Справа № 695/4097/15-к
Номер провадження 1-кп/697/27/2019
У Х В А Л А
Іменем України
08 січня 2019 року Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Хутір, Драбівського району Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, займається особистим селянським господарством, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Під час судового засідання потерпілим ОСОБА_5 подано письмове клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 з метою забезпечення позовних вимог у цивільному позові в даному кримінальному провадженні, а саме: комбайн «Нива СК-5», автомобіль ВАЗ, будинок у с.Привітне, трактор Т-25, трактор МТЗ та інше на загальну суму 179 477,00 грн.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК). Цивільний позивач має вказати докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК).

Як зазначає потерпілий ОСОБА_5 необхідність застосування арешту вказаного ним майна полягає у забезпеченні цивільного позову.

З контексту ч.1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Подане потерпілим клопотання не містять будь-яких фактичних доказів наявності у обвинуваченого рухомого та нерухомого майна у власності; не зазначено місце знаходження майна, його вартість та як його ідентифікувати; не додано документів, які підтверджують право власності обвинуваченого на майно, що підлягає арешту, у зв`язку з чим у разі задоволення клопотання суд був би позбавлений можливості зазначити в ухвалі перелік майна, на яке накладається арешт, відповідно до вимог ч. 5 ст. 173 КПК України.

Крім того, частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен керуватися п.п. 3-5 ч. 2 ст. 173 КПК України та враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42, 170,171, 276 - 279 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1