У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000118, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2018 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, ухвалено частково приєднати до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2015 р. та остаточно призначити покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити, пом`якшити йому покарання та застосувати положення ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що оскаржуваним вироком йому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, яке хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 2 ст. 185 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки не з`ясовано дані про його особу.
Відмічає, що судом визнано обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувалось ним під час досудового розслідування та судового слідства. Тобто дана обставина підтверджується лише його показами, матеріали справи будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини відсутні.
Зазначає, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення, спиртними напоями не зловживає, щиро кається у скоєному, вину визнав повністю, відшкодував у повному обсязі майнову шкоду, завдану потерпілим, незважаючи на те, що цивільний позов не пред`являвся, потерпілі просили суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Вважає, що з урахуванням усіх викладених характеристик та обставин, суд мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання, з іспитовим строком.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

16.12.2017 р. близько 14.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив біля домоволодіння ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 та побачив на подвір`ї ОСОБА_7 стіл з посудом. У ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисну мету, ОСОБА_5 , перевіривши, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до території домоволодіння по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , викрав каструлі вартістю 75 грн. та 325 грн., соковарку вартістю 250 грн., з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом в корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 650 грн.
08.04.2018 р., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував в будинку, належному ОСОБА_8 , по АДРЕСА_3 , де він проживав на квартирі. Перебуваючи у вказаному будинку, маючи вільний доступ до кімнат вказаного будинку, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відшукання та викрадення чужого майна. З метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії таємні, переслідуючи корисну мету, ОСОБА_5 пройшов до спальної кімнати, де в серванті виявив гаманець, належний ОСОБА_8 , в якому знаходились кошти в сумі 100 грн. Потім ОСОБА_5 в гардеробі вказаної кімнати під постільною білизною виявив кошти в сумі 200 грн., належні ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_5 виявлені кошти в сумі 300 грн. викрав, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом в корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 300 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, вчинення злочину в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою за аналогічний злочин, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, має на утриманні малолітню дитину, відсутність претензій зі сторони потерпілих, визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, які обтяжують покарання, рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та апелянтом не оспорюються.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив два епізоди злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, вчинив злочини в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, раніше судимий за аналогічний злочин, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, має на утриманні малолітню дитину, претензії зі сторони потерпілих відсутні. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, які обтяжують покарання, рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, врахував і ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

За наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, не має.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то за змістом ст. 75 КК України, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе у випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Положеннями ч. 4 ст. 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України.
Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджений Дніпровським районним судом м. Києва від 10.02.2015 р. за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді невідбутої частини покарання за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04.01.2013 р. у виді 3 років позбавлення волі та покарання за даним вироком у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., які виконувати самостійно.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.10.2017 р. ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 8 місяців 9 днів.
16.12.2017 р. ОСОБА_5 викрав майно у потерпілої ОСОБА_7 , тобто вчинив новий злочин в період строку умовно-дострокового звільнення.

З огляду на наведене, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, як того просить апелянт, неможливе, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3