Справа № 492/1177/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимість якого не знята та не погашена в законному порядку,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:

ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 3 ст. 185 КК України, щодо якого ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 05.03.2019 року, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 03 травня 2019 року.
В судовому засіданні прокурор у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 у щорічній відпустці в період з 15.04.2019р. по 03.05.2019 р., вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та звернувся до суду з відповідним клопотанням, посилаючись на те, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, а саме: обвинувачений скоїв тяжкі злочини, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих по наявному кримінальному провадженні, оскільки раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, являючись особою, щодо якої був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, 13.11.2013 р. ОСОБА_5 самовільно залишив приміщення медичної установи, де перебував на лікуванні, після чого проведеними оперативними заходами працівників поліції 13.11.2013р. затриманий при виїзді з с. Маяки Біляївського району Одеської області в напрямку кордону Республіки Молдова, та враховуючи, що свідки по наявному кримінальному провадженні не допитані в суді, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання.
Розглянувши подане прокурором клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд з врахуванням наведених вище вимог закону, доводів учасників судового провадження, виходячи з конкретних обставин справи, характеру інкримінованих останньому діянь, з врахуванням і того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років; з врахуванням і соціальних зв`язків ОСОБА_5 , який виявляє низьку соціальну адаптацію, оскільки до затримання не був працевлаштований, не мав стабільного доходу для існування та стійких соціальних зв`язків, з врахуванням того, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, що свідчить про його стійку асоціальну позицію, являючись особою, щодо якої був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, 13.11.2013 р. ОСОБА_5 самовільно залишив приміщення медичної установи, де перебував на лікуванні, після чого проведеними оперативними заходами працівників поліції 13.11.2013р. затриманий при виїзді з с. Маяки Біляївського району Одеської області в напрямку кордону Республіки Молдова, та з врахуванням того, що судовий розгляд справи не розпочато, потерпілі та свідки по наявному кримінальному провадженні не допитані в суді, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно впливати на свідків, потерпілих, суд вважає, що продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду зважаючи на тяжкість санкції статті за пред`явленим йому обвинуваченням; вчинення іншого кримінального правопорушення, тиск на потерпілих та свідків. Зазначені обставини свідчать також про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження кримінальної протиправної поведінки обвинуваченим, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.
Встановлені судом ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для зміни обвинуваченому застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає що слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
За переконанням суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникнення ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.
За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.
З огляду на вищезазначене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, враховуючи, що передбачені ст. 177 КПК України та доведені у даному кримінальному провадженні ризики не знизились і не відпали, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, що переважає над його особистими інтересами, так як судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато та жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до припису п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням мінімального розміру застави, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, главою 18, ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з 09 квітня до 07 червня 2019 року, з визначенням застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткових мінімумах для працездатних осіб, що становить 38420 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.
У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на ОСОБА_5 строком на 60 діб наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
-прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою закінчується 07 червня 2019 року.
Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області