МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/4812/51/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за № 0002136 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, який має повну загально-середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 289, статті 395 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурори: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить пом`якшити вирок суду із застосуванням статті 69 КК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 289, статті 395 КК України та призначено покарання: за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна; за статтею 395 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років. з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалено обчислювати строк відбування покарання з 29 листопада 2017 року та зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 28 листопада по 29 листопада 2017 року.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_11 5871,70 грн. матеріальної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить взяти до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: повне визнання вини, готовність в повній мірі відшкодувати матеріальні збитки потерпілій.

Узагальнені виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляцій скаргу прокурор Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_12 вказує, що судом встановлено по одній обставині, яка пом`якшує та обтяжує покарання, а також враховано характер та ступінь тяжкості кожного злочину, соціальне та матеріальне становище останнього, стан здоров`я, негативні характеристики за місцем проживання, наявність низки непогашених судимостей.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, після відбуття покарання та перебуванням під адміністративним наглядом, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову скоїв злочини.
На підставі ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року, засудженому ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, покладені наступні обмеження: заборона покидати помешкання з 21 години до 05 години наступної доби; реєстрація в органі Національної поліції два рази щомісячно; заборона виїзду в особистих справах за межі м. Вознесенська Миколаївської області без дозволу Національної поліції.
У день звільнення з місця позбавлення волі 27 жовтня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_6 оголошено ухвалу суду про встановлення адміністративного нагляду, обов`язки, які відповідно до неї на нього покладено та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.
Після звільнення з державної установи «Білозерська виправна колонія №105» Херсонської області обвинувачений ОСОБА_6 прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом терміну, на який встановлено адміністративний нагляд, встановлено факт порушення обвинуваченим ОСОБА_6 правил адміністративного нагляду, а саме починаючи з 7 серпня 2017 року до 26 вересня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно покинув місце свого проживання, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того 19 жовтня 2017 року у період часу з 07 год. до 15 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 потерпілої ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, з корисних мотивів, із спальної кімнати житлового будинку таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: ноутбук моделі «Lenovo G51», вартістю 5871 гривню 70 копійок, телевізор моделі «Supra LG3217W» s|n STVL32170378, вартістю 2499 гривень, телевізійний тюнер моделі «Orton 4100C», вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 8870 гривень 70 копійок.
29 жовтня 2017 року біля 10 год. обвинувачений ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом мопедом моделі «Suzuki Lets», номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 11000 гривень, зателефонував потерпілому ОСОБА_13 про те, що він нібито бажає оглянути та купити даний мопед, так як потерпілий ОСОБА_13 з 30 вересня 2017 року розмістив у мережі «Інтернет» оголошення про продаж належного йому даного мопеду. За домовленістю з обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_13 під`їхав на мопеді на ділянку місцевості, яка розташована в АДРЕСА_1 , де обвинувачений ОСОБА_6 оглянув мопед і попросив власника потерпілого ОСОБА_13 передати йому ключі від мопеду, щоб особисто проїхати на мопеді. Потерпілий ОСОБА_13 погодився та передав обвинуваченому ОСОБА_6 ключі від мопеду. Після чого обвинувачений ОСОБА_6 , використовуючи зазначений вище привід, сів на мопед та поїхав у невідомому напрямку, внаслідок чого незаконно заволодів транспортним засобом мопедом моделі «Suzuki Lets», номер шасі НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 11000 гривень.
25 листопада 2017 року біля 14 год. обвинувачений ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом мопедом моделі «Honda Tact», номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 10000 грн., зателефонував потерпілому ОСОБА_14 про те, що він нібито бажає оглянути та купити даний мопед, так як потерпілий ОСОБА_14 у листопаді 2017 року розмістив у мережі «Інтернет» оголошення про продаж належного йому даного мопеду. За домовленістю з обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_14 під`їхав на мопеді на ділянку місцевості, яка розташована в АДРЕСА_3 , де обвинувачений ОСОБА_6 оглянув мопед і попросив власника потерпілого ОСОБА_14 передати йому ключі від мопеду, щоб особисто проїхати на мопеді. Потерпілий ОСОБА_14 погодився та передав обвинуваченому ОСОБА_6 ключі від мопеду. Після чого обвинувачений ОСОБА_6 , використовуючи зазначений вище привід, сів на мопед та поїхав у невідомому напрямку, внаслідок чого незаконно заволодів транспортним засобом мопедом моделі «Honda Tact», номер шасі НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 10000 грн.,

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, доповненнях до неї, заперечення на апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 289 (епізод незаконного заволодіння транспортним засобом - мопедом моделі «Honda Tact», номер шасі НОМЕР_2 ), статтею 395 КК України, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Також обвинуваченим не оспорювалися обставини незаконного заволодіння ним транспортним засобом мопедом моделі «Suzuki Lets», номер шасі НОМЕР_1 .
Під час апеляційного розгляду обвинувачений висловив свою незгоду з кваліфікацією його дій за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом мопедом моделі «Suzuki Lets», номер шасі НОМЕР_1 . Вважає, що ці дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 289 КК України, оскільки, на його переконання відсутня кваліфікуюча ознака повторність.
Однак такі доводи обвинуваченого є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, згідно до положень пункту 2 примітки до статті 289 КК України, відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, передбачених статтями 185, 186, 190 КК України, судимості за які не зняті та непогашені у встановленому законом порядку.
За такого, кваліфікація його дій за частиною 2 статті 289 КК України за ознакою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, є вірним.
З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил пункту 1 частини 1 статті 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначене у межах санкції частини 2 статті 185, частини 2 статті 289, статті 395 КК України, у відповідності з вимогами статті 65 КК України, з урахуванням ступеню суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжким злочином, даних про особу його, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, щиро розкаявся, негативно характеризується, його незадовільний стан здоров`я, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Також враховано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховано визнання ним вини, а тому твердження апелянта з цього приводу є безпідставними.

Бажання обвинуваченого відшкодувати шкоду також, на переконання суду апеляційної інстанції, не є безумовною підставою для пом`якшення покарання.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, виходячи з положень статті 69 КК України, можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Підстав, виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, для застосування положень статті 69 КК України, апеляційним судом не виявлено, а тому посилання апелянта і в цій частині є необгрунтованими.
За такого, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: