Справа № 748/1251/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/121/19
Категорія - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000169 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Чернігова, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, одружений, раніше судимий 14.10.2008 року Чернігівським районним судом за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його затримання - з 16 лютого 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1287 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 15 лютого 2018 року, близько 12.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_11 один удар лезом ножа в область тулуба, чим спричинив їй тілесне ушкодження черевної стінки з ушкодженням лівого прямого м`язу живота та утворенням масивної міжм`язової гематоми навколо ранового каналу, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити та перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.1 ст.121 КК України на ст.125 КК України, призначивши максимально м`яке покарання, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, судом було відхилено неодноразові клопотання ОСОБА_8 про допит в якості свідків працівників швидкої допомоги смт. Гончарівське Чернігівського району, які першими оглядали потерпілу. Зазначив, що показання цих осіб є важливими для правильної кваліфікації дій обвинуваченого, так як до госпіталізації ОСОБА_11 в лікарню минуло більше 12 годин, і весь цей час остання вживала спиртні напої, не скаржилась на погане самопочуття та вільно пересувалась. Також вказав на відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Послався на недопустимість доказу висновку судово-медичної експертизи № 192 від 05.03.2018 року, оскільки огляд потерпілої не проводився, висновок складався на підставі медичних карток ОСОБА_11 . Вказав, що місцевий суд вийшов за межі пред`явленого звинувачення та в подальшому незаконно постановив ухвалу від 17.10.2018 року про виправлення описки у вироку, виправивши у вироку, а також в усіх процесуальних документах, долучених у ході судового слідства, прізвище потерпілої « ОСОБА_12 » на правильне « ОСОБА_13 ».

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, де просив скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого аналогічні за змістом доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вказавши, що його дії неправильно кваліфіковано стороною обвинувачення, їх необхідно кваліфікувати за ст.125 КК України, як легке тілесне ушкодження. Пояснив, що 15.02.2018 року прийшов до будинку своєї дружини ( ОСОБА_14 ), щоб помиритися з нею. Потім до будинку прийшла потерпіла, яка була у стані сп`яніння та почала до нього чіплятись, вела себе аморально. Від такої поведінки ОСОБА_11 він не витримав і вдарив її один раз ножем. Але яким чином це відбувалось, не пам`ятає, бо знаходився у стані афекту. При цьому, в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, так як спиртне вживав вже після нанесення удару потерпілій, а не до цього.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 15 лютого 2018 року, близько 10-11 годин, вона прийшла до своєї знайомої ОСОБА_14 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Двері будинку їй відкрив співмешканець ОСОБА_15 - ОСОБА_8 , між якими до цього була сварка. Зайшовши до будинку, вона запропонувала обвинуваченому випити спиртного і той погодився. Під час вживання алкогольних напоїв вона зробила зауваження обвинуваченому, на що той дістав із кишені розкладний ніж та правою рукою наніс їй один удар у лівий бік, в область живота. Від удару ножем вона опинилася у шоковому стані, побачила кров. У цей момент ОСОБА_14 почала тікати з будинку, слідом вибігла і потерпіла, а ОСОБА_8 залишився всередині будинку. ОСОБА_11 побігла до знайомої ОСОБА_16 , де попросила, щоб їй викликали «швидку». Потім вона обробила отриману рану та повернулась до будинку ОСОБА_14 , але обвинуваченого там уже не було. Через деякий час приїхала карета швидкої медичної допомоги, її оглянули, надали первинну допомогу, проте їхати до лікарні ОСОБА_11 відмовилась. Але, близько 22 години, їй стало зовсім погано, тому вона знову викликала швидку медичну допомогу і потерпілу доставили до лікарні.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що у день події до неї прийшов ОСОБА_8 , з яким вона раніше співмешкала, та просив повернутися до нього. У цей час прийшла ОСОБА_11 з пляшкою горілки і вони втрьох випили по чарці. Після цього потерпіла почала вести себе аморально, співала, чіплялась до обвинуваченого, який не витерпів, схопив пляшку горілки та хотів вийти з будинку, але між ними почалася сварка. ОСОБА_14 почула крики, а потім побачила як ОСОБА_8 витягнув з кишені ножа і вдарив ним потерпілу. Злякавшись, ОСОБА_14 побігла до подруги, і що було далі, не бачила.

