Справа № 369/5483/19
Провадження №1-кс/369/1761/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання та тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
Заява мотивована тим, що 25.04.2019 року 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 був затриманий працівниками СВ Чайківського ВП Києво-Святошинеськго ВП ГУ НП у Київській області, у власному будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Бощагівка, вул. Кучанська,15 з грубими та неприпустимими порушеннями законодавства. Вказує, що затримання в порядку ст.. 208 КПК України було завідомо незаконним без будь-яких законних підстав, оскільки підозра у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України неможливо в принципі, так як ОСОБА_6 є власником будівлі, на підставі чого просить визнати затримання ОСОБА_6 незаконним та звільнити з під варти.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 доставлений в судове засідання під вартою підтримав заяву свого захисника та просив її задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, оскільки дії співробітників поліції із затримання ОСОБА_6 були вчинені у відповідності до вимог КПК України, оскільки ОСОБА_6 в порядку ст.. 208 КПК України був затриманий під час вчинення правопорушення, передбаченого ст.. 162 КК України. На теперішній час ОСОБА_6 оголошена підозра в межах 24 годин з моменту затримання та на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться клопотання про обрання запобіжного заходу. Пересічний строк перебування під вартою не порушено.
Заслухавши захисника, прокурора, дослідивши заяву та надані захисником, слідчим та прокурором матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ч.ч. 1 і 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.
Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 207 КПК України).
Частиною 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.
При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.
Судовим розглядом встановлено, що 25.04.2019 об 15 годині 05 хвилин ОСОБА_6 затримано без ухвали слідчого судді в порядку п. 1 ч. 1 ст.. 208 КПК України під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, про що складено відповідний протокол, що стороною захисту не спростовується.
На наступний день 26.04.2019 року об 13 годині 20 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, що підтверджується копію повідомлення про підозру від 26.04.2019 з розписками підозрюваного та його захисника, та стороною захисту не спростовується. Також стороною захисту не спростовується той факт, що на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , яке ще не розглянуто.
За вимогами ст. 193 КПК України обставини затримання особи і тримання під вартою є предметом дослідження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, під час розгляду скарги встановлено, що граничний строк тимчасового запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 не перевищено, визначених ст. 206 КПК України підстав для звільнення останнього з-під варти не встановлено, оскільки ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України з дотримання законодавчих вимог, йому оголошена підозра відповідно до КПК України, ОСОБА_6 доставлений до суду без зволікагнь для розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу у встановлені КПК України строку. Таким чином, стороною обвинувачення доведені обставини, передбачені ч. 5 ст. 206 КПК України.
Доводи захисника про незаконність затримання зводяться до необґрунтованості повідомлення про підозру та відсутності кримінального діяння у діях його довірителя, однак, слідчий суддя в межах розгляду скарги в порядку ст.. 206 КПК України не уповноважений вирішувати питання обґрунтованості підозри та встановлювати відсутність чи наявність складу злочину в діях затриманої особи, що є завданнями інших стадій кримінального провадження.
З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в межах її доводів.
Керуючись ст.ст. 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скаргу захисника ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1