Справа № 751/5787/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/71/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кучинівка, Щорського району Чернігівської області, відбуваючої покарання в Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44», вул. Промислова, 38, у м. Чернігові, засудженої за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що згідно ч. 7 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

На підставі викладеного, місцевий суд дійшов висновку, що засудженою ОСОБА_6 , якою повторне клопотання про умовно-дострокове звільнення подано 21 серпня 2018 року, тобто до збігу шести місяців після відмови у задоволенні такого самого клопотання 14 березня 2018 року, порушені вимоги ч. 7 ст. 539 КПК України щодо строків повторного звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, що станом на день розгляду клопотання засудженої в суді вже минуло більше шести місяців з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, суд у відповідності з вимогами ч. 7 ст. 539 КПК України, що саме розгляд повторного клопотання (а не звернення з ним до суду) можливий, прийшов до такого.

У висновку характеристики Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» від 04 вересня 2018 року на засуджену ОСОБА_6 зазначено, зокрема, що вона відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, бо на протязі відбування покарання в установі характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, пристосувалась до умов позбавлення волі, не проявляє ініціативи у проведенні культурно-масових та виховних заходів, які проводяться в установі та відділенні, що є одним із показників виправлення засудженої згідно ст. 123 КВК України, має шосту судимість за однорідні злочини, звільнялась з відстрочкою виконання вироку, умовно-достроково, з іспитовим строком, але висновків для себе не зробила і впродовж іспитового строку скоїла новий злочин, що свідчить про небажання засудженої вести правослухняний спосіб життя, у адміністрації установи немає впевненості у її подальшій правослухняній поведінці, тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

На вищевказану ухвалу засуджена подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, просить застосувати ст. 81 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги обставин, які мають істотне значення для її умовно-дострокового звільнення, а саме: вона працює; приймає участь у господарських роботах; дотримується режиму утримання; має тяжкі захворювання. Крім того, з приводу отриманого перелому лівого ліктьового відростку, потребує хірургічного втручання. За час відбування покарання вона усвідомила свою поведінку.

На апеляційну скаргу засудженої надійшло заперечення від прокурора, в якій просить залишити її без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2018 року щодо неї залишити без змін.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2016 року, згідно якого вона засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2014 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2016 року, вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2016 року залишено без змін, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 05 квітня 2016 року по 04 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2018 року вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_6 залишено без змін, а її касаційну скаргу - без задоволення

Початок строку покарання 05 квітня 2016 року.

Кінець строку покарання 06 квітня 2019 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2018 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 квітня 2018 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2018 року залишено без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

У характеристиці засудженої зазначено, що вона відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, бо на протязі відбування покарання в установі характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, пристосувалась до умов позбавлення волі, не проявляє ініціативи у проведенні культурно-масових та виховних заходів, які проводяться в установі та відділенні, що є одним із показників виправлення засудженої згідно ст. 123 КВК України, має шосту судимість за однорідні злочини, звільнялась з відстрочкою виконання вироку, умовно-достроково, з іспитовим строком, але висновків для себе не зробила і впродовж іспитового строку скоїла новий злочин, що свідчить про небажання засудженої вести правослухняний спосіб життя, у адміністрації установи немає впевненості у її подальшій правослухняній поведінці, тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Оскільки поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання і викладене, на думку колегії суддів, у своїй сукупності не дає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання.

Окрім того колегія суддів враховує неодноразові судимості ОСОБА_6 , за однорідні злочини, що вона звільнялась з відстрочкою виконання вироку, умовно-достроково, з іспитовим строком, але висновків для себе не зробила і впродовж іспитового строку скоїла новий злочин, що свідчить про її небажання вести правослухняний спосіб життя.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4