1Справа № 335/878/18 1-кс/335/8423/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури і процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про надання дозволу на тимчасовий доступ до цивільних справ Вільнянського районного суду Запорізької області, на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000024, від 18.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 375 КК України -

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся з клопотанням прокурор другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури і процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про надання дозволу на тимчасовий доступ до цивільних справ Вільнянського районного суду Запорізької області, на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000024, від 18.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 375 КК України.

В обґрунтовування якого зазначив, що в провадженні прокуратури Запорізької області перебувають матеріали досудового розслідування №000024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України за фактом винесення суддею ІНФОРМАЦІЯ_1 завідомо неправосудних рішень.

В ході досудового розслідування встановлено, що суддею Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 18.07.2017 винесено рішення у справі №314/264/17 за позовом ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким у порядку набувальної давності визнано право власності на земельну ділянку площею 16,0460 га. 21.07.2017 суддею ОСОБА_4 винесено рішення у справі №314/5303/16 за позовом ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким у порядку набувальної давності визнано право власності на земельну ділянку площею 6 га. Крім того, суддею Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 29.11.2017 винесено заочне рішення у справі №314/3084/17 за позовом ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким у порядку набувальної давності визнано право власності на земельну ділянку площею 24,7996 га. Крім того, суддею ОСОБА_4 15.08.2017 винесено заочне рішення у справі №314/2640/17 за позовом ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким у порядку набувальної давності визнано право власності на земельну ділянку площею 20 га.

Однак, станом на момент винесення вищезазначених рішень не минув строк, передбачений у ст. 119 Земельного кодексу України - 15 років безперервного користування землею, який давав право вказаним громадянам, що нею користуються та не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на зазначені земельні ділянки, на набуття права власності на відповідні земельні ділянки. Окрім того, всупереч ст.. 122 Земельного кодексу України, вказані позивачі звернулися з позовом до неналежного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не є розпорядником земель державної форми власності. На підставі винесених суддею рішень, із власності держави вибули земельні ділянки загальною площею 66,8456 га., вартістю 2 млн. 259 тис. грн.

Крім того, ході досудового розслідування встановлено, що суддею ОСОБА_9 розглянуто цивільну справу № 314/4086/17 за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання права власності. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.10.2017 позов задоволено частково, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_10 однією сім`єю з ОСОБА_12 , до дня смерті ОСОБА_12 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнано за ОСОБА_10 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.10.2017 предметом спору було встановлення факту спільного проживання ОСОБА_10 однією сім`єю з ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня його смерті, та визнання за ОСОБА_10 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та житлового будинку АДРЕСА_2 .

Разом з цим, суддею Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_9 проігноровано положення ст. 114 ЦПК України, не застосовано наслідки передбачені ст. 115 ЦПК України, внаслідок чого порушено вимоги виключної підсудності.

Відповідно до актового запису про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Запоріжжя.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 04.04.2018 № 119619365 та № 119618919 померлому ОСОБА_12 належала на праві власності лише квартира АДРЕСА_1 . В той же час, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 взагалі не зареєстровано та такого будинку фізично не існує.

Таким чином, даний спір в силу ст. 114 ЦПК України мав би розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна - квартири, а саме Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, а відповідачем у справі мала бути ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Окрім того, суддею ОСОБА_9 у порушення положень ст. ст. 74, 76, 127, 158, 169, 176 ЦПК України копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_8 не направлялись, про день, час та місце судового засідання також не повідомлено, справу розглянуто без фактичних доказів про повідомлення сторін про судовий розгляд. Внаслідок чого, ІНФОРМАЦІЯ_9 була позбавлена права на участь у судовому розгляді, можливості надавати свої пояснення та заперечення щодо суті спору.

Вказані факти об`єктивно підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_13 від 14.02.2018 № 02-02-07/183.

Також до розгляду справи не була залучена ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки фактично вказаним рішенням суду порушено інтереси останньої.

Таким чином, під час розгляду цивільної справи № 314/4086/17 суддею ОСОБА_9 порушено засади гласності і відкритості судового процесу, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Також, судом незаконно встановлено факт проживання ОСОБА_10 однією сім`єю з ОСОБА_12 та визнано за позивачкою право власності на спірну квартиру.

Зокрема, у порушення положень ст. 215 ЦПК України суддею ОСОБА_9 у своєму рішенні не наведено жодного доказу, якій би підтверджував факт спільного проживання ОСОБА_10 однією сім`єю з ОСОБА_12 до його смерті. Яким чином суд встановив, що у померлого ОСОБА_12 не було спадкоємців за законом також невідомо.

Більш того, з актового запису про смерть від 08.07.2017 № 3150 вбачається, що причини смерті ОСОБА_12 не встановлені через гнилісні зміни у тілі померлого, що повність спростовує факт спільного проживання ОСОБА_10 з останнім.

Також, судом проігноровано вимоги п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», якими передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Натомість, позивач, не прийнявши спадщину та не вживши для цього жодних дій, за відсутності спору про право, звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності, а суд, у свою чергу, незаконно її задовольнив.

Про свідомий характер допущення суддею ОСОБА_9 порушень норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення у справі № 314/4086/17 також свідчить не надання останньою дозволу прокурору на ознайомлення із матеріалами вказаної судової справи.

В той же час, ухвалою Вільнянського районного суду від 28.12.2017 задоволено заяву відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2017 у цій справі.

При цьому, із листа ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_13 від 21.03.2108 № 02-02-07/359 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву до суду про перегляд заочного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2017 у справі № 314/4086/17 не подавала.

В подальшому ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2018 позовну заяву ОСОБА_10 залишено без розгляду.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 26.02.2018 № 115339103 вбачається, що 31.10.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_10 на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2017 у справі № 314/4086/17. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2017 право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_14 .

Завдяки незаконному рішенню ІНФОРМАЦІЯ_1 у цивільній справі № 314/4086/17, винесеного суддею ОСОБА_9 , позивачкою ОСОБА_10 без законних на те підстав, у порушення порядку, передбаченого чинним законодавством, набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, дії судді під час розгляду вказаної цивільної справи та після винесення рішення по суті вказують на навмисне порушення норм матеріального та процесуального права, та як наслідок порушення прав та інтересів інших осіб.

Фактично за відсутності спадкоємців за законом та заповітом спірна квартира АДРЕСА_1 мала б перейти у комунальну власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі ІНФОРМАЦІЯ_11 в порядку передбаченому положеннями ст. 1277 Цивільного кодексу України.

Прокурор посилаючись на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у вилученні у ІНФОРМАЦІЯ_12 оригіналів цивільних справ: №314/5303/16 за позовом ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_13 , №314/2641/17 за позовом ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_13 , №314/2640/17 за позовом ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_13 , №314/3084/17 за позовом ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_13 та № 314/4086/17 за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , просить клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, яке просить задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, за підписом голови суду надійшов лист про розгляд клопотання прокурора без участі представника суду.
Крім того, за підписом судді ОСОБА_9 надійшов лист про рух та обставини справи, в якому суддя ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки цивільні справи, які просить вилучити прокурор, перебувають в провадженні суду на розгляді.
Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, з урахуванням позиції прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4, 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Відповідно до п. 4, 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

Відповідно до рішень Конституційного Суду України від 21.05.2002 року №9-рп/2002 та від 11.03.2011 року № 2-рп/2011, витребування будь-яких матеріалів судової справи (оригіналів чи копій) має наслідком оцінку вчинених суддею процесуальних дій, така оцінка до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 159-164 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1