Справа № 640/3019/18
н/п 1-кс/640/2088/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
07.02.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у СО ФОП ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_1 ) відкритих в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 351533), юридична адреса: м. Харків, вул. Малом`ясницька б. 2А, а саме на рахунках: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , станом на дату, годину та хвилину отримання ухвали суду та в подальшому зупинити видаткові операції по цим рахункам, за виключенням податкових платежів до бюджетів усіх рівнів.
Також просить: зобов`язати службових осіб ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 351533) надати старшому слідчому 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3 , слідчим слідчої групи або співробітникам податкової міліції, визначених ОСОБА_3 відповідним дорученням щодо проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та в подальшому надавати дану інформацію про залишок коштів на запит слідчого.
У ході досудового розслідування встановлено, що ФОП ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_1 ) спільно зі своєю дружиною ОСОБА_5 (і.п.н. НОМЕР_11 ), в період ІІІ - кварталу 2017 року, при виплаті заробітної плати своїм працівникам, не нарахували, не утримали та не сплатили до бюджету податок з доходів фізичних осіб на суму 864 000 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в значних розмірах.
Під час проведення оперативних заходів встановлено, що ФОП ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність по виготовленню та реалізації меблів на мебельній фабриці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » .
Відповідно до висновку спеціаліста-бухгалтера встановлено, що сума несплаченого податку з доходів фізичних осіб за ІІІ квартал 2017 року не працевлаштованим робітникам меблевої фабрики «Сиди М», директором фактично якої є ОСОБА_4 , складає 864 000 грн.
Під час досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_6 , згідно довідок про доходи за період з 01.01.2000 по 30.09.2017 отримали сукупній дохід в сумі 5 825 380 грн., згідно податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця вищезазначені особи при здійсненні підприємницької діяльності за період 2010 по 2017 роки., в сукупності задекларували дохід в сумі 16 800 489,84 грн., тобто в загальній сумі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за період з 2000 по 2017 рік офіційно отримали дохід в сумі 22 625 863,84 грн. Також встановлено, що зазначені особи за останні 4 роки придбали в сукупності рухомого та нерухомого майна на загальну суму 43 167 000 грн., що значно перевищує їх офіційно отримані доходи.
В ході своєї підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 використовує банківський рахунок № НОМЕР_3 та інші відкриті в Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», на які систематично надходять грошові кошти за меблеву продукцію. Оглядом банківського рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_3 встановлено, що в період 2017 року на рахунок перераховано грошову суму в загальному розмірі 10 506 503,1 гривень.
Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , в своїй діяльності використовують банківські рахунки відкриті в Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Малом`ясницька б. 2А, а саме № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 .
Враховуючи вищевикладене, слідчий вважає, що грошові кошти, що знаходяться на вищезазначених банківських рахунках є предметом протиправної діяльності вказаної групи осіб та отримані в наслідок вчинення шахрайських дій, сприяння суб`єктам підприємницької діяльності в мінімізації податкових зобов`язань та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом та можуть бути засобами для розкриття злочинів та виявлення винних осіб, в подальшому, визнанні речовими доказами по кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову.
Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий до судового засідання не з`явився.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Підставами для внесення цих відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
Слідчий в обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 , в своїй незаконній діяльності використовує банківські рахунки відкриті в Харківському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Малом`ясницька б. 2А, а саме № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 .
Однак слідчий суддя вважає, що слідчий не обґрунтував клопотання та не довів обставин щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на зазначених в клопотанні рахунках.
Згідно ч. 2. ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Із клопотання не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, обвинуваченого, що давало б підстави визначити хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та не надано відомостей про наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у даному кримінальному провадженні, який до клопотання не доданий.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що санкції ст. 212 ч.1,2 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачають конфіскації майна. Крім того, доказів наявності цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Крім того, одна із вимог, зазначена в клопотанні, не передбачена нормами КПК України та не є компетенцією слідчого судді, а саме: зобов`язання службових осіб ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 351533) надати стороні обвинувачення довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та в подальшому надавати дану інформацію про залишок коштів на запит слідчого.
Отже, враховуючи, що по справі відсутні докази того, що грошові кошти, відкриті в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 351533) на рахунках, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, підстави для задоволення клопотання про арешт майна - відсутні.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1