Справа № 761/8979/19
Провадження № 1-кп/761/1742/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні №0000180 від 25.02.2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, інваліда ІІ групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 ,

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 04 березня 2019 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 та підозрюваним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, та ухвалення вироку на підставі вказаної угоди.

Захисник та обвинувачений просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки вважають наявними всі підстави для її затвердження та винесення вироку на підставі угоди.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам КПК України та КК України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 26 лютого 2019 р. між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , останній зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. При цьому сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.205-1 КК України, у виді 1 /одного/ року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України

Згідно зі ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного, обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі: якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Як передбачено ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, що повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням передбачених ч.3 цієї статті особливостей, із призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання. Так, зокрема: суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, згідно з ч.5 ст.65 КК України, зокрема: у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Санкцією ч.1 ст.205-1 КК України передбачене покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи /загальне захворювання, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема: до осіб з інвалідністю другої групи.

Із огляду на наведене, суд приходить до висновку, що визначене сторонами покарання суперечить загальним засадам призначення покарання.

Тобто визначене в угоді між прокурором та ОСОБА_3 покарання як умова угоди, не відповідає ст.ст.61,65 КК України, що обмежує суд в ухваленні законного та обґрунтованого вироку за наслідками угоди.

Таким чином, в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, необхідно відмовити, оскільки умови угоди суперечать зазначеним вимогам КПК України та кримінального закону.

Враховуючи наведене кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 468-474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26.02.2019 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, - відмовити та повернути кримінальне провадження №0000180 від 25.02.2019 року прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя