Дата документу 03.04.2019 Справа № 554/2378/19
Провадження № 1-кс/554/4752/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому просить накласти арешт (позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) на майно, яке належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 - автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , визначивши місце зберігання за стороною обвинувачення - слідчими Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким у свою чергу визначити конкретне місце зберігання транспортного засобу; встановити порядок виконання зазначеної ухвали та зобов`язати ОСОБА_4 передати автомобіль «ToyotaAvalon» д.н.з. НОМЕР_1 слідчим слідчої групи у даному кримінальному провадженні слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 для подальшого поміщення до місця зберігання.
Своє клопотання мотивує тим, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом ДТП.
У ході досудового розслідування встановлено, що 08.03.2019 року, приблизно об 11:30 годині на регульованому пішохідному переході, поблизу будинку №123 по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, стався наїзд автомобіля «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 було пошкоджено внаслідок ДТП, він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, таким чином є речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим 22.03.2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 його визнано речовим доказом, про що винесено постанову.
У подальшому, в ході досудового розслідування, зазначений вище речовий доказ - автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає експертним дослідженням, висновки яких мають суттєве значення для досудового розслідування та встановлення об`єктивних обставин справи.
У ході досудового розслідування з метою збереження речових доказів, подальшого призначення та проведення автотехнічних, криміналістичних, трасологічних, судово-медичних та інших експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4
08.03.2019 року після ДТП автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 не було вилучено та було передано власниці ОСОБА_4 , що є неприпустимим з точки зору збереження речових доказів, запобігання можливості їх знищення чи спотворення.
У подальшому 12.03.2019 слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 розглянула клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 , та прийняла рішення про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль. При цьому, відповідно до ухвали суду суддя вважала, що автомобіль вилучений 08.03.2019 слідчим та таким чином перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування.
Так, відповідно до зазначеної ухвали суду від 12.03.2019 накладено арешт на автомобіль «ToyotaAvalon» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. У зазначеній ухвалі не зазначено суб`єкта, у якого повинен перебувати на зберіганні вказаний автомобіль, внаслідок чого автомобіль залишається у власниці, яка має можливість користуватися ним, пошкодити, відремонтувати, внести конструктивні зміни.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити. Вказав, що на зазначений автомобіль вже накладено арешт, але в ухвалі суду помилково вказано, що автомобіль вилучений, але він не вилучений і знаходиться у власниці. Є ризики втрати доказу, треба визначити порядок виконання ухвали слідчого судді. Зазначив, що потерпіла сторона звернулась з клопотанням про вилучення автомобіля, але з 15.03.2019 року слідчий не звертався до суду ні з якими клопотаннями.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт вже накладено судом на її автомобіль, транспортний засіб знаходиться за її адресою, доступ слідчих є до нього, вона не чинить жодних перешкод та чекає експерта на огляд автомобіля.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не погодився з вимогами клопотання, оскільки судом вже був накладений арешт на майно, немає доказів про ризики переховування авто; недоцільно перевозити автомобіль до м.Полтави для проведення слідчих дій, підстав для повторного арешту майна немає.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом ДТП.
Постановою слідчого від 22.03.2019 року майно, автомобіль «Toyota Avalon» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року накладено арешт на автомобіль TOYOTA AVALON д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Тобто, в клопотанні слідчого ставиться питання про вирішення вилучення автомобіля TOYOTA AVALON д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та повторне накладення арешту на автомобіль, тоді як це питання вже вирішено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, якою накладено арешт на вказаний транспортний засіб.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки слідчим в судовому засіданні не доведена необхідність такого арешту.
Крім того,слідчим не доведені ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме: можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000331 від 08.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1