Справа № 288/270/18
Провадження № 1-кп/288/29/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 16 лютого 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянин України, українець, раніше судимий 16 травня 2016 року Попільнянським районним судом за частиною 2 статті 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі на підставі статей 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, ухвалою суду від 04 червня 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим 16 травня 2016 року Попільнянським районним судом за частиною другою статті 309 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі статей 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 15 лютого 2018 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи по вулиці Садова, поблизу будинку № 24 у с. Криве Попільнянського району Житомирської області, між ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вказаний час та місці, наніс ОСОБА_6 три удари невстановленим ріжучим предметом в область кисті лівої руки, правого коліна та лівого стегна. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді різаної рани ІІ-го пальця лівої кисті, різаної рани правого коліна, різаної рани лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 125 КК України не визнав, та пояснив, що в лютому 2018 року, дати не пам`ятає, він зайшов до будинку Карасів, та попросив закусити. Проте, йому нічого не дали і між ним та ОСОБА_7 виникла сварка. Після чого він вийшов на вулицю, за ним з будинку вибіг ОСОБА_6 та почав його бити.

Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав своєї винуватості, але його винуватість підтверджується слідуючими доказами:

- Показами потерпілого ОСОБА_6 , який дав показання, про те, що в лютому місяці 2018 року до його будинку прийшов ОСОБА_4 .. В цей час він спав в будинку, а його мама ОСОБА_7 була в літній кухні. Через деякий час заплакана мати прибігла до будинку і повідомила йому, що ОСОБА_4 перевертає речі, б`є посуду. Він вийшов, взяв палку, щоб прогнати ОСОБА_4 з будинку. На вулиці ОСОБА_4 спричинив йому якимсь гострим предметом тілесні ушкодження в ліву кисть руки, праве коліно та ліве стегно. Після цього повідомили працівників поліції та викликали швидку.

- Показами свідка ОСОБА_7 , яка показала, що в лютому місяці 2018 року близько 20.00 години вечора вона перебувала в літній кухні та готувала вечерю. Через деякий час прийшов ОСОБА_4 , який був в неадекватному стані та став її обзивати, розкидати речі на кухні, бити посуд. Вона побігла до будинку, щоб позвати сина, який би вигнав ОСОБА_4 з літньої кухні. Син взяв палку та став виганяти ОСОБА_4 , вони вийшли на вулицю, через деякий час син повернувся та в нього були рани з яких текла кров. На снігу лишився слід від крові. Викликали швидку медичну допомогу та повідомили працівників поліції.

- Показами свідка ОСОБА_8 , який показав, що він не пам`ятає чи заходив до сім`ї Карасів з ОСОБА_4 , але чув, що ОСОБА_6 порізали.

- Показами свідка ОСОБА_9 , яка показала, що вона була в дома, сусідка ОСОБА_7 їй розповіла, що її син ОСОБА_4 порізав її сина ОСОБА_10 .

- Показами свідка ОСОБА_11 , яка показала, що вона була понятим по даній справі, пройшов рік і вона про обставини вчинення злочину ОСОБА_4 не пам`ятає, але вона чула, що ОСОБА_4 порізав ОСОБА_6 ножем по ногах, кров була на снігу, при цьому був присутній голова сільської ради.
Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 лютого 2018 року;

- Протоколом огляду місця події від 15 лютого 2018 року, з ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події, згідно якого оглядалося відкрита ділянка місцевості, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- Протоколом огляду місця події від 17 лютого 2018 року, згідно якого оглядалися речові докази, а саме: чоботи сірого кольору, футболка білого кольору;

- Постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 19 лютого 2018 року, а саме: чоботи сірого кольору, футболка білого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського ВП ГУ НП в Житомирській області;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2018 року з ілюстративною таблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого потерпілий розповів та показав як обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2018 року ілюстративною таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого вона розповіла та показала про обставини вчинення злочину ОСОБА_4 ;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2018 року з ілюстративною таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого свідок розповів та показав обставини, що мали місце 15 лютого 2018 року;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2018 року з ілюстративною таблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 згідно якого підозрюваний розповів та показав як він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 ;

- Висновком експерта від 16 лютого 2018 року № 31, відповідно до якого, згідно записів представлених медичних документів у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани правого коліна, різаної рани лівого стегна, різаної рани ІІ-го пальця лівої кисті, що утворились від дії ріжучого краю гострого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Можливість утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи - виключається;

- Результатами токсикологічного дослідження методом ГХ, згідно якого у крові ОСОБА_4 виявлено вміст алкоголю 0,95 проміле.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною другою статті 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Обставинами згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Тому суд, керуючись вищенаведеним, а також статей 2, 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якими гарантовано право людини на життя та на ефективний засіб юридичного захисту, враховуючи усталену практику, Європейського суду з прав людини, яка склалася за результатами розгляду заяв сторони потерпілих від злочинів, в яких потерпілі скаржилися на неналежне здійснення розслідування злочинів, встановлення істини по справах та забезпечення прав потерпілих від злочинів (справи «Прилуцький проти України», «Риженко проти України», «Фуклєєв проти України», «Куцевич проти України», «Гонгадзе проти України», та інші), з метою досягнення завдань кримінального судочинства, забезпечення прав обвинуваченого та потерпілого з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім, суд приходить до висновку що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції частини другої статті 125 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням частини 1 статті 71 КК України, які визначають призначення покарання за сукупністю вироків з приєднанням до покарання призначеного за новим вироком частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 16 травня 2016 року Попільнянського районного суду Житомирської області, за яким його засуджено за частиною 2 статті 309 КК України до п`яти років позбавлення волі та вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує, що ОСОБА_4 ухвалою суду від 04 червня 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та його направлено для відбування реальної міри покарання за вироком Попільнянського районного суду від 16 травня 2016 року, а тому по даному кримінальному провадженні запобіжний не обирається.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Речові докази: а саме: чоботи сірого кольору, футболка білого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського ВП ГУ НП в Житомирській області, підлягають знищенню.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Керуючись статтями 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 125 КК України і призначити для нього покарання за частиною другою статті 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року за частиною 2 статті 309 КК України за яким його засуджено до 5 (п`яти) років позбавлення волі і остаточно визначити йому кінцеву міру покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 червня 2018 року.

Речові докази: а саме: чоботи сірого кольору, футболка білого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського ВП ГУ НП в Житомирській області, знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського
районного суду ОСОБА_1