Справа № 523/6151/18
Провадження №1-кп/523/738/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001522 від 01.04.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолександрівки Єланецького району Миколаївської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого за наймом у сфері будівництва на фірмі «Моноліт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів - фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.04.2018 року, приблизно о 01:30 годин, підсудний ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від торгівельного центру «Єкватор» по вул.Семена Палія 103/б в м.Одесі, діючи умисно та з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_8 та виявилось у вштовхуванні останньої в плече, від чого та впала на проїзну частину дороги, а зазначений підсудний відкрито викрав належну потерпілій сумочку темно-сірого кольору, вартістю 500 гривень, в якій знаходився косметичний набір, вартістю 300 гривень, та грошові кошти в сумі 50 гривень, заволодівши якими вказаний підсудний з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом та спричинивши таким чином означеній потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.
У зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілої ОСОБА_8 , яка належним чином повідомлялась про день, час і місце судового розгляду та яка звернулась до суду із заявою про розгляд кримінального провадження без її участі, суд з огляду на відсутність заперечень з цього приводу від інших учасників процесу та з метою дотримання розумності строків судового провадження, вирішив провести судовий розгляд цього провадження за відсутністю вказаної потерпілої.

Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому та викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного злочину.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, вияснивши правильність розуміння підсудним ОСОБА_7 та іншими учасниками судового розгляду змісту вказаних обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, а відтак дії зазначеного підсудного вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії тяжких злочинів, а також судом враховується висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, позиція потерпілої ОСОБА_8 з цього приводу та відсутність у неї матеріальних чи моральних претензій до вказаного підсудного, відсутність завданої шкоди у зв`язку із поверненням потерпілій викраденого майна, стан здоров`я зазначеного підсудного та його особа раніше не судимий, працює за наймом та на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, проживає на території Лиманського району Одеської області, але має місце реєстрації в Миколаївській області, де характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 та які до того ж визначені в обвинувальному акті, суд відносить щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а обставин, що обтяжує покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

Разом із тим, положеннями ст.69-1 КК України встановлено, що за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Наведені вимоги закону та встановлені під час досудового розслідування й судового розгляду кримінального провадження обставини, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 , а також визнання останнім своєї вини, - беззаперечно свідчать про безпідставність висловленої в судових дебатах прокурором ОСОБА_5 позиції щодо можливості призначення покарання зазначеному підсудному у виді позбавлення волі строком на п`ять років, що вочевидь виходить за визначені ст.69-1 КК України межі та суперечить фактичним обставинам цього кримінального провадження.

Аналогічні роз`яснення містяться в п.6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, а також практиці Верховного Суду України (справа №5-23кс15(16).

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, суд доходить висновку про те, що виправлення підсудного ОСОБА_7 та недопущення вчинення ним нових злочинів можливе без тимчасової ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в межах максимального іспитового строку, що обумовлюється суспільною небезпечністю скоєного та його поєднання з насильством проти особи, а також з одночасним покладенням на зазначеного підсудного низки відповідних обов`язків.

Речові докази у кримінальному провадженні, сумочку темно-сірого кольору, косметичний набір, грошові кошти в сумі 50 гривень, які передані під схорону розписку потерпілій ОСОБА_8 , - доцільно вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні сумочку темно-сірого кольору, косметичний набір, грошові кошти в сумі 50 гривень, які передані під схорону розписку потерпілій ОСОБА_8 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Відповідно до ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_7 , покласти на Лиманський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку надати заінтересованим особам та направити для виконання до Лиманського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1