Справа № 396/2247/18
Провадження № 1-кп/396/243/18
Іменем України
14.12.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, пенсіонер, освіта загальна середня, одреженого, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні немає, депутатом не являється, раніше не судимий, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння чужим майном, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин:
Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебував в приміщенні Новоукраїнського районного центру зайнятості, що розташоване по вулиці Соборна, 32 а, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, а саме бюджетними коштами в якості допомоги по безробіттю.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом, при заповнені заяви від 04.11.2014 на отримання допомоги по безробіттю, умисно вніс неправдиві відомості та не зазначив що фактично був зайнятою особою, так як являвся засновником фермерського господарства «Золоте зернятко», чим порушив вимоги п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Прихованням вказаного факту, який мав суттєве значення для прийняття рішення про призначення, нарахування й виплату грошової допомоги, обвинувачений ОСОБА_3 , ввів в оману працівників Новоукраїнського районного центру зайнятості, які, виходячи з оманливої впевненості в чесності дій обвинуваченого ОСОБА_3 , на виконання вимог п.п. 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 за №307, призначили йому допомогу по безробіттю, що дало змогу в період з 11.11.2014 року по 06.05.2015 року частинами отримати державні кошти на загальну суму 3187 гривні 95 копійок.
Також встановлено, що 07 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебував в приміщенні Новоукраїнського районного центру зайнятості, що розташоване по вулиці Соборна, 32 а, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, а саме бюджетними коштами в якості допомоги по безробіттю.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом, при заповнені заяви від 07.12.2015 року на отримання допомоги по безробіттю, умисно вніс неправдиві відомості та не зазначив що фактично був зайнятою особою, так як являвся засновником фермерського господарства «Золоте зернятко», чим порушив вимоги п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Прихованням вказаного факту, який мав суттєве значення для прийняття рішення про призначення, нарахування й виплату грошової допомоги, ОСОБА_3 , ввів в оману працівників Новоукраїнського районного центру зайнятості, які, виходячи з оманливої впевненості в чесності дій обвинуваченого ОСОБА_3 , на виконання вимог п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 за №307, призначили йому допомогу по безробіттю, що дало змогу в період з 14.12.2015 року по 13.01.2016 року частинами отримати державні кошти на загальну суму 1102 гривні 39 копійок.
Також встановлено, що 13 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебував в приміщенні Новоукраїнського районного центру зайнятості, що розташоване по вулиці Соборна, 32 а, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, а саме бюджетними коштами в якості допомоги по безробіттю.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом, при заповнені заяви від 13.12.2016 року на отримання допомоги по безробіттю, умисно вніс неправдиві відомості та не зазначив що фактично був зайнятою особою, так як являвся засновником фермерського господарства «Золоте зернятко», чим порушив вимоги п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Прихованням вказаного факту, який мав суттєве значення для прийняття рішення про призначення, нарахування й виплату грошової допомоги, обвинуваченому ОСОБА_3 , ввів в оману працівників Новоукраїнського районного центру зайнятості, які, виходячи з оманливої впевненості в чесності дій обвинуваченого ОСОБА_3 , на виконання вимог п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 за №307, призначили йому допомогу по безробіттю, що дало змогу в період з 20.12.2016 року по 14.05.2017 року частинами отримати державні кошти на загальну суму 6882 гривні 07 копійок.
29 листопада 2018 року між прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградськлої області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, щиро розкаївся у скоєному та просив суд затвердити угоду, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання ним призначеного покарання.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надіслалли заяву про розгялд спраи у відсутність. Претензії матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, та перевіривши угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч.1 ст. 190 КК України).
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 29 листопада 2018 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до нього до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 469-475 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1