Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року
м. Київ
справа № 0810/5476/2012

провадження № 51- 370 зп 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі; за ч.3 ст.190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.3 ст.358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за сукупністю злочинів на підставі статті 70 КК остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК ОСОБА_4 звільнено від покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.ч.2, 3 ст.358 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Дії засудженого за ч.2 ст.358 КК по епізоду щодо ОСОБА_5 перекваліфіковано на ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК, виключено із його обвинувачення п.6 ч.2 ст.115 КК ознаку вчинення злочину з корисливих мотивів за недоведеністю; по епізоду умисного вбивства ОСОБА_6 виключено п.12 ч.2 ст.115 КК ознаку попередня змова групою осіб за недоведеністю. Постановлено строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 1 листопада 2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено: уточнено вступну частину вироку і постановлено вважати, що останньому пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст.358 КК без посилання на п.5 ст.27 КК, що пред`явлено обвинувачення в тому числі й за п.6 ч.2 ст.115 КК; виключено із вироку по епізоду вбивства потерпілого ОСОБА_7 додаткову ознаку п.9 ч.2 ст.115 КК вбивство з метою прикриття вчинення іншого злочину, як помилково інкриміновану, і вважати ОСОБА_4 засудженим за цим пунктом за ознакою вчинення вбивства з метою полегшення вчинення іншого злочину; виключено із вироку по епізоду вбивства потерпілого ОСОБА_6 кваліфікуючу ознаку п.9 ч.2 ст.115 КК вбивство з метою прикриття вчинення іншого злочину, як помилково інкриміновану, і вважати ОСОБА_4 засудженим за цим пунктом за ознакою вчинення вбивства з метою полегшення вчинення іншого злочину. В іншій частині вирок залишено без зміни.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року в порядку, передбаченому статей 394-396 Кримінально - процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК України 1960 року) вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни, а його касаційна скарга залишена без задоволення.
Як убачається із наявних у Верховному Суді матеріалів провадження, ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 січня 2018 року, відмовлено засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року, яка надійшла на адресу Верховного Суду 12 січня 2018 року із Верховного Суду України.
У лютому 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року та ухвали суду касаційної інстанції від 7 вересня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 ч. 1 ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, а саме положень ч.5 ст.72 КК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Водночас засуджений подав клопотання про поновлення строку щодо перегляду судових рішень. Просить відкрити провадження, розглянути його заяву в режимі відеоконференції з його участю.
Проте, заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень, клопотання про поновлення строку та розгляд заяви в режимі відеоконференції, не можуть бути предметом розгляду Верховного Суду з огляду на таке.
15 грудня набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення засудженого з відповідними заявою і клопотанням відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Отже, враховуючи, що з заявою від 19 лютого 2019 року про перегляд судового рішення Верховним Судом України засуджений ОСОБА_4 звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, а тому, в силу ст. 5 КПК вказані заява і клопотання не можуть бути предметом розгляду у Верховному Суді та підлягають поверненню.
Керуючись пунктами 1, 6 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року і клопотання про поновлення строку, повернути.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3