Дата документу 20.02.2019
Справа № 334/2169/17
Провадження № 1-кп/334/337/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинiв, Республiки Молдова, громадянина України, який має середню освіту, працюючого експедитором на ПП «Тар Сервіс», розведеного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

21.11.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.125 КК України, до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя вiд 22.11.2016 року ОСОБА_4 , засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робiт.

10.01.2017 року ОСОБА_4 у приміщенні Ленінського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу органу з питань пробацій Південно-східного органу Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Mінicтepcтвa юстиції України був ознайомлений під підпис з умовами відбування покарання, видано направлення для відбування громадських робіт до КП «Титан» м. Запоріжжя, та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання у видi громадських робіт та скоєння повторного злочину чи адміністративного правопорушення.

Згідно направлення № 1183 від 22.02.2017 року ОСОБА_4 повинен був приступити до відбування покарання з 24.02.2017 року.

Однак, ОСОБА_4 будучи особою, засудженою вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 року до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, діючи умисно, маючи умисел направлений на ухилення від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт у період з 24.02.2017 року до 20.03.2017 року до відбування покарання у КП «Титан»» м. Запоріжжя, не приступив, тим самим ухилився від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, які йому було призначено Комунарським районним судом м. Запоріжжя у вигляді покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 cт.125 КК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є: - невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; - невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у cтaнi наркотичного або токсичного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі, та пояснив обставини вчинення злочину, що він дійсно не відбув покарання у виді громадських робіт, оскільки офіційно працює експедитором, тому не мав можливості відпрацювати громадські роботи у робочий час, бо на підприємстві його б у такому разі звільнили би, а він проживає з цивільною дружиною, яка має 3 неповнолітніх дітей, та всі вони знаходяться на його утриманні, тому він не відбув покарання у виді громадських робіт. В судовому засіданні ОСОБА_4 щиро розкаявся, та просив суд призначити йому покарання не зв`язане з позбавленням волі, оскільки він може втрати роботу, яка є єдиним доходом його сім`ї.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеному кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у видi громадських робіт.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч.2 ст.389 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований експедитором на ПП «Тар Сервіс», на диспансерному обліку в психіатричному та в наркологічному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , вчинив даний злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком суду, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016, врахувавши вимоги п.4 ч.1 ст.72 КК України, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та з цих підстав вважає за можливе призначити йому покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один ) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016, що відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України становить 25 днів обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1