Справа № 362/3344/17
Провадження № 1-кп/362/51/19
ВИРОК

Іменем України

04.02.2019 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №50000018 від 26.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Уланів та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, заступника начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний термінал» Київської митниці Державної фіскальної служби України, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26 квітня 2017 року приблизно о 11 годині, перебуваючи на другому поверсі адміністративної будівлі митного посту (на далі «МП») «Південний термінал», що розташований в смт.Калинівка Васильківського району Київської області, вул.Індустріальна, 5, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем - заступника начальника відділу митного оформлення №1 МП «Південний термінал» Київської митниці ДФС, одержав від керівника ТОВ «Електромобілі» ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США, що за курсом валют Національного банку України станом на 26.04.2017 року становило 5326 грн., за не створення останньому штучних перешкод під час митного оформлення 2 автомобілів з електричними двигунами в зоні діяльності МП «Південний термінал» Київської митниці ДФС України та безперешкодне подальше розмитнення інших автомобілів із електричними двигунами.

Він же, продовжуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, 25 травня 2017 року о 09 годині 59 хвилин, перебуваючи на другому поверсі адміністративної будівлі МП «Південний термінал», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, повторно, одержав від ОСОБА_6 , за не створення ним штучних перешкод під час митного оформлення 6 автомобілів з електричними двигунами, неправомірну вигоду у сумі 600 доларів США, що згідно з курсом валют Національного банку України станом на 25.05.2017 року становило 15760 грн.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 одержав неправомірну вигоду на загальну суму 800 доларів США, що згідно з курсом валют Національного банку України становить 21086 грн. та його дії кваліфіковані за ч.1 ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Разом з тим, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутня подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та він підлягає виправданню з наступних підстав.

Як вбачається з положень п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч.2 ст.8 і ст.9 КПК зобов`язують суди під час здійснення кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп у справі № 18/1148-97, удосконалення законодавства в контексті ст.55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Положеннями ст.8 «Загальної декларації прав людини» (1948 року) передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Право на ефективний засіб захисту закріплено також в положеннях ст.2 «Міжнародного пакту про громадянські та політична права».

Згідно з положеннями ст.ст.6 і 13 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Кожен має право на справедливий розгляд його справи який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з положень ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування (в редакції станом на 25 травня та 28 червня 2017 року).

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Згідно з положеннями ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Положеннями ст.ст.276-278 КПК України, встановлені випадки повідомлення про підозру, зміст письмового повідомлення про підозру та його вручення.

При цьому, як вбачається з положень п.п.5 і 6 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення має містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється особа та його правова кваліфікація.

Таким чином, аналізуючи положення ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3 і ч.1 п.4 ч.5 ст.214 КПК України, суд приходить до висновку, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є виявлення діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознак складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000018, датою надходження матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення правопорушень зазначено «26 січня 2017 року», з правовою кваліфікацією «ч.3 ст.368 КК України», з наступною фабулою: з повідомлення Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України, службові особи Київської митниці ДФС України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 налагодили механізм одержання неправомірної вигоди від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за не перешкоджання у розмитнені транспортних засобів у зоні діяльності митного поста «Димитрово». Витяг підписаний 26.01.2017 року прокурором військової прокуратури ОСОБА_10 .

Як вбачається з постанови військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України від 26 червня 2017 року, з матеріалів кримінального провадження №0000018, що розслідуються стосовно ОСОБА_4 виділені матеріали досудового розслідування щодо обставин, що стосуються протиправних дій ОСОБА_9 з подальшим присвоєнням кримінальному провадженню № 00000141 від 26 червня 2017 року.

Відповідно до постанов від 25 травня 2017 року у кримінальному провадженню № 0000018 від 26.01.2017 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яка 28 червня 2017 року, у тому ж провадженні, була змінена на ч.1 ст.368 КК України.

Таким чином, повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_4 , та інші слідчі дії, здійснені органом досудового розслідування на зібрання доказів для доведення його вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, здійснені з порушенням встановленого порядку, без внесення відомостей про зазначене вище кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування, а тому є недопустимими.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється при встановлені судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.284 КПК України.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно виправдати на підставі положень п.1 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення, з закриттям кримінального провадження у відповідності до положень ч.2 ст.273 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.284, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, та виправдати його за відсутністю події кримінального правопорушення.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, закрити.
Речові докази по справі: 600 доларів США (6 купюр номіналом по 100 доларів США) із наступними серіями та номерами: KА525110684 А, KK 43737755 А, KВ 23339106 R, KB 04105654 R, LE 69096310 C, LE 69096309 C, що зберігаються в уповноваженій банківській установі повернути державі в особі головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1