Справа № 384/571/18
Провадження № 1-кп/386/25/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000149 за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною світою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших утриманців не маючого, проживаючого зі співмешканкою ОСОБА_7 , 1995 року народження, не маючого інвалідності, військовозобов`язаного, учасника антитерористичної операції, за що отримує пільги, не депутата, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

19 серпня 2018 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на площадці неподалік будівлі магазину ПП ОСОБА_8 , що розташована по АДРЕСА_3 спільно з ОСОБА_4 , помітивши на столику за яким вони сиділи належний останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SGH-C130» в корпусі чорного та синього кольору, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_4 пішов до магазину, зі столу викрав зазначений мобільний телефон, вартість якого, згідно висновку експерта №206 від 30.08.2018, становить 156 грн. 75 коп. та в середині якого, знаходилась SIM-карта мобільного оператора «КиївСтар» вартістю 25 грн., чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 181 грн. 75 коп.
Такі дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), про що складено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
10 вересня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та разом з обвинувальним актом подана до суду.
Відповідно до умов вищезазначеної угоди, сторони угоди у кримінальному провадженні №0000149 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні; потерпілий від висунення вимог та претензій матеріального характеру до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження відмовився. При цьому, обвинувачений та потерпілий між собою узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім цього, у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, що в разі невиконання угоди потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання умов угоди, буде підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, обвинувачений зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, щиро кається у скоєному, збитки відшкодував потерпілому у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_5 31 серпня 2018 року, тобто до укладення угоди про примирення, повідомлено про підозру у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права та наслідки укладення і затвердження відповідної угоди з потерпілим, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 та ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; вчинення злочину ОСОБА_5 вперше; особу винного, який характеризується посередньо, являється учасником АТО; обставину, яка пом`якшує покарання, до якої відносить щире каяття; обставину, що обтяжує покарання, до якої відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому узгоджена між обвинуваченим та потерпілим міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений погоджується на призначення узгоджених між ним та потерпілим виду та міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10 вересня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000149 зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 23 серпня 2018 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі, а саме: телефон марки «Samsung» моделі «SGH-C130» в корпусі чорного та синього кольору, в середині якого знаходиться SIM-карта мобільного оператора «КиївСтар», які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1