У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 березня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зеленодоськ Апостолівського району Дніпропетровської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000166.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 22.05.2019 р. із зобов`язанням: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та свідками у даному кримінальному провадженні; не відвідувати місця продажу алкогольних напоїв на розлив.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не дотримані вимоги закону щодо перевірки та оцінки вагомості оголошеної підозри, доказів на підтвердження існування ризиків, зазначених слідчим, та даних про особу підозрюваного.
Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, а саме передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що свідчить про ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, не має міцних соціальних зв`язків (місця роботи, навчання тощо), стабільного заробітку, які б могли запобігти вчиненню з боку підозрюваного злочинів, що свідчить про ризик переховування від слідства та суду та вчинення нових злочинів.
Вказує на те, що ОСОБА_6 під час вчинення злочину, розуміючи, що його дії помічені потерпілим, з метою його завершення, вжив усіх активних дій, які вважав необхідними для уникнення затримання та переховування речових доказів.
Зазначає, що існують достатні підстави вважати, що залишаючись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ступінь цих ризиків є істотною і реальною, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

У провадженні СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за наступних обставин.
19.03.2019 р. близько 14.50 год. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи на майданчику 7 поверху 1 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, здійснили напад на ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_11 наніс удар стороннім предметом, схожим на молоток, в область потиличної частини голови ОСОБА_9 , від якого останній впав. З метою завершення спільного злочинного умислу, направленого на насильницьке, протиправне заволодіння чужим майном, та з метою подолання будь-якого фізичного опору з боку потерпілого, ОСОБА_6 із ОСОБА_11 нанесли ОСОБА_9 декілька ударів руками по тулубу, після чого відкрито заволоділи належним йому майном.
19.03.2019 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
20.03.2019 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
21.03.2019 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке мотивував тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
З урахуванням того, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками, є учасником антитерористичної операції, тієї обставини, що при вчиненні злочину відносно ОСОБА_9 його роль була незначною, а також того факту, що в нього відсутні можливості до тривалого переховування поза межами Миколаївської області, такий ризик є незначним. Достатніх доказів на підтвердження можливості впливу підозрюваним в незаконний спосіб на потерпілих та свідків, та можливості перешкоджати підозрюваним кримінальному провадженню в інший спосіб, слідчим та прокурором не надано. Не підтвердженим є і ризик щодо продовження вчинення нових злочинів.
Окрім того, в судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані: протоколів огляду місця події від 19.03.2019 р., заяви потерпілого ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 19.03.2019 р., протоколів допиту потерпілого, впізнання за фотознімками від 19.03.2019 р., згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_6 як особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення, протоколу впізнання особи за фотознімками, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка вчинила злочин в під`їзді будинку АДРЕСА_2 від 19.03.2019 р., протоколів допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 19.03.2019 р., виписок з лікарні, відповідно яких на тілі потерпілого ОСОБА_9 наявні численні тілесні ушкодження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, однак він незначний, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання разом з батьками, є учасником антитерористичної операції, у нього відсутні можливості довготривалого переховування поза межами Миколаївської області.

Разом з тим, вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, врахувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, цілком забезпечить запобіганню спробам підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Доводи прокурора про наявність ризику можливого впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення лише через тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки слідчим та прокурором не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 буде впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Окрім цього, апеляційний суд враховує і те, що прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не наведено фактів впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, як після того, коли ОСОБА_6 був затриманий і йому повідомлено про підозру 19.03.2019 р., так і безпосередньо після застосування 22.03.2019 р. запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, в апеляційній скарзі прокурором не наведено.
За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовними підставами для скасування ухвали.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 березня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3