Ухвала
Іменем України

26 грудня 2018 р.

м. Київ
Справа № 175/3433/17-к
Провадження № 51-10476 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року,
встановив:
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цим же вироком засудженого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судові рішення щодо яких не оскаржуються.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 167639 грн матеріальної шкоди та 50000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року зазначений вирок місцевого суду скасовано в частині вирішення цивільного позову, що стосується стягнення матеріальної шкоди, та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, засуджений у скарзі фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Поряд з цим, зі змісту касаційної скарги не можливо зрозуміти, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК України, полягає, на думку засудженого, незаконність вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду.

Крім того, засуджений не вказав, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також, засудженим не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість судових рішень з огляду на вид і розмір призначеного покарання та ступінь тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого.

Окрім того, засудженому необхідно зазначити конкретну вимогу до суду касаційної інстанції з врахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених ст. 436 КПК України. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Поряд з цим, зазначена в касаційній скарзі вимога не узгоджується з вищезазначеними положеннями Закону.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений також не погоджується з цивільним позовом, що стосується стягнення матеріальної шкоди, однак ухвалою апеляційного суду в цій частині вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, а тому вказане судове рішення в цій частині, відповідно до ст. 424 КПК України, не може бути переглянуте в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3