Провадження №1-кс/760/2844/19
Справа 760/4438/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 11.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,
ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт та заборонити відчужувати майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 , згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №145084932, а саме квартири, нежитлові приміщення та земельні ділянки.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ФР ГУ ДФС у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 11.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ряд фізичних осіб, серед яких громадянин ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на території Київської області в період 2016-2018 років, в порушення вимог положень Податкового кодексу України, здійснюють систематичний продаж нерухомого майна, у тому числі власного, з метою одержання прибутку без відповідної державної реєстрації в якості суб`єктів підприємницької діяльності, шляхом приховування об`єкту оподаткування, внаслідок чого ухилились від сплати податку на доходи фізичних осіб в особливо великому розмірі.
Також, в обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що платник податків фізична особа ОСОБА_5 , протягом періоду 2016-2017 років шляхом систематичного продажу нерухомого майна сплачував податок з доходів фізичних осіб за ставкою 5%, замість 18%, чим порушив п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України. Умисні дії ОСОБА_6 направлені на мінімізацію сплати податку з доходу фізичної особи, що призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів на загальну суму понад 12 000 000 грн., що більше ніж 5000 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та являється особливо великим розміром.
Як вказує у клопотанні слідчий, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 протягом 2017 та 2018 років, зареєстровано реалізацію 288 квартир та 105 нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , які знаходяться на території ЖК «Покровський».
Разом з цим, слідчий вказує, що згідно отриманої інформації з мережі Інтернет та зокрема сайту оголошень «ОЛХ», мінімальна вартість однокімнатної квартири у ЖК «Покровський» становить понад 12 тисяч доларів США, що орієнтовно у перерахунку на державну валюту України, згідно курсу НБУ станом на грудень 2017 року (мінімальне значення 1 долар США = 27,4 грн.) становить 328 000 грн.
Крім того, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , за період 2017-2018 років, реалізував 288 квартир та 105 нежитлових приміщень на суму більше ніж 94 312 тис. грн., з якої не сплатив податок з доходів фізичних осіб.
Ставка податку з доходів фізичних осіб у 2017 році становила 18%, однак ОСОБА_5 при перереєстрації права власності у нотаріуса було сплачено 5%. Отже суму несплаченого податку з доходів фізичної особи ОСОБА_5 слід обраховувати у розмірі 13% (18% - 5%).
Таким чином, сума ненадходження податку з доходів фізичних осіб до державного бюджету України становить понад 12 000 тис. грн.
Також, на обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що відповідно до інформаційної бази «Податковий блок» ОСОБА_5 раніше, а саме з 09.12.2015 був зареєстрований як приватний підприємець з видом діяльності діяльність фітнес центрів та з 11.03.2016 перебуває в стані «припинено».
Крім цього, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №145084932 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на наступні квартири та нежитлові приміщення, зокрема: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 ; АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_15 ; АДРЕСА_16 .
Окрім цього, слідчий зазначав, що в рамках даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , набуває право власності на об`єкти будівництва. В подальшому зазначене нерухоме майно останній продає, як фізична особа за ставкою 5% замість 18%. Під час провадження такої діяльності у ОСОБА_5 виникають зобов`язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб, які сплачуються не у повному обсязі (за ставкою 5%, хоча мають за ставкою 18%), у зв`язку із чим, в діях фізичної особи ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України.

Також, слідчий вказував на те, що вартість вищевказаних квартир, нежитлових приміщень документально значно занижена, з метою умисного ухилення від сплати податків, довести даний факт можливо шляхом проведення повторних оцінок та технічних експертиз, з метою визначення реальної вартості, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а в тому разі якщо вони будуть відчужені зробити це буде неможливо; згідно офіційних відомостей про доходи ОСОБА_5 , його сукупні доходи значно менші ніж належне йому майно, що свідчить про те, що вказане майно здобуте злочинним шляхом; існує сукупність підстав вважати, що вищевказані квартири, нежитлові приміщення та земельні ділянки є об`єктом злочину, оскільки незаконно отримані доходи були використані для будівництва цих об`єктів нерухомості, що вказує на те, що вони здобуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, слідчий вказує у клопотанні, що постановою старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_3 , від 09.01.2019 нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , визнано речовим доказом.
Враховуючи викладене, слідчий вважає, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна, у тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення можливої конфіскації майна та забезпечення цивільного позову.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В судове засідання слідчий не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати клопотання без його участі, клопотання підтримував з наведених у ньому підстав.
Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ФР ГУ ДФС у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 11.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Постановою старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_3 , від 09.01.2019 року майно, на яке просить слідчий накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №145084932, майно на яке просить слідчий накласти арешт, належить на праві власності ОСОБА_5 .
Таким чином майно, на яке просить слідчий накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 98 КПК України, а саме те, що майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Керуючись ст.ст. 131, 170-173, 175, 235, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №145084932, а саме квартири, нежитлові приміщення та земельні ділянки, зокрема:

АДРЕСА_3 ;

АДРЕСА_2 ;

АДРЕСА_4 ;

АДРЕСА_5 ;

АДРЕСА_6 ;

АДРЕСА_7 ;

АДРЕСА_8 ;

АДРЕСА_9 ;

АДРЕСА_10 ;

АДРЕСА_11 ;

АДРЕСА_12 ;

АДРЕСА_13 ;

АДРЕСА_14 ;

АДРЕСА_15 ;

АДРЕСА_16 ,

із забороною відчужувати дане майно.

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1