Провадження №11-кп/801/501/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ Вінницька ВК №86 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку із відбуттям 2/3 строку покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по набуття законної сили вироком у розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 починаючи з 09.02.2018 відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Вінницька виправна колонія №86». Початок строку: 05.09.2016, кінець строку: 17.06.2020.
Залишаючи клопотання начальника виправної колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання без задоволення, суд зазначив, що засуджений після останнього звільнення з місць позбавлення волі, по відбуттю строку призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року продовжив вести антисоціальний спосіб життя та вчиняв нові аналогічні умисні тяжкі, корисливі злочини. Суд першої інстанції також звернув увагу на тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та відсутності ознак його виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки він з перших днів в установі виконання покарань працевлаштований, має позитивну характеристику, яка підтверджується заохоченнями за сумлінну працю, а також 3 подяки від адміністрації установи.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_7 , який також просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який не погодився з умовно-достроковим звільненням засудженого, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

Станом на 18.10.2018 року ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі 4 рази за вчинення тяжких злочинів, до нього вже застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 22.05.2006, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Відповідно до характеристики, після прибуття у Вінницьку ВК №86 був працевлаштований в цеху фасування деревного вугілля різноробочим, обов`язки виконує вчасно, але потребує постійного нагляду з боку працівників колонії. За період відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

За час відбування покарання у виправній колонії не заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, лише оголошувались подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці за 2-й та 3-й квартали 2018.

Той факт, що засуджений не став на шлях виправлення підтверджується рішеннями комісії виправної колонії від 06.03.2018, якими засудженому відмовлено в переведенні до дільниці спеціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки на їх думку засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Колегія суддів погоджується із доводами місцевого суду про те, що оголошення засудженому 27.06.2018 та 03.10.2018 подяк не свідчить про виправлення засудженого протягом усього періоду відбування покарання.

З огляду на вказане, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення і обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання начальника виправної колонії, оскільки підстави для застосування ст. 81 КК України були відсутні.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК №86 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 - без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3