Справа № 741/810/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/208/19
Категорія - перегляд вироку суду за новивиявленими обставинами. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін провадження

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироків Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року та апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами, залишена без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що жоден із досліджених судом доводів, наведених в заяві ОСОБА_6 , не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, які фактично зводяться до незгоди ОСОБА_6 з висновками суду, що постановив вирок.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу районного суду та призначити новий судовий розгляд його заяви в суді першої інстанції, з тих підстав, що всі наведені ним підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами відповідають вимогам ст. 459 КПК України.

Вважає, що суд не розглянув викладені ним твердження, чим допустив порушення вимог ст. 370 КПК України, ухваливши незаконне та необґрунтоване судове рішення без посилання на кримінально-процесуальний закон.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухваленні судового рішення: виявлення живою особи, що вважалась убитою, виявлення факту неосудності особи в момент вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, виявлення інших не відомих учасників злочину, викриття обману, якщо засуджений видавав себе за іншу особу, якщо потерпілий помер, а особа засуджена за заподіяння тілесних ушкоджень.

Завідомо неправдиві показання можуть бути визнані нововиявленими обставини та стати підставою для перегляду вироку у тих випадках, коли вироком суду особа засуджена за надання завідомо неправдивих показань.

Аргументи засудженого ОСОБА_6 про те, що потерпіла ОСОБА_9 надавала суду неправдиві показання під тиском працівників поліції, і що саме вона нанесла удар дерев`яною палицею своєму чоловіку, не підтверджується жодним доказом, спростовується показаннями самої ОСОБА_9 та показаннями її чоловіка ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_9 повторно допитувалась судом під час перевірки заяви засудженого ОСОБА_6 і категорично заперечувала факт нанесення нею тілесних ушкоджень своєму чоловіку.

Потерпілий ОСОБА_10 також підтвердив, що дружина його не била, навпаки, його побили засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 заявив, що свідок ОСОБА_11 , який засуджений разом з ним за розбійний напад повідомив йому, що він обмовив його, також не є нововиявленою обставиною. Засуджений ОСОБА_11 може надавати показання, відмовитися від надання показань, надавати неправдиві показання і за це відповідальність не передбачена.

17 листопада 2016 року Носівським районним судом Чернігівської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно за двома вироками було призначено 4 роки позбавлення волі із конфіскацією всього належного майна.

Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2017 року вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасований. ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України посилене покарання до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Носівського районного суду від 30 листопада 2015 року та остаточно визначено до відбуття 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, окрім іншого зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 та його апеляційної скарги вбачається, що він не згодний з прийнятими судовими рішеннями і вважає свою точку зору правильною, а тому просить скасувати судові рішення за відсутності будь-яких нововиявлених обставин.

Отже, коли зі змісту заяви засудженого, не вбачається нововиявлених обставин, не було їх встановлено під час судового розгляду заяви засудженого, а сторона захисту домагається перегляду прийнятого судового рішення виключно заради відстоювання своєї точки зору щодо надання нової оцінки вже існуючим та перевіреним у судовому засіданні доказам, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424, 459 - 467 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2018 року, про відмову засудженому ОСОБА_6 в перегляді судових рішень за нововиявленими обставинами, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14