Допитана у місцевому суді свідок ОСОБА_17 показала, що 15.02.2018 року до неї прийшла потерпіла ОСОБА_11 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та повідомила, що її підрізав ОСОБА_8 , при цьому показала рану. Однак вона просила надати допомогу лише її подрузі - ОСОБА_14 . Після цього вона подзвонила фельдшеру і та викликала швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_18 у суді першої інстанції пояснила, що 15.02.2018 року до неї додому прибігла сусідка ОСОБА_14 і просила викликати поліцію, бо ОСОБА_8 поранив ОСОБА_11 . Десь через півгодини вони додзвонились до поліції, а ввечері до потерпілої приїхала швидка медична допомога.

Допитаний у суді першої інстанції судовий експерт ОСОБА_19 пояснив, що у складі комісії проводив судово-психіатричну експертизу ОСОБА_8 і було достовірно встановлено, що на момент вчинення правопорушення останній усвідомлював свої дії і міг керувати ними, але в нього є захворювання, яке не позбавляє здатності керувати своїми діями. Під час експертизи враховувалось все: поведінка обвинуваченого, його психічний стан, вживання алкоголю.

Експерт ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що проводила судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_11 . При проведенні експертизи вона керувалася Правилами визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року. Згідно цього наказу заключення судово-медичного експерта базується на огляді потерпілого, або на вивченні медичної документації, якщо потерпілий лікувався у стаціонарі чи амбулаторно. У ОСОБА_11 була проникаюча колото-різана рана в черевну порожнину. Згідно вказаних Правил, проникаюче поранення вже на момент спричинення є тяжким, незважаючи, чи були якісь загрози для цього чи ні. При нанесенні даного поранення вже була загроза життю потерпілої. Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 виявлено не було, це все наслідки одного поранення. Час із моменту заподіяння до моменту надання медичної допомоги не впливає на ступінь тяжкості.

Окрім показань потерпілої, свідків та експертів, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом помічника чергового Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 15 лютого 2018 року, згідно якого по лінії «102» дзвонила свідок ОСОБА_14 і в 13.56 год. повідомила про вчинення насильства з боку її співмешканця у будинку АДРЕСА_2 (т.1, а.к.п.71, 72);

- рапортом чергового Чернігівського відділення поліції від 15.02.2018 року, згідно якого по лінії «102» з Чернігівської центральної районної лікарні надійшло повідомлення о 22.48 годині про те, що до лікарні було доставлено ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння, з ножовим пораненням черевної порожнини, яке завдав ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.75);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 лютого 2018 року, за яким від ОСОБА_11 прийнято заяву про вчинення щодо неї злочину ОСОБА_8 нанесення тілесного ушкодження (т.1, а.к.п.77);

- протоколом огляду місця події від 16.02.2018 року, а саме: домогосподарства по АДРЕСА_2 , проведеного з письмового дозволу власниці ОСОБА_14 , під час якого на поверхнях стін та двері кімнати №2 було виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору (т.1, а.к.п.78-83). Рішенням слідчого судді Чернігівського районного суду від 19.02.2018 року надано дозвіл на проведення вказаного огляду місця події в будинку ОСОБА_14 (т.1, а.к.п.85);

- протоколом слідчого експерименту від 16 лютого 2018 року, під час якого свідок ОСОБА_14 , перебуваючи у власному будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , показала та добровільно детально розказала обставини нанесення потерпілій ОСОБА_11 ножового поранення обвинуваченим ОСОБА_8 , та речовим доказом - диском DVD+R помаранчевого кольору, на якому зафіксовано повний хід слідчого експерименту, та який зберігається у матеріалах кримінального провадження (т.1, а.к.п.93-98);

- випискою №310 від 16.02.18 року, згідно якого ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю становив 2,08 проміле (т.1, а.к.п.99);

