У Х В А Л А

15 травня 2019року
м. Київ
Провадження № 13-29зво19

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_15 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2002 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2003 року та ухвали Верховного Суду України від 04 березня 2004 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_15 звернувся з заявою про перегляд судових рішень з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Вказав на наявність рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року (набуло статусу остаточного 06 січня 2016 року), яким встановлено порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні кримінальної справи щодо нього судом.
Одночасно ОСОБА_15 заявив клопотання про поновлення пропущеного ним строку для подання вищевказаної заяви.

Перевіривши наведені в заяві доводи, Велика Палата Верховного Суду (далі Велика Палата) дійшла висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_15 про поновлення строку для подачі зазначеної заяви необхідно відмовити, а заяву повернути заявникові, з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 461 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються такі обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, пов`язані з реальними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку подання заяви про перегляд судових рішень щодо нього, ОСОБА_15 вказує на те, що не був у встановленому порядку повідомлений про ухвалення рішення ЄСПЛ з роз`ясненням та не отримав автентичного перекладу рішення. Про наявність рішення ЄСПЛ йому стало відомо із повідомлення представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 21 січня 2019 року № 8/7-1330906.18-2/17-25.

Між тим, заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами подана ОСОБА_15 08 травня 2019 року (здано у поштове відділення) більше ніж через три роки, тобто зі значним пропуском встановленого КПК строку.
У заяві ОСОБА_15 зазначає, що дізнався про рішення ЄСПЛ з повідомлення представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 21 січня 2019 року № 8/7-1330906.18-2/17-25. Проте, і у цьому випадку він пропустив тридцяти денний строк подачі заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами і жодних поважних причин пропуску строку не навів.

Доводи заявника на підтвердження поважності пропуску вищевказаного строку про те, що він не отримав автентичного перекладу рішення, на думку Великої Палати, є безпідставними, оскільки законом не передбачено надіслання зацікавленій особі автентичного перекладу рішення ЄСПЛ під час повідомлення про його ухвалення.

Зі змісту п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК тридцятиденний строк на подачу заяви про перегляд судових рішень починається із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного, тобто з будь-яких джерел.
Одним з таких джерел виявилось повідомлення представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 21 січня 2019 року № 8/7-1330906.18-2/17-25, що визнається у заяві ОСОБА_15 .

За таких обставин Велика Палата дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_15 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2002 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2003 року та ухвали Верховного Суду України від 04 березня 2004 року за виключними обставинами, задоволенню не підлягає.

Положеннями ч.3 ст. 464 КПК визначено, що до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 429 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повертається, якщо після закінчення строку на її подання особа, яка її подала, порушує питання про поновлення цього строку, але суд не знаходить підстав для його поновлення.

Керуючись статтями 117, 429, 461, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_15 у задоволенні його клопотання про поновлення строку для на подачу заяви про перегляду вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2002 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2003 року та ухвали Верховного Суду України від 04 березня 2004 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, а заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_9

ОСОБА_3 ОСОБА_10

ОСОБА_4 ОСОБА_11

ОСОБА_5 ОСОБА_12

ОСОБА_6 ОСОБА_13

ОСОБА_7 ОСОБА_14

ОСОБА_8