Справа № 192/2257/18
Провадження № 1-в/201/110/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування доводів поданого клопотання адвокат в інтересах засудженого посилається на те, що ОСОБА_4 фактично відбув більше половини призначеного покарання, під час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, не має стягнень, у відношенні до засуджених неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та розкаявся. При цьому, у клопотанні звертається увага на те, що ОСОБА_4 є інвалідом, постійно проходить лікування, зокрема в Міжобласній багатопрофільній лікарні при Дніпровській УВП № 4, оскільки має низку тяжких хвороб. Таким чином, на переконання захисника, ОСОБА_4 своєю поведінкою довів своє виправлення.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 і засуджений ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на відсутність достатніх підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні клопотання і розглянути останнє за його відсутності.

Вислухавши думки засудженого, адвоката ОСОБА_5 і прокурора, а також вивчивши клопотання і долучені до нього матеріали, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 01 лютого 2017 року, при цьому в Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 14 вересня 2017 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, допустив одне порушення режиму відбування покарання, внаслідок чого отримав стягнення, заохочень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою уникнення покарання, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під наглядом адміністрації, має охайний зовнішній вигляд, не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безпідставно ставиться до робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений ОСОБА_4 заохочень не має, при цьому має догану, отриману 27 вересня 2017 року за порушення правил особистої гігієни.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить також з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

В той же час, враховуючи вищезазначену інформацію щодо характеристики засудженого ОСОБА_4 , суд доходить до висновку про відсутність достатніх підстав, які б свідчили про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, якими він довів своє виправлення.

Також судом врахована відсутність будь-яких заохочень у засудженого за час перебування у виправній колонії та наявність догани, що спростовує доводи сторони захисту та свідчить про відсутність підстав, які б могли свідчити про виправлення особи.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак засуджений ОСОБА_4 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Разом з цим, посилання адвоката на те, що засуджений є інвалідом, має низку тяжких захворювань не можуть слугувати підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки при розгляді клопотань даної категорії суд керується вимогами закону України про кримінальну відповідальність, який визначає можливість такого звільнення у разі, коли особа свою сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відповідно до ст. 81 КК України.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, що тягне за собою необхідність відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1