КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005242, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каїнда Панфіловського району Киргизької Республіки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, без місця реєстрації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005242 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору.
Задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 год 00 хв 05 січня 2019 року включно.
Застосовано до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 год 00 хв 05 січня 2019 року включно.
Постановляючи ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним, оскільки у ньому не зазначено конкретних деталей вчинення злочину, які можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, а саме: у обвинувальному акті не конкретизовано механізм та порядок нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, та роль кожного із обвинувачених при завданні потерпілому тілесних ушкоджень. У обвинувальному акті не вказано, які саме дії окремо кожного із обвинувачених знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Крім того, обвинувальний акт містить неповні відомості щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 , зокрема не зазначено номер квартири, адресу місця реєстрації та проживання обвинуваченої.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, прокурор Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначала, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статтю, та формулювання обвинувачення, а тому обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Зазначала, що посилання суду першої інстанції на неконкретність пред`явленого обвиунвачення не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , та одночасно заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 діб, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченим, на даний час не відпали. Зокрема, обвинувачені можуть переховуватися від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та поданих прокурором клопотань.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 та клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта викладені в ст.ст. 109, 291 КПК України.

Із наведених норм кримінального процесуального закону убачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акту відносно стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 убачається, що в ньому у повному обсязі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилаючись в ухвалі на те, що у обвинувальному акті не конкретизовано механізм та порядок нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, роль кожного із обвинувачених при завданні потерпілому тілесних ушкоджень, та які саме дії окремо кожного із обвинувачених знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого, суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання.

Замість перевірки дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту та додатків до нього, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінальних правопорушень, та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні і не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності в обвинувальному акті повних даних про особу овбинуваченої ОСОБА_6 , зокрема даних про номер квартири, адреси місця проживання та місця реєстрації обвинуваченої, спростовуються даними обвинувального акту, в якому зазначене місце проживання та реєстрації обвинуваченої ОСОБА_6 : АДРЕСА_3 /а.с.к.п. 3/.
Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 р. щодо підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 год 00 хв 05 січня 2019 року включно.

Під час обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються, який є злочином особливої тяжкості, суворість передбаченого законом покарання за вказане кримінальне правопорушення, особи обвинувачених, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінивши в сукупності вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків.
З такими висновками погоджується і колегія суддів, розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.
При вирішені даного питання, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання.

Згідно п. 48 рішення Європейського Суду з прав людини "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 р., "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Враховуючи підстави застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, що інкримінуються обвинуваченим, вік та стан їх здоров`я, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

За таких обставин, враховуючи, що обраний ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 закінчується 05 січня 2019 р., клопотання прокурора підлягає задоволенню, а термін дії обраного ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, тобто до 16 лютого 2019 року 14 год. 05 хв. включно.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Клопотання прокурора, який приймає участь у розгляді справи в апеляційній інстанції ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 лютого 2019 року 14 год. 05 хв. включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3