Справа № 569/1969/19

У Х В А Л А

15 лютого 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 порушуючи порядок, встановлений ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів з метою збуту,за невстановлених досудовим слідством обставинах та невстановлений час, незаконно придбав наркотичний засіб «бупренорфін», який перевіз та зберігав при собі з метою збуту, до моменту проведення працівниками поліції поверхневого огляду08.11.2018, близько 23 год. 14 хв.,на території автовокзалу Рівне, що по вул. Київська, 40в м. Рівне,в ході проведення якого ОСОБА_5 добровільно видав 80 пігулок білого кольору у блістерах, які відповідно до висновку експерта №2.1-1104/18 від 27.12.2018 являються наркотичним засобом «бупренорфін» масою 0,1517 г, обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 діючи повторно, порушуючи порядок встановлений ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, 08.11.2018 перебуваючи у приміщенні ТОВ «Мед Драйв», що за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 20-22, шляхом обману лікаря ОСОБА_6 , отримав рецепт на право придбання наркотичного засобу «бупренорфін» в кількості 80 пігулок. В подальшому за допомогою даного рецепту в мережі аптек КП «Фармація» в м. Київ, незаконно придбав наркотичний засіб «бупренофін», обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Окрім того, ОСОБА_5 , в той же день, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, перебуваючи у приміщенні ТОВ «Медичні довідки», що за адресою: м. Київ, бульвар Кольцова, 13, шляхом обману лікаря ОСОБА_7 , отримав рецепт на право придбання наркотичного засобу «бупренорфін» в кількості 50 пігулок. В подальшому за допомогою даного рецепту в мережі аптек КП «Фармація» в м. Київ, незаконно придбав наркотичний засіб «бупренофін», обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, та заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, вчинене повторно, передбачене ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КК України.
22.01.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 КК України.

Слідчий вказує, що санкція ч. 2 ст. 308 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому необхідно накласти арешт на нерухоме майно, яка належить підозрюваному ОСОБА_5 для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомого майно, підозрюваному ОСОБА_5 належить: на праві приватної спільної часткової власності 1/3, квартира АДРЕСА_1 .

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою позбавлення можливості використовувати вказане майно, розпоряджатися будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій клопотання підтримав та просив суд провести розгляд без його участі.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 16.01.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України.

22.01.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 КК України.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомого майно, підозрюваному ОСОБА_5 належить: на праві приватної спільної часткової власності 1/3, квартира АДРЕСА_1 .

Санкція ч. 2 ст. 308 КК України в якості основної міри покарання передбачає конфіскацію майна.

Накладення арешту на вищевказане майно дасть можливість забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки не накладення арешту на нього, може призвести до його втрати, знищення, використання, перетворення, передачі або відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: 1/3 квартири АДРЕСА_1 , власником якої є підозрюваний ОСОБА_5 із забороною власнику вказаного майна, чи будь-якій іншій особі розпоряджатися ним до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1