- результатами аудіо і відеоконтролю особи, які зафіксовані у протоколі від 27 лютого 2018 року з додатками, встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області №506т, із застосуванням технічних засобів фіксування інформації, 16.02.2018 року проведена НСРД, в результаті проведення якої ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні ІТТ Чернігівського районного відділення поліції, повідомив співрозмовнику обставини вчинення злочину, які зводяться до того, що «15.02.2018 р. ОСОБА_11 кинулась на нього з ножем, ну він її і підрізав. Потерпіла залишилась живою і спочатку написала відмову, а вже сьогодні написала заяву про те, що він її посадив на ніж і тепер йому світить 121 стаття КК України» (т.1, а.к.п.123, 124);

- висновком судово-психіатричної експерта №138 від 13 березня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_8 , на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також на даний час, мали та мають місце вроджена легка розумова відсталість із поведінковими розладами (F 70.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). Однак, вказані порушення психічної діяльності підекспертного не супроводжуються маячними ідеями і галюцинаціями, грубими порушеннями пам`яті, уваги і інтелекту та не досягають того ступеня та глибини, щоб позбавити його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними в період часу у вчиненні якого він підозрюється. За своїм психічним станом на теперішній час, ОСОБА_8 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати про них правильні свідчення (т.1, а.к.п.134-137);

- висновком судово-психіатричного експерта №139 від 13 березня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_8 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, але в даний час утримання в умовах, що виключають вживання (Р 10.21 - за Міжнародною класифікацією хвороб X перегляду), тому відповідне наркологічне лікування йому зараз не показане. (а.п.138-141)

- висновком експерта №192 від 05 березня 2018 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_11 малось тілесне пошкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки в лівій здухвинній ділянці з ушкодженням лівого прямого м`язу живота та утворенням масивної міжм`язової гематоми навколо ранового каналу. Дані наданої медичної документації дають змогу вважати, що описане ушкодження є наслідком колючо-ріжучої дії предмету типу ножа. Описане вище проникаюче колото-різане ушкодження черевної стінки з ушкодженням лівого прямого м`язу живота та утворенням масивної міжм`язової гематоми навколо ранового каналу, відповідно до п.2.1, 2.1.1.а, 2.1.3.К, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Враховуючи дані, вказані в медичній документації експерт вважає, що описане вище тілесне ушкодження могло утворитись у строк, вказаний як в постанові про призначення даної експертизи, так і в наданій копії протоколу допиту потерпілої, тобто 15.02.2018 року. Більш точно встановити час заподіяння ушкоджень потерпілій за наявними даними не можливо. Тілесне ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки в лівій здухвинній ділянці з ушкодженням лівого прямого м`язу живота та утворенням масивної міжм`язової гематоми навколо ранового каналу могло утворитись як мінімум від однієї травмуючої дії колюче-ріжучого предмету типу ножа (т.1, а.к.п.144-146);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 березня 2018 року на території господарства та будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , з письмового дозволу власника - ОСОБА_14 від 24.03.2018 року (т.1, а.к.п.182) та відеозаписом до нього, під час якого потерпіла ОСОБА_11 на відеозапис розповіла та показала всі обставини, за яких ОСОБА_8 наніс їй один удар ножем в область живота з лівої сторони (т.1, а.к.п.183, 184, 187, 188);

- протоколом огляду предмета від 24.03.2018 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону марки «НТС» моделі «Х10», у вмонтованій пам`яті якого мається файл з відеозаписом «2_263149398» від 24.03.2018 року та оптичного диску DVD-R 16Х 4.7 GB 120 MIN «VIDEX EXCELLENT» помаранчевого кольору, на яких знаходяться відеозаписи слідчого експерименту за адресою: с. Смолин, вул. Нова, буд.19а, за участю потерпілої ОСОБА_11 . Під час огляду вилучено відеозапис «2 263149398» від 24.03.2018 року з вмонтованої пам`яті мобільного телефону марки «НТС» моделі «Х10», який перенесений на диск DVD-R 16Х 4.7 GB 120 MIN «VIDEX EXCELLENT» помаранчевого кольору (т.1, а.к.п.185, 186);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29 березня 2018 року, з письмового дозволу власника - ОСОБА_14 від 29.03.2018 року (т.1, а.к.п.189) та відеозаписом до нього, під час якого підозрюваний ОСОБА_8 на відеозапис розповів та добровільно показав усі обставини, за яких він 15.02.2018 року наніс один удар ножем в область живота потерпілій ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.к.п.190-193).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілої ОСОБА_11 в момент заподіяння, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Розмежування складів злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ст.125 КК України, здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень. При цьому тяжкі тілесні ушкодження перебувають у причинному зв`язку із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом (прямим/непрямим).

