Справа № 497/2147/18
Провадження № 1-кс/497/667/18
УХВАЛА
12.12.2018 року слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
10.12.2018 року слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що біля 00 години 08.12.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на перехресті вулиць Заводська та Пушкіна в м. Болграді Одеської області, переносив в кишені свого одягу, паперовий згорток в якому зберігалась речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, в сухому подрібненому стані з різким специфічним запахом, зовнішньо схожа на наркотичний засіб марихуану, який був вилучений у останього під час проведення огляду місця події.

Вище перелічені речі вилучені оскільки можуть мати важливе значення речових доказів у кримінальному провадженні, потребують криміналістичних досліджень та можуть зберігати на собі сліди злочину (кров потерпілої, інші біологічні сліди, тощо).

Враховуючи, що згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються рід час кримінального провадження, тому слідчий просить накласти на нього арешт.

Слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається за ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено судом 08.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000489 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України. Слідчим доведено, що майно, на яке вона просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000588 від 08.12.2018, а саме на: паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, в сухому подрібному стані з різким специфічним запахом, зовнішньо схожа на наркотичний засіб марихуану.

Вказане майно залучити та зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000588 від 08.12.2018,

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1