Провадження № 1-кп/243/131/2019
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відео конференції клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002410 від 20.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, раніше судимо-го:

1) 25.05.2004 року Сніжнянським міським судом Донецької області за ч.5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі;

2) 15.03.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 189 К України до 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівки Донецької області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30 листопада 2000 року Микитівським районним судом м. Горлівки за ч.3 ст.143 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 30 жовтня 2008 року Артемівським міськрайонним судом за ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

3) 01 вересня 2009 року Алчевським міськрайонним судом за ч.3 ст.143, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців;

4) 10 жовтня 2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 309 ч. 2, 310 ч. 2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання, у якому він просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого, спливає 01.06.2019 року, та знаходячись на волі, обвинувачений може ухилитися від суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, суд дійшов до наступного висновку.

Зі змісту положень ч. 3, 4 ст. 199 КПК України вбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи "Тейс проти Румунії", "Чанєв проти України").

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

За таких обставин суддя вважає, що ризики, наявність яких встановлена під час застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились тому враховуючи вік, соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, обставини скоєння кримінального правопорушення, тяжкість відповідальності у випадку визнання обвинуваченого винним приходжу до висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

З огляду на викладене з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, доцільним продовжити строк тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 знаходячись на волі, може перешкоджати судовому розгляду по кримінальному провадженню, встановлення істини, уникати прибуття до суду, впливати на свідків, потерпілу або продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тому з урахуванням обставин кримінального провадження, того, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 64000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 45, 177, 178, 182, 197, 314, 331, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в Бахмутській установі виконання покарань УДПтС України у Донецькій області №6.

Заставу визначену ОСОБА_5 ухвалою судді від 03.04.2019 року залишити попередню в сумі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти після внесення застави у розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, отримувач коштів ТУ ДСА в Донецькій області: розрахунковий рахунок 1792, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, Код банку 820172, Код .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою суду до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області;

2) не відлучатися із м. Слов`янська, Донецької області, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього вищевказаних обов`язків, до нього буде застосовано інший запобіжний захід, а застава звернута в дохід держави.

Ухвала, щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, втрачає чинності через 60 днів, тобто строк діє до 20 липня 2019 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику Бахмутської установи виконання покарань УДПтС України у Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1