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в прямій, і непрямій формі.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_11 один удар ножем у життєво важливий орган область живота, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, які були активними, та наслідками у вигляді заподіяння потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, між якими існував прямий причинний зв`язок. Згідно висновку експерта, саме від удару ОСОБА_8 ножем потерпіла отримала проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки в лівій здухвинній ділянці з ушкодженням лівого прямого м`язу живота та утворенням масивної міжм`язової гематоми навколо ранового каналу.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесного ушкодження свідчать про те, що ОСОБА_8 , умисно завдаючи без будь-якого попередження удар ножем у життєво важливий орган - живіт потерпілій, яка цього не очікувала і не спроможна була захищатися, розраховував на особливу силу удару і такі можливі наслідки, як ушкодження внутрішніх органів, від чого здоров`ю потерпілої буде спричинено тяжку шкоду. При цьому тяжкість цих наслідків у його свідомості не було конкретизовано, тобто він діяв з невизначеним і непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого невизначеного умислу в діях ОСОБА_8 щодо спричинення потерпілій тяжкого тілесного ушкодження.

Як пояснила у судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_20 , проникаюче поранення вже на момент спричинення є тяжким, незважаючи, чи була якась загроза для життя ОСОБА_11 , чи ні.

Тому, зазначені обставини вказують на наявність у діях обвинувачено ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що в свою чергу виключає можливість кваліфікації цього діяння за ст.125 КК України, тобто заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий суд ретельно перевірив усі обставини кримінального правопорушення, відповідно до ст.94 КПК України дав оцінку всім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії винного слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Відтак, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправильної кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Посилання апелянтів на те, що під час скоєння злочину ОСОБА_8 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним та спростовується показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_14 , а також випискою КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» №310 від 16.02.18 року. При цьому, дана виписка підтверджує факт огляду ОСОБА_8 на стан сп`яніння лікарем медичного закладу, а також факт застосування газоаналізатора Alcotest 5510 для визначення стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого, а саме: вміст алкоголю становив 2,08 проміле. Підстав вважати вищевказаний документ незаконним у колегії суддів немає.

Крім того, згідно рапорту помічника чергового Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 15.02.2018 року, в 13.56 год., по лінії «102» дзвонила свідок ОСОБА_14 та повідомила про вчинення насильства у будинку АДРЕСА_2 з боку її співмешканця, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, лаявся, дебоширив та бився (т.1, а.к.п.71).

Також не є переконливими і доводи сторони захисту щодо неналежності і недопустимості доказу вини ОСОБА_8 - висновку судово-медичної експертизи № 192 від 05.03.2018 року.

Як зазначалось вище, судово-медична експертиза потерпілої ОСОБА_11 проводилась згідно з Правилами визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, що і підтвердила в місцевому суді експерт ОСОБА_22 .

Жодних об`єктивних даних, які б ставили під сумнів вказаний вище висновок експерта, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, виправивши ухвалою від 17 жовтня 2018 року прізвище потерпілої « ОСОБА_12 » на правильне « ОСОБА_13 » у вироку, а також в усіх процесуальних документах, долучених у ході судового слідства, не заслуговує на увагу, оскільки не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_8 , а також на законність та обґрунтованість вироку.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, місцевий суд урахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, офіційно не працює, умовно задовільно характеризується за місцем проживання; відсутність до нього у потерпілої претензій матеріального та морального характеру; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину повторно; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, проте в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4