Справа № 206/50/19
Провадження № 1-кп/206/133/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої

розглядається клопотання ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро клопотання старшого слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, раніше судимого: 29.03.1991 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України на 2 роки позбавлення волі; 22.12.1992 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 13.11.1997 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 214, ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі; 19.11.2002 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 19.05.2006 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 22.09.2008 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 419-421 КПК України направлений з застосуванням примусового лікування в психіатричну лікарню з поселеним наглядом; 16.02.2010 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.15, ч.1 ст.263, ч.1 ст.296 КК України, на підставі ст.419-421 КПК України направлений з застосуванням примусового лікування в психіатричну лікарню з поселеним наглядом,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001197,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 26.10.2018 року приблизно о 15 год. 00 хвилин знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи вільн ий доступ до майна викрав меблі та техніку, які належать ОСОБА_9 , а саме: ліжко спальне 2,0х1,60 м., шафу купе з одним дзеркалом, додаткову полицю та телевізор 26'' SUMSUNG LF26R81BX.

Після чого ОСОБА_7 обернувши викрадене майно на свою користь розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 3362/18 від 11.12.2018 року, майнову шкоду на загальну суму 7335 гривень 30 копійок.

ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що він є інвалідом та хворою людиною, дійсно 26.10.2018 року приблизно о 15 год. 00 хвилин викрав меблі та техніку, що належать його братові ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показав, що 26.10.2018 року його брат скоїв крадіжку меблів та техніки.

Судом також були досліджені і інші докази, представлені публічним обвинуваченням, належність та допустимість яких ніким не оспорювалась та не піддавалась сумніву.

- протокол огляду місця події від 08.11.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , вхід до якої здійснюється через одностворчасті дерев`яні двері тамбуру, замки на яких не функціонують, та вхідні двері у квартиру із дерева, із двома врізними замками, які на момент огляду пошкоджень не мають, та ще одні дерев`яні двері, в яких замки відсутні. Праворуч від входу наявні проходи до туалету та ванної кімнати, ліворуч від яких наявний прохід на кухню, де ліворуч розташовані різноманітні речі, перед входом, під вікном стоїть стіл із посудом та їжею, біля якого стілець та табуретка, праворуч наявні кухонні меблі, умивальник та плитка, відсутні: холодильник та витяжка, що висіла над плиткою на стіні. Перед входом в кухню, розташований кухонний куток. Навпроти входу у квартиру наявний прохід у кімнату № 1, де ліворуч наявна шафа, відсутнє двуспальне ліжко, праворуч шафа сіра, відсутній музичний центр, тумбочка та телевізор, який на ній стояв. Ліворуч від входу у квартиру відсутній гарнітур, який складається із двух шаф. Далі по коридору наявний прохід до кімнати № 2, де ліворуч знаходиться дерев`яна шафа у якій, на одній із полиць відсутній телевізор. У стіні навпроти входу, праворуч під вікном наявна труба від якої відрізали батарею, праворуч наявний кутовий диван, крісло та стілець. Навпроти входу двері пластикові на балкон, де на вікнах із внутрішнього боку відсутня залізна решітка. У попередній кімнаті відсутня люстра. У ванній кімнаті відсутня пральна машина, бойлер та душовий змішувач. На момент огляду обстановка в квартирі порушена (т. 1 а.п. 5-16);

- висновок експерта № 3362/18 від 11.12.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість станом на 08.11.2018 року: ліжка спального 2,0х1,60 м. становила 1330,00 грн., шафи купе з одним дзеркалом - 1953 грн., додаткової полиці до шафи купе - 552,30 грн. та телевізору 26'' SUMSUNG LF26R81BX - 3500 грн (т. 1 а.п. 48-51);

З огляду на вище приведені докази, належність і допустимість яких ніким не спростована, суд приходить до однозначного висновку про те, що ОСОБА_7 було скоєне суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у таємному вкраденні чужого майна (крадіжка) (ч. 1 ст. 185 КК України).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (висновок судово-психіатричного експерта № 225 від 27.12.2018 року) ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, іспитований не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (т. 1 а.п. 84-87).

Тому суд приходить до висновку, що скоєння суспільно-небезпечного діяння було вчинено ОСОБА_7 в стані неосудності, і він повинен бути госпіталізований в психіатричну установу для проходження примусового лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочин у стані неосудності, види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, за ч. 1 ст. 185 КК України, мало місце та воно було вчинено особою, щодо якої розглядається справа, тобто ОСОБА_7 .

Відповідно до роз`яснень п.п. 3, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» дані експертні висновки є одним із доказів у справі, не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, та мають оцінюватись в комплексі всіх доказів,а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно - небезпечного діяння, тому з урахуванням цих вимог суд приходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно- небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання його у психіатричному закладі та лікуванні в умовах звичайного нагляду, то згідно до ч. 4 ст.94 КК України його слід госпіталізувати до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 94 КК України, згідно до вимог якої, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, - примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1