Провадження №11-кп/801/68/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001200 від 26.03.2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не працюючого, розлученого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.
За участю прокурора ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

25.03.2018 р. біля 21:30 год. ОСОБА_6 перебував біля входу до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підбурюваний жагою до легкого збагачення, діючи таємно, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу викрав металеву кришку комунікаційного люку, що знаходилась біля вищевказаного під`їзду та належала КП «Вінницяоблводоканал». В подальшому, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта № 2327/18-21 від 18.04.2018 року, вартість вищевказаної металевої кришки на момент вчинення злочину становила 525 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав КП «Вінницяоблводоканал» матеріальної шкоди на загальну суму 525 грн.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, оскільки судом дано неправильну оцінку особі ОСОБА_6 , який є особою виключно кримінальної спрямованості і раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній, та просить її задовільнити, скасувати вирок в частині призначення покарання у виді громадських робіт через м`ягкість та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 не стає на шлях виправлення, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить призначити умовне покарання, або ж він буде відбувати громадські роботи, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 185 КК України є обґрунтованим і законним та прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.
Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення в цілому у провадженні не встановлено.
Що стосується призначеного покарання, то воно, на думку апеляційного суду визначене з порушенням вимог ст. 65 КК України.
Так відповідно до п. п. 1, 2,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, шо пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Проте суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України не в повній мірі виконав вимоги зазначеного закону, та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, і призначив ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Як вбачається із вироку, місцевий суд визнав пом`якшуючі покарання ОСОБА_6 обставини повне визнання вини, щире каяття, та встановив відсутність обтяжуючих покарання обставин, призначивши йому покарання у виді громадських робіт, так як ОСОБА_6 ніде офіційно не працевлаштований, проте не зазначив чому інші покарання передбачені в санкції статті не можуть бути застосовані.
Суд не врахував, що хоча в силу ст. 89 КК України ОСОБА_6 раніше не судимий, проте він є особою виключно кримінальної спрямованості, оскільки раніше засуджувався за ч. 1 ст. 185 КК України та двічі за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за вчинення умисних корисливих злочинів.
Апеляційний суд також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 після ухвалення вироку порушував умови домашнього арешту, що підтверджується повідомленням на а.с. 78, не зявлявся на виклики суду, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, а тому громадські роботи не будуть сприяти його виправлення.
Разом з тим, позбавлення волі є надто суворим покаранням, зважаючи на розмір викраденого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також постійне вчинення ОСОБА_6 нових корисливих злочинів свідчить про його суспільну небезпеку та те, що він не бажає стати на шлях виправлення і потребує призначенню йому більш тяжкого покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ст. 185 ч. 1 КК України.
З наведених підстав апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасувати вирок в частині призначеного покарання та призначити новим вироком ОСОБА_6 покарання, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення та пом`якшуючі вину обставини, у виді арешту, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2018 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 4 місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Вінницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: