Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/68/19
УХВАЛА
Іменем України

25 січня 2019 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Крижопіль Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого,
- 27.04.2004 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 296 ч. 1, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.
про перерахування строку відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
15 січня 2019 року до Крижопільського районного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перерахування строку відбування покарання. Свою заяву мотивує тим, що був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2005 року до 1 року 7 місяців обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків за ст. ст. 296 ч. 1, 190 ч. 1 КК України. З моменту скоєння злочину за ст. 296 ч. 1 КК України до моменту затримання пройшло більше 15 років, тому просить перерахувати йому строк відбування покарання на підставі ст. 49 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав та просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви, просив відмовити, оскільки немає підстав для задоволення заяви.
Суд, заслухавши думку прокурора та засудженого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2004 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 296 ч. 1 КК України за злочин скоєний ним 30 квітня 2003 року до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком один рік.
Постановою цього ж суду від 22 грудня 2004 року його оголошено в розшук.
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2005 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 190 ч. 1 КК України за злочин скоєний ним 25 вересня 2004 року до одного року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді одного року семи місяців обмеження волі. Згідно цього вироку «строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання. Після розшуку ОСОБА_4 етапувати його в місця обмеження волі на загальних підставах для осіб, засуджених до позбавлення волі»
22.06.2018 року в м. Бориспіль в пункті пропуску ОСОБА_4 було затримано як особу, яка значиться у розшуку по Україні.
З 22. 06. 2018 року ОСОБА_4 знаходився в СІЗО м. Чернівці.
З 04.08.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Крижопільський ВЦ(№ 113).
Клопотання засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.
Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк 15 років спливає далі, незалежно від ухилення.
Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 49 КК України особа, яка ухиляється від досудового слідства і суду, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо:
-з дня вчинення злочину будь-якої тяжкості минуло не менше 15 років;
-ця давність не була перервана вчиненням іншого злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Аналізуючи дану норму, суд приходить до висновку про можливість застосування строків давності лише на стадії розгляду кримінального провадження і винесення вироку, яким особа визнається винною і звільняється від покарання, а не на стадії виконання покарання.
Ст. 537 КПК України не передбачає звільнення від покарання за строками давності з підстав визначених ч. 5 ст. 74 КК України.
Крім того ОСОБА_4 не може бути звільнено від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України, оскільки такі строки не закінчились.
Фактично своєю заявою ОСОБА_4 намагається переглянути вирок суду від 21.12.2005 року, що є не припустимим та не відповідає вимогам КК та КПК України, а тому в задоволенні його заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 49,74,80 КК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про перерахування строку відбування покарання відмовити.
На ухвалу протягом семи днів може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду.

Суддя