Справа № 296/1837/19
УХВАЛА
Іменем України

06 березня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянув в відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року заявник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначила, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.01.2019 року у справі №296/666/19 накладено арешт на автомобіль ««MITSUBISHI LANCER» н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення, оскільки всі необхідні слідчі дії проведені, власником автомобіля є ОСОБА_3 , яка має статус потерпілої та володільця тимчасово вилученого майна, а вилучений автомобіль перебуває у працівників поліції та знаходиться під впливом важких погодних умов, що призводить до псування як зовнішнього виду так і внутрішнього стану, а тому просила скасувати арешт з вказаного транспортного засобу.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги клопотання підтримала повністю та просила його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.01.2019 року накладено арешт на автомобіль ««MITSUBISHI LANCER» н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , позбавивши власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ст. 174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано, якщо підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «MITSUBISHI LANCER» н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Так, заявник у клопотанні вказувала на те, що у кримінальному провадженні всі необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем проведені, а інших обставин, які перешкоджають кримінальному провадженню та які виправдовували б подальше обмеження права ОСОБА_3 користування транспортним засобом, слідчим не наведено.

У відповідності до ст.173 ч.2 п.5 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, враховуючи, що усі необхідні слідчі дії з використанням автомобіля вже завершені, автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER» н.з. НОМЕР_1 протягом тривалого часу арештований та перебуває на зберігальному майданчику органу досудового розслідування, що позбавляє власника ОСОБА_3 можливості його користування для власних потреб, слідчий суддя вважає невиправданим подальше обмеження прав користування власника, а тому вважає за необхідне скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем, без зняття заборони розпорядження (відчуження) автомобіля.

Водночас, слідчий суддя вважає, що інша вимога клопотання щодо зобов`язання слідчого, який здійснює розслідування кримінального провадження та прокурора безоплатно повернути автомобіль ОСОБА_3 є передчасною, оскільки у разі неповернення майна у користування власника, така бездіяльність може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України, яка на час розгляду цього клопотання ще не настала, а тому не підлягає судовому захисту.

Керуючись статтями 170, 171 -173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Частково скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.01.2019 року, в частині заборони користування автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , залишивши арешт в частині заборони розпорядження (відчуження) автомобіля.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1