідчого експерименту стосовно місця та часу заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_15 , на підставі сукупного аналізу досліджених доказів та показань обвинуваченого ОСОБА_13 колегією суддів встановлено вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 вбивства потерпілої ОСОБА_15 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за що обвинувачений ОСОБА_13 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.115 КК України.

Кваліфікуючи так дії обвинуваченого, суд не вбачає наявності необережної вини ОСОБА_13 чи умисного спричинення ним безпосередньо тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої ОСОБА_15 , оскільки лише небажання наслідку у виді смерті потерпілого, про що заявлено ОСОБА_13 , чи байдуже ставлення до настання такого наслідку не виключає умисної вини обвинуваченого, а тому часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_13 своєї вини з вказаних ним підстав суд розцінює як відповідний спосіб захисту від висунутого більш тяжкого обвинувачення.

Вирішуючи питання призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також враховує думку потерпілих осіб.

Так, ОСОБА_13 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.3 а.с.23), загалом позитивно характеризується за місцем свого постійного проживання (т.3 а.с.25), на обліку лікарів наркологів та психіатрів не перебував (т.3 а.с.24), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 судом не встановлено.

Зокрема до таких, що пом`якшують покарання, колегія суддів не відносить заявлені стороною захисту обставини вчинення обвинуваченим злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного аморальними діями потерпілої, оскільки підтверджень відверто аморальної поведінки ОСОБА_15 , що передувала її вбивству, в ході судового розгляду не здобуто.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 суд відносить вчинення даного кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння (т.3 а.с.20).

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що вчинене ним вперше кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, враховуючи вказані відомості, які позитивно характеризують обвинуваченого упродовж тривалого часу, натомість за відсутності обставин, які пом`якшують відповідальність, та за наявності обставини, що обтяжує покарання, з огляду на позицію потерпілих осіб, які вимагали найсуворішого покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи в даному конкретному випадку можливості застосування до обвинуваченого положень ст.69, 69-1, 75 КК України.

При цьому колегія суддів визначає за необхідне зарахувати до строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_13 за цим вироком термін його тримання під вартою, строк якого підлягає відрахуванню з часу його затримання з 31.12.2016 року (т.3 а.с.9-13) згідно вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 , суд доходить висновку, що в частині вимог відшкодування майнової шкоди він підлягає частковому задоволенню в межах його визнання обвинуваченим ОСОБА_13 . Так, суд визнає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, вимогу щодо відкодування в рахунок майнових збитків коштів в сумі 24300 грн. як погашеного кредитного зобов`язання загиблої ОСОБА_15 , оскільки дане зобов`язання належить до пасивів в обсязі прав та обов`язків щодо спадщини, яка відкрилась після смерті вказаного спадкодавця, прийняти яку сукупно з усіма обов`язками спадкодавця чи відмовитись від прийняття якої заздалегідь не позбавлений жодний спадкоємець. Окрім того, всупереч власного обов`язку доказування заявлених обставин цивільним позивачем ОСОБА_16 не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження відповідного кредитного правочину стосовно його умов та обов`язків між вказаними ним сторонами кредитного договору, а також щодо розрахунку відповідної кредитної заборгованості, якими не є самі лише зображення банківської картки та копії квитанції про сплату певних грошових сум банківській установі. Також суд визнає необгрунтованим вимоги щодо майнового відшкодування витрат на поминальні обіди на загальну суму 25200 грн., оскільки такі витрати не належать до витрат на поховання, обов`язок відшкодування яких особою, яка завдала шкоди смертю потерпілого, передбачено вимогами ст.1201 ЦК України. Натомість згідно змісту ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого визначено як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, поминальні обіди вочевидь не належать до визначеного законом комплексу заходів, що безпосередньо включає поховання померлого, а тому вимога щодо стягнення з обвинуваченого витрат на проведення поминального обіду в сумі 25200 грн. є безпідставною, відтак задоволенню не підлягає. При цьому суд визнає обгрунтованою вимогу в частині відшкодування витрат на поховання в загальній сумі 38055 грн., що належно доведена представленим товарним чеком №2101 від 2201.2017 року, перелік витрат за яким цілковито узгоджується з вимогами наведених вище нормативних актів, заперечення сторони цивільного відповідача цих висновків не спростовують, а тому в цій частині вимог майнового характеру цивільний позов підлягає задоволенню судом.

Вирішуючи вимоги цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 ,, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, суд визнає їх достатньо обгрунтованими а їх вимоги справедливими, оскільки вони пов`язані із психологічними та душевними стражданнями, яких потерпілі безумовно зазнали внаслідок отримання звістки про смерть їх близького родича, що лише поглибились внаслідок подальших спостережень ними знівеченого тіла та проведених похорон, які визначали у свідомості незворотню втрату ними відповідно єдиної дочки та матері, яка загинула жахливою насильницькою смертю внаслідок протиправних дій обвинуваченого, а також неможливості ні в який спосіб відновити її життя, яке вітчизняним законодавством та нормами міжнародних законів визнається найвищою цінністю. Заперечення цивільного відповідача ОСОБА_13 стосовно відсутності у нього необхідних грошових коштів та його захисника про недоведеність цивільними відповідачами своїх немайнових вимог не грунтуються на вимогах закону та не спростовують встановлених судом вказаних обставин, у зв`язку з чим вимоги цивільних позовів щодо стягнення з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих по 300000 грн. моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Речові докази: оптичний диск із записом слідчої дії слід залишити в матеріалах судового провадження; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , зразки крові останніх, чоловічі кофту та штани, постільну білизну та зіскоби з поверхні стіни, що зберігаються у Тиврівському ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, належить знищити, жіночі светр червоного кольору та гольф чорного кольору, які зберігаються у Тиврівському ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, слід повернути потерпілим ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 .

Документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 25795 грн. (т.2 а.с.206,224) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою, в межах 60 днів загального строку його продовження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.127, 128, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :

ОСОБА_13 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років.

Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_13 з часу його затримання, тобто з 31.12.2016 року, зарахувавши відповідний термін його попереднього ув`язнення з розрахунку, що один день тримання під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили - залишити без змін, але не довше, ніж до 25.04.2019 року.

Цивільні позови задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_16 38055 гривень майнової шкоди, а також 300000 гривень моральної шкоди. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_16 щодо стягнення з ОСОБА_13 49995 гривень майнових збитків відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_11 300000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_12 300000 гривень моральної шкоди.

Речові докази: оптичний диск із записом слідчої дії залишити в матеріалах судового провадження; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , зразки крові ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , чоловічі кофту синього кольору та штани сірого кольору, постільну білизну та зіскоби з поверхні стіни, що зберігаються у Тиврівському ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити, жіночі светр червоного кольору та гольф чорного кольору, які зберігаються у Тиврівському ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 25795 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Головуючий

Судді

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1